РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 Справа №910/4835/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вансам»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фельдер Україна»

про стягнення 76 580,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Цімко П.О. - по дов. №б/н від 22.03.2017р.

Від відповідача Рибіцька Ю.Б. - по дов. №3026 від 03.04.2017р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вансам» (далі, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фельдер Україна» (далі, відповідач) про стягнення 76 580,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що належним чином виконав свої зобов'язання за Договором №066 купівлі-продажу обладнання від 23.02.2016, здійснивши попередню оплату товару у сумі 86 580,00 грн. Однак, відповідач у встановленому порядку та строк не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором та не поставив позивачу зазначене у специфікаціях до договору обладнання. У зв'язку із простроченням терміну поставки обладнання позивач, посилаючись на норми статті 612 та частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, і звернувся до суду з позовом про повернення попередньо сплачених коштів за Договором купівлі-продажу обладнання №066 від 23.02.2016 у розмірі 76 580,00 грн. (за вирахуванням частково повернутих відповідачем позивачу коштів попередньої оплати в сумі 10 000,00 грн.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/4835/17, розгляд справи призначено на 26.04.2017.

В судовому засіданні 26.04.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував із підстав викладених в письмовому відзиві.

В судових засіданнях 26.04.2017р., 24.05.2017р. оголошувались перерви, відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 269.05.2017, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вансам» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фельдер Україна» (продавець) укладено Договір №066 купівлі-продажу обладнання (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язався продати, а покупець купити деревообробне обладнання (далі, Обладнання), номенклатура, кількість і вартість якого вказані в Специфікації (Додаток №1 до Договору), на умовах, вказаних в Договорі.

Згідно пункту 2.1. Договору сума Договору визначається загальною вартістю Обладнання, вказаного в Специфікації (Додаток №1) і складає 8 600,00 Євро.

Відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору) відповідач зобов'язався поставити позивачеві верстат форматно-розкрійний K700S, вартість якого становить 260 580,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 43 430,00 грн.).

Згідно з пунктом 2.2. Договору оплата суми Договору здійснюється покупцем в гривнях (по курсу продажу готівкового обміну ОТП-банку в гривнях на день оплати, керуючись офіційним сайтом банку http://www.otpbank.com.ua/) шляхом перечислення вказаної в пункті 2.1. суми наступним чином:

- авансовий платіж (платіж №1) в сумі 860,00 Євро (10% вартості Обладнання) перераховуються, на розрахунковий рахунок продавця до 24.02.2016;

- авансовий платіж (платіж №2) в сумі 6 020,00 Євро (70% вартості Обладнання) перераховується на розрахунковий рахунок продавця на протязі двох банківських днів з моменту відвантаження Обладнання з заводу виробника (повідомляється в усній або письмовій формі);

- залишок платежу (платіж №3) в сумі 1 720,00 Євро (20% вартості Обладнання) перераховується, на розрахунковий рахунок продавця до відвантаження Обладнання зі складу в м. Києві до 20.03.2016.

Пунктом 3.1. Договору встановлено термін поставки Обладнання - до 15.03.2016.

Відповідно до пункту 3.2. Договору продавець постачає Обладнання після завершення покупцем виконання пункту 2.2. Договору.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що дострокова поставка Обладнання допускається, а пунктом 3.4. визначено місце поставки - склад продавця в м. Києві, вул. Медова, 3.

Згідно пунктів 4.1.1., 4.1.2. Договору продавець зобов'язується заздалегідь проінформувати покупця про терміни розрахунків, про фактичний термін поставки та термін надання автотранспорту до місця поставки; доставити обладнання згідно умов Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 9.1. Договору).

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, а саме здійснив у відповідності до його умов попередню оплату в розмірі 86 580,00 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви платіжними дорученнями.

В той же час, відповідач у встановленому порядку та строк не виконав своїх зобов'язань за вказаним Договором та не поставив позивачу зазначене у специфікації до Договору Обладнання, у зв'язку з чим сума здійсненої позивачем попередньої оплати у розмірі 86 580,00 грн. підлягає поверненню позивачу на підставі статті 693 Цивільного кодексу України.

Як зазначає позивач, він звертався до відповідача із претензією від 18.10.2016 про повернення суми попередньої оплати, яка була задоволена останнім лише частково у розмірі 10 000,00 грн. Решту авансового платежу у розмірі 76 580,00 грн., як зазначає позивач, відповідач останньому не повернув.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором купівлі-продажу.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

За змістом частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, позивачем у відповідності до умов пункту 2.2. Договору було проведено попередню оплату відповідачеві у вигляді авансових платежів в наступних сумах:

- згідно платіжного доручення №304 від 24.02.2016 - 26 000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №306 від 26.02.2016 - 26 580,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №318 від 10.03.2016 - 14 000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №319 від 15.03.2016 - 10 000,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №325 від 17.03.2016 - 10 000,00 грн.

Тобто, загальна сума авансових платежів, здійснених ТОВ «Вансам» за Договором на користь ТОВ «Фельдер Україна», склала 86 580,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2.3. Договору залишок платежу (платіж № 3) в сумі 1720,00 євро (20% вартості обладнання) перераховується на розрахунковий рахунок Продавця до відвантаження Обладнання зі складу в Києві до 20.03.2016 року.

При розгляді справи судом встановлено, що у визначений Договором строк залишок вартості обладнання позивачем не сплачено.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як уже зазначалося, пунктом 3.1. Договору встановлено термін поставки Обладнання - до 15.03.2016.

У свою чергу, відповідно до пункту 3.2. Договору, продавець постачає Обладнання після завершення покупцем виконання пункту 2.2. Договору.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Так, умовами договору купівлі-продажу №066 від 23.02.2016 року встановлено, що товар має бути переданий покупцю після завершення покупцем виконання п. 2.2.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідно до умов договору визначено обов'язок покупця внести повну попередню оплату. Обставини справи свідчать про те, що позивач не оплатив у повному обсязі вартість обладнання.

У зв'язку з відсутністю передоплати у повному обсязі за умовами договору зобов'язання відповідача з передачі обладнання слід вважати таким, що не виникло (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого Господарського суду України №904/6349/15 від 01.03.2017р.).

Отже, вимоги позивача про застосування наслідків, які передбачені частиною 2 статті 693 ЦК України у вигляді повернення передоплати, не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-3, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вансам» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.