КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа№ 05-10-14-01-08/103

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Мальченко А.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від боржника: Кононенко О.В. - довіреність б/н від 13.02.2017.

Ветряков О.В. - паспорт серії НОМЕР_1, виданий Московським РУГУ МВС України в м. Києві 20.07.2000.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Христинівський завод комбікормів і круп" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року

у справі № 05-10-14-01-08/103 (суддя Боровик С.С.)

за заявою Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства

„Калита"

до Публічного акціонерного товариства „Христинівський завод

комбікормів і круп"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 припинено провадження в частині вимоги ОСОБА_4 про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку; додаткову позовну заяву з уточненнями до неї від 07.04.2017 року та від 13.04.2017 року в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди задоволено частково та визнано ОСОБА_4 кредитором ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати; в іншій частині цих вимог відмовлено. Крім того, відмовлено в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 243 600,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ліквідатор ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" ОСОБА_5 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року в частині визнання ОСОБА_4 кредитором ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку та прийняти нове рішення, яким відмовити кредитору у задоволенні визнаних вимог, посилаючись невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 року колегією суддів у складі головуючого судді - Доманської М.Л., суддів: Верховця А.А., Пантелієнка В.О. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.05.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 року задоволено заяви про самовідвід суддів: Доманської М.Л., Верховця А.А., Пантелієнка В.О., а справу передано на повторний автоматичний розподіл, в результаті якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Сітайло Л.Г., Сотнікова С.В.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.05.2017 року справу № 17-05-10-14-01-08/103 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Сітайло Л.Г., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.05.2017 року за участю повноважних представників сторін.

У зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. на лікарняному, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.05.2017 року для розгляду справи № 17-05-10-14-01-08/103 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пономаренко Є.Ю., Мальченко А.О.

Ухвалою суду від 30.05.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" прийнято до провадження.

Представник скаржника в судовому засіданні 30.05.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року в частині визнання ОСОБА_4 кредитором боржника першої черги на суму 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку та прийняти нове рішення, яким відмовити кредитору у задоволенні визнаних вимог.

Присутній в судовому засіданні Ветряков О.В. з приводу апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

30.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" слід відмовити, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні господарського суду Черкаської області перебуває справа № 17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп", яка порушена ухвалою суду від 20.12.2002 року за заявою Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства „Калита".

Постановою господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 року боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року в редакції від 22.12.2011 року встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Тобто, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

В даному випадку застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції Закону, чинній з 19.01.2013 року.

У листопаді 2016 року до суду першої інстанції від кредитора ОСОБА_4 надійшла заява, в якій, з урахуванням уточнень до неї від 04.07.2017 року та від 13.04.2017 року, просив стягнути з ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" 234 628,68 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати та 243 600,00 грн. моральної шкоди в сумі

Як вбачається із даної заяви з уточненнями до неї, грошові вимоги кредитора ОСОБА_4 ґрунтуються на:

- рішенні Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, згідно якого ОСОБА_4 поновлено на посаді голови правління ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" з 09.08.2001 року, стягнуто з сільськогосподарського ВАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.07.2005 року по 14.08.2006 року в сумі 6 451,5 грн. та 100 грн. витрат на правову допомогу;

- рішенні апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року у справі №22ц-96-2007р., згідно якого вищезазначене рішення районного суду від 14.08.2006 року змінено в частині визначення суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та присуджено до стягнення з сільськогосподарського ВАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 731,34 грн. та 3 000 грн. моральної шкоди;

- додатковому рішенні апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007, яким частково змінено вищезазначене рішення апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року та стягнуто з сільськогосподарського ВАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 689,39 грн.;

- виданих Монастирищенським районним судом на виконання даних судових рішень виконавчих листах №2-33-2006р. від 10.04.2007 року;

- заочному рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року у справі №2-110-09, згідно якого стягнуто з сільськогосподарського ВАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_4 157 065,48 грн. середньомісячного заробітку за час затримки заробітної плати, 8 100 грн. компенсації за невикористані відпустки, 5 000 грн. моральної шкоди (усього 170 165,48 грн.);

- виданому на виконання зазначеного рішення Уманським міськрайонним судом Черкаської області виконавчому листі від 22.12.2009 року.

