ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.2017 Справа № 904/1142/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир Одеса", м. Одеса

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбер", м. Дніпро

відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кременчукнафтопродуктсервіс", м. Кременчук, Полтавська область

про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 600 767, 50 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дог. № 17/10/2016 від 17.10.16 р., адвокат;

Від відповідача-1: ОСОБА_2, дов. б/н від 01.02.17 р., представник;

Від відповідача-2: ОСОБА_3, дов. б/н від 01.02.17 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир Одеса" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 600 767, 50 грн., що складають вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 50 000,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

05.04.2017 р. від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач фактично уточнив позовні вимоги та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», яке судом ухвалою від 28.03.2017 р. залучено в якості другого відповідача, матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 600 767, 50 грн.; та 50 0000 грн., що складають суму витрат на послуги адвоката.

11.05.2017 р. від позивача надійшла заява, відповідно до якої останній в порядку ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відмовляється від позовних вимог, які пред`явлено до першого відповідача ТОВ «Скайбер» та просить всі пред`явлені суми стягнути з другого відповідача - ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс».

Зазначена вище заява прийнята судом до розгляду.

ТОВ «Скайбер» заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на відсутність його вини, бо транспортним засобом, за участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода, володіє ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» згідно договору найму транспортних засобів № 34-12 від 01.02.2012 р., за яким останньому було передано в технічно справному стані сідельний тягач VOLVO FM400HP 4X2, 2009 року виготовлення, державний номер НОМЕР_1, яким, в свою чергу, керував працівник ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс" - ОСОБА_4

Крім того, ТОВ «Скайбер не погоджується з розміром завданих збитків.

ТОВ "Торговий Дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" також заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в результаті ДТП стався витік олії, проте, матеріали справи не містять докази, які підтверджують кількість втраченого вантажу.

Відповідач звертає увагу на невідповідність даних про масу брутто контейнера № 3186834, вказану у позовній заяві, висновку експерта та у перевізних документах.

Заперечуючи проти задоволення вимог позивача другий відповідач посилається на недоведеність позивачем відшкодування ним шкоди ТОВ «Столес Лоджистік», з огляду на те, що залучений до матеріалів справи протокол заліку взаємних вимог не відповідає дійсним фактам.

Відносно заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату юридичних послуг, ТОВ "Торговий Дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" також заперечує з посиланням на відсутність доказів здійснення таких витрат підприємством позивача.

11.05.2017 р. від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке задоволенню не підлягає, з огляду на його невідповідність вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а також з огляду на те, що наявні в матеріалах справи докази, визнані судом достатніми для вирішення спору.

25.05.2017 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Столес Лоджистік» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомир Одеса» (Позивач) укладено договір на перевезення вантажів № 16/07.

Відповідно до п. 2.1. вказаного вище Договору на перевезення вантажів, ТОВ «Столес Лоджистік», як Замовник, на підставі укладених ним договорів з власником вантажів, доручає ТОВ «Автомир Одеса», як Виконавцю, отримання, перевезення та здачу вантажоодержувачам зовнішньо торгівельних вантажів по CMR Замовника на території України та по TIR-carnet по території СНД.

Виконуючи умови договору, 28.07.2014 р. ТОВ «Автомир Одеса» було здійснено перевезення товару олії пресової соняшникової автомобілем марки «ОСОБА_5 480», д/н НОМЕР_2, під час якого на автомобільній дорозі «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв» відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до довідки № 367 від 28.07.2014 року, виданої державною автомобільною інспекцією з обслуговування Бобринського району (копія якої залучена до матеріалів справи), в результаті ДТП, яке відбулось 28.07.2014 р., автомобіль марки «ОСОБА_5 480», д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження у вигляді: відбитий лівий габаритний ліхтар, деформований задній відбійник, деформована ліва сторона контейнера № 318834.

Крім того, в результаті ДТП контейнеровіз д/н НОМЕР_3, в якому безпосередньо здійснювалось перевезення товару олії пресової соняшникової, отримав механічні пошкодження у вигляді: відбитий лівий габаритний ліхтарё деформований задній відбійник, правий габаратний ліхтар відбитий, деформована ліва сторона контейнера № 318834.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.07.2016 р. у справі № 524/8113/14-п ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_4 та який є одним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 28.07.2014 р. на автомобільній дорозі «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв», визнано винним у вчинення правопорушень, передбачений ст. 124, ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04.08.2014 р. за замовленням ТОВ «Столес Лоджистік» Одеською регіональною торгово-промисловою палатою було проведено експертизу, предметом дослідження якої був контейнер № 3186834, встановлений на автомобілі НОМЕР_5. За результатами проведення експертизи встановлено, що контейнер № 318834 має механічні пошкодження, які призвели до проливу олії пресованої соняшникової, обсяг якої склав 22 070 кг. (22,07 тонн).

Зважаючи на те, що п. 5.2. Договору перевезення встановлено матеріальну відповідальність Виконавця за втрату (недостачу та пошкодження) вантажу, що сталися за його виною, в розмірі вартості втраченого вантажу, ТОВ «Столес Лоджистік» 12.05.2014 р. звернулось до позивача з претензією про відшкодування вартості втраченого вантажу в сумі 22 061, 17 доларів США, що за міжбанківським курсом станом на 28.07.2014 р. складає 269 146, 30 грн.

