КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Справа№ 910/6983/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Суліма В.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання - Вага В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва

на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.03.2017

у справі № 910/6983/15-г (суддя Гумега О.В.)

за позовом Прокурора Кременчуцького району Полтавської області

до 1) Полтавської обласної державної адміністрації

2) Кременчуцької районної держаної адміністрації

3) Приватного підприємства "НВТО Кременчук-Пласт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Рокитненська сільська рада

про скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів, повернення земельної ділянки

за участю представників:

від скаржника: Скляр Д.Ю.,

від відповідачів 1, 2: не з'явилися,

від відповідача-3: Косіков С.В., Марискіна О.О.,

від третіх осіб: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Прокурор Кременчуцького району Полтавської області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Полтавської обласної державної адміністрації, Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, Приватного підприємства "НВТО Кременчук - Пласт", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області, Рокитненська сільська рада про:

- визнання недійсним та скасування розпорядження Кременчуцької районної державної адміністрації від 25.07.2012 № 493 "Про погодження надання в оренду водних об'єктів ПП "НВТО Кременчук-Пласт на території Рокитненської сільської ради";

- визнання недійсним та скасування розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 25.09.2013 № 415 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки";

- визнання недійсним та скасування розпорядження голови Кременчуцької районної державної адміністрації від 30.10.2012 № 722 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою", розпорядження голови Кременчуцької РДА від 29.12.2012 № 1049 "Про внесення змін до розпорядження голови Кременчуцької РДА від 30.10.2012 № 722", розпорядження голови Кременчуцької РДА від 26.06.2013 № 190 "Про внесення змін до розпоряджень голови Кременчуцької РДА від 30.10.2012 № 722 та від 29.12.2012 № 1049";

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду від 30.10.2013, укладеного між Полтавською ОДА та ПП "НВТО Кременчук-Пласт" (зареєстрований у реєстраційній службі Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області від 29.11.2013 - номер запису про інше речове право 3749036);

- визнання недійсним договору оренди водного об'єкта від 03.08.2012, укладеного між Кременчуцькою РДА та ПП "НВТО Кременчук-Пласт" (зареєстрований 17.10.2012 за № 5 у книзі записів реєстрації договорів оренди);

- зобов'язання Приватного підприємства "НВТО Кременчук-Пласт" повернути земельну ділянку водного фонду площею 29,9 га (кадастровий номер :08:000:1598) Полтавській обласній державній адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Кременчуцька РДА не мала повноважень надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення спірної земельної ділянки в оренду саме для ведення рибного господарства, оскільки такі повноваження надані ст. 122 ЗК України Полтавській обласній державній адміністрації. Спірним розпорядженням Полтавської ОДА № 415 від 25.09.2013 затверджено проект землеустрою, в порушення ст. 86 Водного кодексу України, п. "г" ст. 61 ЗК України.

Також, прокурор зазначав, що передача ПП "НВТО Кременчук - Пласт" у користування земельної ділянки водного фонду площею 29,9 га без проведення аукціону, здійснена з порушенням статей 61, 122, 123, 124, 134 ЗК України. Крім того, три водні об'єкти передані в оренду ПП "НВТО Кременчук - Пласт" за спірним договором оренди водного об'єкту від 03.08.2012 перебувають у користуванні останнього за відсутності укладених договорів оренди земельних ділянок.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.06.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015, у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з його необґрунтованістю.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2016 скасовано рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, недослідження усіх обставин справи, доказів, та доводів сторін, в тому числі, і щодо укладання спірного договору оренди землі без проведення нормативної грошової оцінки землі, яка є обов'язковою в силу земельного законодавства.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016, у позові відмовлено, у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 рішення господарського суду міста Києва від 14.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Вищий господарський суд України вказав, що суду для правильного вирішення даного спору необхідно встановити всі обставини, що входять до предмета доведення такого позову, з'ясувати дійсні правовідносини, які склались між сторонами, та виходячи з установленого, застосувати ті норми права, якими вони регулюються.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2017 призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовому експерту - Коваленко Людмилі Анатоліївні, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2017 заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу повернути до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема приписів ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 41, п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України. За твердженням скаржника, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення провадження у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи. При цьому скаржник послався на правову позицію Вищого господарського суду України, висловлену у постанові від 01.03.2016 у справі № 918/1207/15, від 05.07.2016 № 906/82/15, від 21.06.2016 № 922/6203/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 порушено апеляційне провадження у справі № 910/6983/15-г, розгляд справи призначено на 29.05.2017.

В судове засідання 29.05.2017 представники відповідачів-1, 2 та третіх осіб не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників зазначених осіб.

В судовому засіданні представник прокуратури вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на скасуванні ухвали про зупинення провадження та призначення експертизи у справі, стверджуючи про можливість розгляду даної справи без її проведення.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 106 ГПК України передбачено, що окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження.

Господарським процесуальним кодексом не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи окремо від рішення місцевого господарського суду.

Водночас за приписами п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з частиною п'ятою цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Як роз'яснив пленум Вищого господарського суду України у п. 19 постанови від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", у вирішенні питань, пов'язаних з оскарженням відповідних ухвал, господарським судам необхідно враховувати таке.

Якщо апеляційна за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог ч. 1 ст. 106 ГПК України не може бути розглянута господарським судом.

У разі коли апеляційна за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Якщо ж в апеляційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Оскільки правова позиція Вищого господарського суду України у постановах від 01.03.2016 № 918/1207/15, від 05.07.2016 № 906/82/15, від 21.06.2016 № 922/6203/15 стосуються розгляду конкретних справ, колегія суддів притримується правової позиції, висловленої пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" та розглядає скаргу заступника прокурора міста Києва на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/6983/15-г лише в частині зупинення провадження.

Згідно із приписами ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Призначення експертизи можливе за клопотанням сторін, третіх осіб, прокурора та з власної ініціативи суду.

Експертиза призначається, коли для вирішення справи необхідні специфічні знання в певній галузі, а призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки ухвали суду підлягають оскарженню лише у випадках, передбачених ГПК України, а в частині призначення експертизи ухвали оскарженню не підлягають, то ухвала суду може бути оскаржена лише в частині зупинення провадження по справі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України у разі призначення господарським судом судової експертизи зупинення провадження у справі є правом суду.

Зупинення провадження у справі у даному випадку було зумовлене необхідністю перевірки із застосуванням спеціальних знань проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель водного фонду в користування для рибогосподарських потреб, незважаючи на позитивний висновок органу водного господарства Полтавського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України та державної землевпорядної експертизи № 776 від 26.07.2013, які оспорює позивач.

Колегія суддів зазначає, що основними завданнями експертизи з питань землеустрою, як зазначено в затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, є, зокрема: визначення відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Орієнтовний перелік вирішуваних питань включає, серед інших, питання: "Чи відповідають розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування?"

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що судом правильно застосовано норми п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України та зупинено провадження у справі № 910/6983/15-г на час проведення судової експертизи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків, яких дійшов суд першої інстанції, не спростовують з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія приходить до висновку про те, що ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 79, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/6983/15-г залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/6983/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді В.В. Сулім

Л.В. Чорна