ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2017 р.Справа № 916/1009/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ";

до відповідача: Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України;

про стягнення 1734794,63грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: про стягнення 1734794,63грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України заборгованості за спожитий природний газ у сумі 1734794,63грн. у тому числі 1331372,60грн. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692,05грн. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., 48634,13грн. пені, 5296,77грн. 3% річних, 5799,08грн. інфляційного збільшення боргу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2017р. порушено провадження у справі №916/1009/17.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі про що зазначено у відзиві на позовну заяву від 18.05.2017р. за вх.суду№2-2673/17 та просить надати розстрочку виконання рішення у строк на шість місяців з дня набрання чинності рішення суду, встановивши строк сплати заборгованості з урахуванням судових витрат позивачу рівними частками протягом вказаного терміну.

В судовому засіданні від 08.06.2017р. представник позивача проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення не заперечував.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

01.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник), Публічним акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (третя особа, Газорозподільче підприємство) та Державним закладом "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України (відповідач, Споживач) було укладено договір №008429 (2017) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) (далі договір) за яким Постачальник постачає Споживачеві газ природний, скраплений або у газоподібному стані - за кодом ДК 021:20-6-(природний газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору).

Відповідно до п.2.4. договору постання природного газу здійснюється на поштові адреси точок комерційного вузла обліку Споживача 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 85.

Обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку, вказаного у п.2.4. договору. Акт прийому-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п.п.3.6., 3.9. договору).

Згідно п.5.4. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 10:00 години першого дня місяця до 10:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг за договором складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачеві і орієнтовно складає 1331372,60грн.

Оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури (пп.5.5.1. договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу до 31.12.2017р., а у частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення (п.12.1. договору).

26.12.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду №5 якою сторони зменшили суму договору на 130376,37грн., встановили вартість послуг за договором у сумі 2660132,63грн. продовжили термін дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року.

27.12.2016р. сторони уклали додаткову угоду якою збільшили суму договору на 38100,00грн. та встановили вартість послуг у розмірі 2698232,63грн.

30.01.2017р. між сторонами було укладено додаткову угоду №4 якою встановили, що сума додаткової угоди складає 539646,53грн. та продовжили термін дії договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору за період з січня по квітень 2017р. він поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2017р., 28.02.2017р., 31.03.2017р., 21.04.2017р. (копії актів містяться в матеріалах справи), однак відповідач за поставлений природний газ не розрахувався в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 1675064,65грн. з них за договором 1331372,60грн., поза межами дії договору 343692,05грн. за період з 01.01.2017р. по 10.04.2017р.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 48634,13грн. пені, 5296,77грн. 3% річних та 5799,08грн. індексу інфляції за період з 11.02.2017р. по 24.04.2017р.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 1331372,60грн. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692,05грн. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., 48634,13грн. пені, 5296,77грн. 3% річних, 5799,08грн. інфляційного збільшення боргу.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та зазначив, що фінансування Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України здійснюється виключно з бюджету України, шляхом встановлення плану асигнувань закладу на наступний рік. Відповідно до плану асигнувань розмір бюджетних коштів санаторію складає у середньому 550000,00грн. на місяць.

Враховуючи розмір бюджетних коштів санаторію, відповідач просить надати розстрочку виконання рішення в порядку ст.84 ГПК України у строк на шість місяців з дня набрання чинності рішення суду, встановивши строк сплати заборгованості з урахуванням судових витрат позивачу рівними частками протягом вказаного терміну.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №008429 (2017) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) за яким позивач поставив відповідачу газ природний, скраплений або у газоподібному стані - за кодом ДК 021:20-6-(природний газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобовязався оплатити позивачу вартість газу і наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.4. договору постання природного газу здійснюється на поштові адреси точок комерційного вузла обліку Споживача 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 85.

Відповідно до п.5.5.1 договору оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку/рахунку-фактури.

Однак відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого газу на підставі актів приймання-передачі від 31.01.2017р., 28.02.2017р., 31.03.2017р., 21.04.2017р.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач за поставлений за договором природний газ не розрахувався, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1331372,60грн. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692,05грн. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 48634,13грн. пені за період з 11.02.2017р. по 24.04.2017р. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок пені позивача вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 48634,13грн. за період з 11.02.2017р. по 24.04.2017р.

Щодо стягнення з відповідача 5296,77грн. 3% річних та 5799,08грн. інфляційного збільшення боргу за період з 11.02.2017р. по 24.04.2017р. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 5296,77грн. та інфляційне збільшення боргу у сумі 5799,08грн. за період з 11.02.2017р. по 24.04.2017р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з відповідача Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України заборгованості за спожитий природний газ у сумі 1734794,63грн. у тому числі 1331372,60грн. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692,05грн. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., 48634,13грн. пені, 5296,77грн. 3% річних, 5799,08грн. інфляційного збільшення боргу, обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 18.05.2017р. за вх.суду№2-2673/17 відповідач просить надати розстрочку виконання рішення у строк на шість місяців з дня набрання чинності рішення суду, встановивши строк сплати заборгованості з урахуванням судових витрат позивачу рівними частками протягом вказаного терміну.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зокрема відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи (пп7.1.2. п.7.1., п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що фінансування Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України здійснюється виключно з бюджету України, шляхом встановлення плану асигнувань закладу на наступний рік. Відповідно до плану асигнувань розмір бюджетних коштів санаторію складає у середньому 550000,00грн. на місяць, що унеможливлює виконання рішення у повному обсязі без надання розстрочки.

Крім того представник позивача в судовому засіданні проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення не заперечував.

Відповідач просить надати розстрочку виконання рішення у строк на шість місяців з дня набрання чинності рішення суду, встановивши строк сплати заборгованості з урахуванням судових витрат позивачу рівними частками протягом вказаного терміну.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду в частині надання розстрочки на 6 (шість) на суму заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 1734794,63грн. у тому числі 1331372,60грн. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692,05грн. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., 48634,13грн. пені, 5296,77грн. 3% річних, 5799,08грн. інфляційного збільшення боргу.

Щодо надання розстрочки виконання рішення суду на суму судового збору у розмірі 26021,92грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Тобто чинним законодавством не передбачено можливості надання рострочки по сплаті судового збору після прийняття рішення по справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про надання розстрочки в частині сплати судового збору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про стягнення з відповідача Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України про стягнення 1734794,63грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України (65058, м. Одеса, Французький бульвар, 85, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, код ЄДРПОУ 39525/один мільйон триста тридцять одна тисяча триста сімдесят дві/грн. 60коп. заборгованості за договором №008429(2017) від 01.02.2017р., 343692/триста сорок три тисячі шістсот девяносто дві/грн. 05коп. заборгованості за поставлений газ у березні 2017р. в обсязі 36469,66куб.м. та у квітні 2017р. в обсязі 17куб.м., 48634/сорок вісім тисяч шістсот тридцять чотири/грн. 13коп. пені, 5296/пять тисяч двісті девяносто шість/грн. 77коп. 3% річних, 5799/пять тисяч сімсот девяносто дев'ять/грн. 08коп. інфляційного збільшення боргу.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. Надати Державному закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України (65058, м. Одеса, Французький бульвар, 85, ) розстрочку виконання рішення на 6 (шість) місяців зі щомісячною сплатою заборгованості та штрафних санкцій рівними частинами з дня набрання рішення законної сили.

4. Стягнути з Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені ОСОБА_1" Міністерства охорони здоров'я України (65058, м. Одеса, Французький бульвар, 85, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) 26021/двадцять шість тисяч двадцять одна/грн. 92коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 12.06.2017р.

Суддя Л.В. Степанова