ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Справа № 904/11903/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Палій В.В. і Селіваненко В.П.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод", м. Дніпро,

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017

зі справи № 904/11903/16

за позовом Антимонопольного комітету України (далі - АМК), м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" (далі - Завод)

про стягнення 14 067 786 грн. штрафу та 14 067 786 грн. пені,

за участю представників сторін:

позивача - Прохорова Є.І.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

АМК звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення із Заводу на підставі рішення АМК від 29.12.2015 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК) 14 067 786 грн. штрафу за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та 14 067 786 грн. пені за прострочення сплати штрафу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 позов задоволено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.03.2017 відмовлено Заводу в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 зі справи та зазначену апеляційну скаргу повернуто Заводу без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 (колегія суддів у складі: Євстигнеєв О.С. - головуючий суддя, судді Кощеєв І.М., Кузнецов В.О.) відмовлено Заводу в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 зі справи та апеляційну скаргу повернуто Заводу без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) через неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Завод просить зазначену ухвалу апеляційного суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу передати на розгляд апеляційного господарського суду.

АМК подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив ухвалу апеляційного господарського суду зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши присутнього представника АМК, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до частини другої статті 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Пунктом 3 частини першої статті 97 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 3 Закону № 3674 встановлено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Згідно з статтею 8 Закону № 3674, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції, беручи до уваги подання 15.03.2017 (згідно з відміткою канцелярії суду) Заводом нової апеляційної скарги разом з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, в якому виключено прохання щодо відстрочення сплати саме на 12 місяців, але не враховано зауваження суду, викладене ним у попередній ухвалі від 10.03.2017, щодо необхідності подання переконливих доказів неможливості сплати судового збору [баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, виписки з банківських рахунків Заводу про рух коштів на рахунках на дату звернення з апеляційною скаргою, з яких би вбачалася відсутність грошових коштів на його рахунках], дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведення Заводом тяжкого фінансового становища та неподання скаржником доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, через що, діючи з дотриманням приписів пункту 3 частини першої статті 97 ГПК України, правомірно відмовив у задоволенні згаданого клопотання та повернув названу апеляційну скаргу Заводу без розгляду.

Доводи скарги не спростовують наведеного, а тому й не можуть бути підставами для її задоволення.

Отже, оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм процесуального права та передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1117, 1119 - 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 зі справи № 904/11903/16 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій

Суддя В.Селіваненко