ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2017 р.Справа № 924/424/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Магера В.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Житлово-будівельного кооперативу "Ранковий-2", м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський рай", м. Хмельницький

про стягнення 44 933,29 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по довіреності від 01.03.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 згідно договору про надання правової допомоги № ПР-11-04-16 від 11.04.2016р.

Рішення приймається 08.06.2017 року, оскільки в судовому засіданні 23.05.2017 року оголошувалась перерва

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача 44 933,29 грн., де 5 884,93 грн. 3% річних та 39 048,36 грн. втрат від інфляції у зв'язку із неповерненням ТОВ "Подільський рай" у встановлені строки суми поворотної фінансової допомоги, наданої згідно договору від 15.10.2015 року.

Повноважний представник позивача у судових засіданнях позов підтримав, наполягає на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача під час судових розглядів спору та у наданому суду відзиві на позов проти позову не заперечує, існування заборгованості пояснює відсутністю коштів на рахунку.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

15 жовтня 2015 року між ЖБК "Ранковий-2" (позикодавець) та ТОВ "Подільський рай" (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги (далі - договір), за умовами п.1.1. якого позикодавець надає позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги, а позивальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Під поворотною фінансовою допомогою в цьому договорі розуміється сума грошових коштів у національній валюті України, передана позичальнику в користування на визначений строк відповідно до цього договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами, та є обов'язковою для повернення (п.1.2. договору).

Поворотна фінансова допомога має бути повернена позичальником позикодавцю в повному обсязі та не є доходом позичальника (п.1.3. договору).

Згідно п.2.1. договору, поворотна фінансова допомога надається позичальнику в національній валюті України в сумі 400 000,00 грн.

У п.2.2. договору сторонами передбачено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем протягом двох днів з моменту підписання цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з розрахункового рахунку позикодавця (п.2.3. договору).

У п.2.4. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк, не більший, ніж на один рік з моменту укладення цього договору.

Згідно п.3.1. договору повернення грошових коштів, передбачених цим договором проводиться шляхом перерахування позичальником грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця в установі банку.

Повернення грошових коштів проводиться протягом семи днів з моменту отримання позичальником письмової вимоги позикодавця щодо її повернення, але не пізніше строку, передбаченого п.2.4. договору (п.3.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повернення поворотної фінансової допомоги (п. 7.1. договору).

Договір поворотної фінансової допомоги від 15.10.2015 року підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов договору (з урахуванням листа №16/10 від 16.10.2015 року) позивачем перераховано на рахунок відповідача 200 000,00 грн. згідно платіжного доручення №888 від 15.10.2015 року, 100 000,00 грн. згідно платіжного доручення №889 від 15.10.2015 року та 100 000,00 грн. згідно платіжного доручення №892 від 16.10.2015 року.

Як вбачається із підписаного сторонами та скріпленого печатками акту звірки взаєморозрахунків станом із 15.10.2015 року по 31.03.2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 400 000,00 грн.

ЖБК "Ранковий-2" надіслав ТОВ "Подільський рай" вимогу №12/04 про повернення заборгованості, сплату інфляційних втрат та 3% річних за договором поворотної фінансової допомоги від 15.10.2015 року, у якій вимагає повернути заборгованість за договором поворотної фінансової допомоги від 15.10.2015 року, укладеного між ЖБК "Ранковий-2" та ТОВ "Подільський рай" та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що становить 444 933,29 грн.

Згідно відмітки на вимозі, остання отримана представником ТОВ "Подільський рай" ОСОБА_2 12.04.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ТОВ "Подільський рай" не виконано вимоги позивача в добровільному порядку, останній звернувся до суду із даним позовом до суду, у якому просить стягнути 39 048,36 грн. втрат від інфляції та 5 884,93 грн. 3% річних.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке:

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поворотної фінансової допомоги від 15.10.2015 року, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання із перерахунку відповідачу грошових коштів в розмірі 400 000,00 грн., а ТОВ "Подільський рай" зобов'язався, в свою чергу, повернути вказані кошти протягом 7 днів з моменту вимоги, але не пізніше року з моменту укладення договору.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками судового розгляду, що позивачем перераховано відповідачу 400 000,00 грн. згідно платіжних доручень №№888, 889 та 892 від15.10.2015 року та 16.10.2015 року.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо повернення перерахованої суми у термін, не більший одного року з моменту укладення договору, як того вимагає п.2.4. договору, не виконав, чим створив заборгованість перед позивачем на суму 400 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути із ТОВ "Подільський рай" 5 884,93 грн. 3% річних за період із 15.10.2016р. по 12.04.2017р. та 39 048,36 грн. втрат від інфляції за період із жовтня по березень 2017 року.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку в системі "Законодавство", дійшов до висновку, що правомірною до стягнення буде сума у розмірі 5 878,01 грн. 3% річних за період із 16.10.2016р. (наступного дня після річного терміну від укладення договору) по вказаний позивачем період - 12.04.2017 року. В стягненні 6,92 грн. 3% річних слід відмовити.

Під час перерахунку втрат від інфляції судом враховуються положення п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Так, згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Тому, враховуючи виникнення боргу 16.10.2016 року, у позивача відсутні підстави для нарахування втрат від інфляції за жовтень 2016 року.

З огляду на наведене, до стягнення підлягає 27 089,84 грн. втрат від інфляції за період із листопада 2016 року по березень 2017 року на суму 400 000,00 грн. У стягненні 11 958,52 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

При здійсненні перерахунку судом приймається до уваги, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача 27 089,84 грн. втрат від інфляції та 5 878,01 грн. 3% річних. У стягненні 6,92 грн. 3% річних та 11 958,52 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 15, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

Позов Житлово-будівельного кооперативу "Ранковий-2", м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський рай", м. Хмельницький про стягнення 44 933,29 грн. задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край" (29000, м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, буд.26, ) на користь Житлово-будівельного кооперативу "Ранковий-2" (29000, м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, буд.26, ) 5 878,01 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят вісім грн. 01 коп.) 3% річних, 27 089,84 грн. (двадцять сім тисяч вісімдесят дев'ять грн. 84 коп.) втрат від інфляції, 1173,93 грн. (одна тисяча сто сімдесят три грн. 93 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 11958,52 грн. інфляційних втрат та 6,92 грн. 3% річних відмовити.

Повне рішення складено 09.06.2017 року.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 1 прим.:

- до справи.