Як зазначає заявник, судом вже було винесено рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки, однак оскільки фактично здійснення роботодавцем зазначених виплат не відбулося, то він має право вимагати в судовому порядку отримання середнього заробітку за весь період невиплати до дня фактичного розрахунку, а відтак просить суд стягнути з боржника на свою користь 234 628,68 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати.

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою суду першої інстанції від 13.04.2017 року додаткову позовну заяву з уточненнями до неї від 07.04.2017 року та від 13.04.2017 року в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди задоволено частково та визнано ОСОБА_4 кредитором ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати; в іншій частині цих вимог відмовлено. Крім того, відмовлено в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 243 600,00 грн.

Переглядаючи законність винесення оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

За визначенням статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За змістом статті 23 Закону зазначеного закону кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати.

Відповідно до статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу статті 2 Закону України "Про оплату праці" включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За структурою КЗпП України статті 117, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII "Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати.

Верховний Суд України у своїй постанові від 14.11.2012 року у справі №6-139цс12, посилаючись на статті 116, 117 Кодексу законів про працю України дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію передбачена Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до фонду додаткової заробітної плати.

Згідно приписів статті 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.05.2014 року у справі №5021/321/12, постанові ВГСУ від 18.05.2016 року у справі №920/725/13).

Таким чином, після введення ліквідаційної процедури у банкрута не виникає додаткових зобов'язань, в тому числі по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, судом першої інстанції вірно встановлено період нарахування виплати середньомісячного заробітку за весь час його затримки: з 28.03.2007 року (27.03.2007 року - додаткове рішення апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц-96-2007) по 25.11.2014 року (25.11.2014 року - постанова про визнання боржника банкрутом).

Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Христинівської РДА №0-46 від 06.08.2007 року середньомісячний заробіток заявника складає 1 939,08 грн., а відтак вимога заявника по середньомісячному заробітку за весь час затримки заробітної плати підлягає задоволенню у сумі 178 395,36 грн. (92 місяці х 1 939,08 грн. = 178 395,36 грн.), в іншій частині відмовити.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове визнання грошових вимог кредитора ОСОБА_4 в сумі 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати із включенням їх до реєстру вимог кредиторів першої черги.

Крім того, ОСОБА_4 також просить суд відшкодувати йому 243 600,00 грн. моральної шкоди внаслідок приниження його честі і гідності, незаконним звільненням з роботи та невиплатою нарахованої заробітної плати.

Разом з тим, судом першої інстанції правомірно встановлено відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки остання вже була предметом спору Монастирищенського районного суду Черкаської області та апеляційного суду Черкаської області у цивільній справі №2-33/06, відповідно до рішень яких на користь заявника вже стягнуто 3 000,00 грн. моральної шкоди, пов'язаної з незаконним звільненням.

Моральну шкоду, пов'язану з невиплатою в день звільнення нарахованої заробітної плати було стягнуто рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року у справі №2-110-09 в сумі 5 000,00 грн.

Загальну суму моральної шкоди за незаконне звільнення та не виплату заробітної плати в сумі 8 000,00 грн. визнано ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.04.2015 року у межах справи №17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство ПАТ „Христинівський завод комбікормів і круп".

Згідно статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову кредитору ОСОБА_4 в частині вимоги про стягнення з ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на його користь 243 600,00 грн. моральної шкоди.

Крім того, судом першої інстанції правомірно припинено провадження в частині вимоги ОСОБА_4 про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки останній в свої заяві від 13.04.2017 року відмовився від вказаних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у даній справі є обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-105, 106 ГПК України, Кодексом законів про працю України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Христинівський завод комбікормів і круп" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Справу № 17-05-10-14-01-08/103 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Пономаренко