ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 920/305/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 747 від 12.12.2016;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1638С/3-28) на рішення Господарського суду Сумської області від 11 травня 2017 року в справі № 920/305/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Сумської філії ПАТ "Укртелеком", м. Суми;

до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації, м. Тростянець Сумської області;

про стягнення 150993,09 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ПАТ "Укртелеком" в особі Сумської філії ПАТ "Укртелеком" звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації про стягнення 150993,09 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем вимог чинного законодавства щодо відшкодування позивачу витрат з надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 11.05.2017 у справі № 920/305/17 (суддя Котельницька В.Л.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача 150993,09 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неотримання держаних субвенцій на погашення заборгованості за телекомунікаційні послуги, надані в 2016 році. Зазначає, що Законом України «Про держаний бюджет на 2016 рік» субвенція з держаного бюджету місцевим бюджетам на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, на 2016 рік не передбачено, договір про відшкодування вартості телекомунікаційних послуг для окремих категорій громадян на 2016 рік з позивачем не укладався. Просить розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.06.2017 о 12:00 год.

У звязку з відпусткою судді Медуниці О.Є., 02.06.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 920/305/17 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу відповідача (вх. № 5715 від 31.05.2017) та представник позивача в судовому засіданні 06.06.2017 не погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що чинним законодавством України не передбачено обов'язкове укладання договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян. Зазначає, що неналежне бюджетне фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідач своїм правом бути присутнім в судовому засіданні не скористався, свого представника в судове засідання 06.06.2017 не направив.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позиція відповідача досить докладно викладена в апеляційній скарзі, матеріали справи місять достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач - ПАТ "Укртелеком" є суб'єктом господарювання, який здійснює діяльність у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам у Сумській області є Сумська філія ПАТ "Укртелеком".

Чинним законодавством України передбачено надання окремим категоріям громадян України пільг по сплаті за телекомунікаційні послуги, зокрема: п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; п. 16 ст. 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства".

Вказаними законами визначені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, зокрема, безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян та безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Статтею 19 Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Згідно із ст. 87, ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування суми витрат, понесених внаслідок постачання послуг звязку пільговим категоріям споживачів затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно з п. 3 цього Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (надалі - головні розпорядники коштів).

У даному випадку головним розпорядником коштів являється Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації (відповідач у справі), до компетенції якого належить відшкодування за рахунок державних субвенцій витрат, понесених оператором телекомунікацій (позивачем) внаслідок надання населенню Тростянецького району Сумської області телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Відповідно до п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядку), головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій до 22 числа місяця, що настає за звітним стосовно компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з п. 6 Порядку, фінансові органи районних держадміністрацій на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів України та управлінням Державної казначейської служби, до 25 числа місяця, що настає за звітним - стосовно компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Управління Державної казначейської служби щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів згідно з зазначеними реєстрами.

Згідно з п. 7 Порядку, щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті для відповідних місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 8 Порядку, управління соціального захисту населення здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

З наданого позивачем розрахунку позовних вимог (а.с. 10) вбачається, що в період з січня по грудень 2016 року Сумською філією ПАТ "Укртелеком" були надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Тростянецького району Сумської області на загальну суму 151077,09 грн, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у січні-грудні 2016 року, форма 2-пільга (а.с. 71-143).

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за № 117, позивач подавав на паперових та електронних носіях відповідачеві розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у попередньому місяці.

Поіменні списки абонентів за формою 2-пільга щомісячно надсилались позивачем на електронну адресу відповідача (), що підтверджується витягами з електронної пошти позивача щодо відправлення вихідних повідомлень на адресу .

Відповідно до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256, відповідач повинен був щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, однак відповідач порушив свої зобовязання та не розрахувався з позивачем.

Позивач листами № 591200/293-41 від 29.01.2016, № 591200/292-386 від 05.08.2016, № 591200/293-439 від 05.09.2016, № 591200/292-489 від 05.10.2016, № 591200/292-541 від 05.11.2016, № 591200/292-592 від 05.12.2016, № 591200/292-1 від 06.01.2017, № 591200/292-30 від 27.01.2017 (а.с. 11-18) звертався до відповідача з вимогою щодо погашення існуючої заборгованості.

Однак, відповідач частково відшкодував витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення з січня по грудень 2016 року, лише в сумі 84,00 грн, у звязку з чим станом на 01.01.2016 у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 150993,09 грн.

На момент прийняття місцевим господарським судом рішення від 11.05.2017 витрати позивача з надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення протягом січня-грудня 2016 року в сумі 150993,09 грн відшкодовані не були.

Відповідач в апеляційній скарзі в обгрунтування не проведення в повному обсязі відшкодування позивачу витрат за послуги зв'язку пільговим категоріям населення з січня по грудень 2016 року посилається на відсутність відповідних видатків в Державному Бюджеті на 2016 рік.

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на відсутність бюджетного фінансування, оскільки відсутність асигнувань не є підставою для звільнення відповідача від виконання гро шового зобов'язання по компенсації наданих позивачем додаткових соціальних гарантій окремим категоріям громадян.

За приписами ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 150993,09 грн заборгованості з надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення протягом січня-грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 11 травня 2017 року в справі № 920/305/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.