ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 914/35/17

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_2

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів, вх.№01-05/2102/17 від 11.05.2017 року

на рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2017 року

у справі № 914/35/17

за позовом: Пустомитівського районного центру зайнятості, м. Пустомити

до відповідача: ОСОБА_1 митниці Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, с. Лапаївка, Львівська обл.

про: стягнення 8531,73 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4-представник на підставі довіреності №/01/07 від 12.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_5-представник на підставі довіреності № 1449/9/13-70-10 від 19.01.2017 року;

від третьої особи: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 18.04.2017 року у справі №914/35/17 (суддя Петрашко Н.Н.) позовні вимоги Пустомитівського районного центру зайнятості до відповідача ОСОБА_1 митниці Державної фіксальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про стягнення 8531,73 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 18.04.2017 року у справі №914/35/17, відповідач ОСОБА_1 митниця Державної фіксальної служби у Львівській області подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що сторони по даній справі не є субєктами підприємницької діяльності та те, що законодавчими актами України не передбачено розгляд справ даної категорії в господарському суді, оскільки такий спір не є господарським.

Судом першої інстанції також не взято до уваги положення п. 2 ст. 36 Закону України від 02.03.2000 р. № 1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідно до якої застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р. за №915/5136, яким затверджено Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

Згідно із п. 6.14 вищезазначеного Закону, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Оскільки саме ОСОБА_3 не повідомив митницю про отримання матеріальної допомоги з центру зайнятості під час розгляду справи про поновлення на роботі та двічі отримав виплати за час вимушеного прогулу, то згідно п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства.

Апелянт у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що ОСОБА_6 не повідомив і Пустомитівський районний центр зайнятості про те, що його було поновлено на роботі за рішенням суду, чим порушив норми ч.2 ст. 36 Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, (ухвала ВАС України від 03.10.2013 року №К/9991/81060/11).

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2017 р. у справі № 914/35/17 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2017 року, справу №914/35/17 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Желіку М.Б. та Марку Р.І..

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 15.05.2017 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 30.05.2017 року.

Ухвалою суду від 30.05.2017 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 06.06.2017 року зявився представник позивача, проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення прийняте господарським судом Львівської області від 18.04.2017 року вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судовому засідання подану ним апеляційну скаргу підтримав, з мотивів наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 15.04.2005 р. звільнений з посади начальника відділу організації та інформаційно-аналітичної роботи служби боротьби з контрабандою та митної варти Західної регіональної митниці відповідно до наказу від 15.04.2005 р. №105-к..

ОСОБА_6 28.04.2005 р. надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 16.05.2005р. Виплата допомоги по безробіттю проведена за період з 16.05.2015р. по 10.05.2016р. у сумі 8531,73 грн. ОСОБА_6 поновлено на роботі з 15.04.2005 р. на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області і на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області (виконавчий лист від 12.04.2007 р.). Пустомитівським районним центром зайнятості видано наказ від 07.04.2015 р. про повернення коштів роботодавцем виплаченої безробітному ОСОБА_6 допомоги по безробіттю. За цей період сума виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 8531,73 грн.. На дату поновлення на роботі виплата допомоги по безробіттю була припинена та ОСОБА_3 був знятий з обліку як безробітний. Зазначені обставини сторонами не заперечувались.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на непідвідомчість даного спору господарському суду.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не погоджується із наведеними доводами апелянта з огляду на наступне:

відповідно до п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Положеннями пунктів 3.1, 3.2, 16 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір, і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю, зокрема органів державної влади, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо). Відповідач у спірних відносинах із позивачем не виконував функцій суб'єкта владних повноважень. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 у справі №21-204а13). Статус скаржника у відносинах із ОСОБА_3 у світлі заявлених вимог на підвідомчість справи не впливає.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що відповідно до п.1 ст. 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно із п.8 ст. 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Згідно п.2 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Відповідно до норм п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Пустомитівським районним судом Львівської області фактично визнано наказ про звільнення гр. ОСОБА_6 незаконним та скасовано його, при цьому цей наказ став підставою для втрати гр. ОСОБА_6 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю. Тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого ОСОБА_6 забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до ст.ст.34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Посилання скаржника на обовязок ОСОБА_6 повідомити позивача про поновлення його на роботі, не відповідає змісту зазначених положень, які, не залежно від здійсненого повідомлення передбачають дату, з якої припиняється статус особи як безробітного, та, окрім того, тягнуть за собою обовязок роботодавця відшкодувати фактично виплачені кошти як наслідок незаконності звільнення такого працівника. Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позовна вимога заявлена про поверхня коштів, виплачених за час перебування ОСОБА_6 у статусі безробітного до дати його поновлення на роботі, а не за пізніший період, який міг би бути обумовлений приховуванням ним інформації про поновлення на роботі, чим спростовуються покликання скаржника.

Таким чином, у звязку із поновленням Західною регіональною митницею ОСОБА_6 на роботі з 15.04.2005 року, відповідно до норм п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 8531,73 грн. підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2017 р. у справі № 914/35/17 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 митниці Державної фіксальної служби у Львівській області, м. Львів, вх.№01-05/2102/17 від 11.05.2017 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 18.04.2017 року у справі № 914/35/17 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 12.06.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.