28.02.2015 р. ТОВ «Столес Лоджистік» та ТОВ «Автомир Одеса» укладено протокол про зарахування взаємних вимог, відповідно до якого сторони дійшли згоди про зарахування суми завданої шкоди, яка дорівнює 269 146, 30 грн. частково на суму заборгованості ТОВ «Автомир Одеса» за надані послуги за договором перевезення, що складає 424 915 грн.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що ТОВ «Скайбер» є власником автомобіля НОМЕР_4, який фактично перебуває в користуванні ТОВ ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі договору найму транспортних засобів № 34-12 від 01.02.2012 р., а ОСОБА_4 є працівником підприємства останнього, у звязку з чим позивач вважає ТОВ ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс» відповідальною особою, до якої позивач має право звернутись з регресною вимогою про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22 067, 17 доларів США, що за курсом на дату звернення до суду складає 600 767, 50 грн.

Як же зазначено вище, 11.05.2017 р. від позивача надійшла заява, відповідно до якої останній в порядку ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відмовився від позовних вимог, які пред`явлено до першого відповідача ТОВ «Скайбер» та просив всі пред`явлені суми стягнути з другого відповідача - ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс».

Господарський суд приймає зазначену вище відмову від позову, у зв'язку з чим провадження у справі відносно вимог до ТОВ "Скайбер" підлягає припиненню.

Заявлені вимоги до ТОВ ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс» задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, норма статті 1166 ЦК України вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення, а саме, наявності в діях особи протиправної поведінки, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б свідчили про факт нестачі товару, спричинений під час здійснення його перевезення за спірним договором та зменшення відповідної кількості вантажу, позивачем на момент розгляду спору не надано.

Як і не надано доказів, які б підтверджували встановлення зазначених вище обставин під час передачі товару вантажоодержувачу.

Наданий позивачем висновок експерта № УТЄ-1117 від 04.08.2014 р., проведений Одеською регіональною торгово-промисловою палатою, таким доказом бути не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, контейнер надано експерту для дослідження лише через 2 дні після ДТП, про що свідчить висновок експерта № УТЄ-1117 від 04.08.2014 р., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 34-35).

Крім того, відповідно до зазначеного вище висновку експерта, останньому для дослідження надано контейнер № TRHU 3186834, в той час як згідно довідки № 367 від 28.07.2014 року, виданої державною автомобільною інспекцією з обслуговування Бобринського району, автомобіль марки «ОСОБА_5 480», д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження у вигляді, зокрема, деформованої лівої сторони контейнера № 318834.

Суд також звертає увагу на те, що завданням проведення експертизи було встановлення факту пошкодження контейнера та флексітанка з соняшниковою олією, яка в ньому знаходиться, у звязку з чим господарський суд не може прийти до висновку, що вказаним вище висновком експерта встановлено саме факт нестачі товару соняшникової олії, спричинений дорожньо-транспортною пригодою, що відбулась 28.07.2014 р., оскільки, зазначене не було предметом дослідження експертизи № УТЄ-1117 від 04.08.2014 р.

Згідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Позивачем до матеріалів справи не залучені і докази, які б підтверджували існування обставин, що стали підставою для зарахування однорідних вимог між ТОВ «Столес Лоджистік» та ТОВ «Автомир Одеса» на суму 269 146, 30 грн.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Господарський суд відзначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, для зарахування потрібна наявність всіх трьох наведених вище умов.

Доказів, які б підтверджували відповідність проведеного заліку зустрічних вимог між ТОВ «Столес Лоджистік» та ТОВ «Автомир Одеса» на суму 269 146, 30 грн. зазначеним вище вимогам законодавства, позивачем суду не надано.

Таким чином, посилання позивача на проведений залік зустрічних вимог між ТОВ «Столес Лоджистік» та ТОВ «Автомир Одеса» на суму 269 146, 30 грн. судом не приймається як належний доказ понесених позивачем витрат.

Не зазначено та не надано позивачем і будь-яких посилань та доказів відносно правових підстав, заявленої до стягнення суми в розмірі 331 621, 20 грн. (600 767, 50 грн. - 269 146, 30 грн. = 331 621, 20 грн.).

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Зважаючи на безпідставність позовних вимог та на приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, вимоги позивача щодо покладення на відповідача витрат за послуги адвоката в сумі 50 000, 00 грн. також задоволенню не підлягають.

З огляду на безпідставність позовних вимог, у суду відсутні і підстави для для задоволенню заяви про вжиття заходів про забезпечення позову.

Суд звертає увагу позивача на те, що статтею 7 Закону України "Про судовий збір", передбачені підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позову, його ціна складала 600 767, 50 грн., отже, за подання даного позову, підлягав сплаті судовий збір в сумі 9 011, 51 грн., проте, позивачем сплачено судовий збір в сумі 9 761, 51 грн. згідно платіжного доручення № 212 від 27.07.2015 р., квитанції № N17QM45940 від 24.11.2016 р. та № 22-1441Q/1 від 26.01.2017 р.

На дату розгляду справи, клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору від позивача не надходило, проте, суд роз`яснює, що з огляду на внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір в сумі 750 грн. може бути повернений позивачу, в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України ЦК України, 32, 33, 44, 48, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині вимог до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбер".

В задоволенні позовних вимог відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.05.2017

Суддя ОСОБА_6