РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/7585/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "КРЕАТИВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісма-Плюс"

про стягнення 1 171 542,39 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Жданов В.Г. (дов. № 246Д-10 від 20.01.2017)

від відповідачів: Пипко Р.П. (дов. № 284Д-10 від 10.05.2017)

від ПАТ «Державний ощадний банк України» Пшеничний А.Г. (дов. № 19/3-02/203)

В судовому засіданні 31.05.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.05.2017 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява №329-10 від 11.05.2017 Приватного акціонерного товариства "КРЕАТИВ" (надалі -позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісма-Плюс" (надалі - відповідач) про стягнення 1 171 542,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку оплати за Договором оренди № 3874 надання комплексу послуг з оренди (найму) та обслуговування транспортних засобів від 01.01.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/7585/17, розгляд справи призначено на 24.05.2017.

В судовому засіданні 24.05.2017 було оголошено перерву до 31.05.2017.

24.05.2017 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про залучення Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судове засідання, призначене на 31.05.2017, з'явилися представники позивача та ПАТ «Державний ощадний банк України» та надали пояснення щодо клопотання про залучення третьої особи від 24.05.2017.

Представник заявника (банку) підтримав подане 24.05.2017 клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про залучення третьої особи з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про залучення Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача суд зазначає наступне.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

В клопотанні про залучення третьою особою ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначається, що за Договором кредитної лінії №10 від 09.10.2009 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ "КРЕАТИВ" в межах якого позивач має значну заборгованість перед банком, а виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором (позивача у справі) серед іншого забезпечені договором застави рухомого та нерухомого майна №1 від 09.10.2009 між АТ «Ощадбанк» та ПП «Вісма-Плюс» (відповідачем у справі) і станом на день подання клопотання є судовий спір щодо звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

Також в клопотанні зазначено, що у відповідача відсутнє інше окрім заставного майно та грошові кошти за рахунок яких можливо погашення заборгованості в сумі 1 171 542,39 грн. Втім, це твердження документально не підтверджено, про що також зазначає Позивач у відзиві на заяву (клопотання).

Щодо припущення банку щодо штучного ініціювання спору між сторонами з метою подальшого банкрутства відповідача та унеможливлення застосування банком звернення стягнення на предмет іпотеки суд не вбачає прямої залежності або пов'язаності справи про стягнення заборгованості та справи про звернення стягнення на предмет застави.

Також суд погоджується, що АТ «Ощадбанк» не є стороною Договору оренди, заборгованість за яким є предметом спору та рішення у справі про стягнення заборгованості за Договором оренди не може вплинути на права і обов'язки особи, що не є стороною у справі - банку.

Також суд зазначає, що клопотання про залучення третьою особою, яке подано через відділ діловодства суду та зареєстроване до початку судового засідання було не підписано представником ПАТ «Державний ощадний банк України», про що свідчить наявна в матеріалах справи копія службової доповідної записки.

Враховуючи викладене вище суд відмовляє в задоволенні клопотання про залучення Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні 31.05.2017 представники позивача та відповідача надали пояснення по суті справи. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача визнав позов в повному обсязі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2017 між Приватним акціонерним товариством «Креатив» (далі - Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вісма-Плюс» (далі - Відповідач, Замовник) було укладено Договір № 3874 надання комплексу послуг з оренди (найму) та обслуговування транспортних засобів (далі - Договір оренди).

За умовами Договору оренди (п.1.1.) Позивач в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язався передати Відповідачу у строкове оплатне користування, транспортні засоби згідно з переліком (Додаток №1), який є невід'ємною частиною даного Договору, а також за окрему плату надати Замовнику комплекс послуг для забезпечення нормального використання транспортних засобів.

Орендовані транспортні засоби передано для використання Замовником в службових цілях для здійснення власної господарської діяльності (п.2.1. Договору оренди)

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Передача в оренду транспортних засобів (автомобілів) врегульовано також нормами ст. 798 Цивільного кодексу України, а саме предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до п.2.2. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 13066 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також укладений між сторонами Договір оренди містить положення, які відповідають договору надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Актом прийому-передачі автомобілів (транспортних засобів) в користування від 01.01.2017 Позивач передав Відповідачеві 9 транспортних засобів (далі - автомобілі) разом із свідоцтвами (технічними паспортами) про їх реєстрацію.

Пунктом 2.2. Договору оренди сторони погодили, що вартість орендної плати за Договором оренди погоджується між Сторонами в залежності від класу транспортного засобу та їх кількості, сума зазначається в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) по кожному транспортному засобу окремо. Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) складаються та підписуються Сторонами один раз на квартал (кожні три місяці).

Також Договором встановлено, що вартість комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортних засобів, зазначається Сторонами в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) по кожному транспортному засобу окремо (п.2.3. Договору оренди).

Згідно п. 2.4. Договору оренди Замовник зобов'язався оплатити послуги Виконавця (п.2.2. та п.2.3. Договору) протягом 10 робочих днів з моменту підписання Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг).

На виконання умов Договору оренди Позивач та Відповідач 31.03.2017 склали та підписали дев'ять актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до яких вартість наданих Позивачем Відповідачу послуг оренди та комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортних засобів складає 1 171 542,39 грн.

Однак Відповідачем в порушення умов Договору орендна плата не вносилась, внаслідок чого у Відповідача виникла заборгованість в сумі 1 171 542,39 грн.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Судом перевірено розрахунки сум, заявлених до стягнення, що надані Позивачем, та встановлено, що вказані розрахунки відповідають погодженим сторонами базовим розрахункам.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом враховано Відзив Відповідача від 19.05.2017 (зареєстровано 22.05.2017) в якому останній визнав в повному обсязі наявність заборгованості в розмірі 1 171 542,39 грн.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, суд вважає заборгованість Відповідача у розмірі 1 171 542,39 грн. доведеною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми заборгованості в розмірі 1 171 542,39 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак враховуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог та визнання позову Відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.283, 509, 526, 530, 629, 759, 762, 798, 901 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 27, 33, 34, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісма-Плюс" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 75; ідентифікаційний код: 32095659) на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 75; ідентифікаційний код 31146251) основний борг в сумі 1 171 542 (один мільйон сто сімдесят одну тисячу п'ятсот сорок дві) грн. 39 коп. та 17 574 (сімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.06.2017

Суддя М.О. Лиськов