номер провадження справи 18/36/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 справа № 908/591/17

за позовом організації, яка звертається за захистом порушених прав суб'єкта авторського права: приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, б. 23, оф. 916) в інтересах

позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (01024, місто Київ, вул. Лютеранська, 15, буд. А, прим. 18)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення компенсації за незаконне використання творів в розмірі 96000 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від заявника: ОСОБА_2, довіреність б/н від 30.12.2016;

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 652 від 12.04.2017

Заявлено позовні вимоги про стягнення компенсації за незаконне використання творів в розмірі 96000 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2017 року порушено провадження у справі № 908/591/17, присвоєно справі номер провадження 18/36/17. Розгляд справи, призначений на 19.04.2017, відкладався на 25.05.2017 та 06.06.2017. Строк вирішення справи продовжувався на 15 днів за клопотанням позивача. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 06.06.2017.

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог зазначила, що 25.07.2016 представником ПО «ОКУАСП» проведена фіксація фактів використання музичних творів «Sub Pielea Mea» (виконавець Carlas Dreams), «Heart Attack» (виконавець - Demi Lovato), «Of the Night» (виконавець Bastillе) у піцерії «Піца-Люкс» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 76, в якому господарську діяльність здійснює відповідач. Фіксація проведена як шляхом складання відповідного акту фіксації, так і проведенням відеозапису використання відповідачем музичних творів. Майнові авторські права на музичні твори належать і належали під час проведення фіксації ТОВ «Ворнер Мюзік Україна». Зазначене підтверджується наявністю у ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02 з ТОВ «Ворнер/Чаппелл» від 01.11.2014 та додатків № 1 та № 1/2 до нього. Дозвіл (право) на використання зазначених творів відповідач у позивача не отримував. Отже, відповідач здійснив бездоговірне використання музичних творів у комерційних цілях (для супроводження своєї господарської діяльності). Позивачем зафіксовано три факти використання творів без належного дозволу, тому виплаті підлягає компенсація в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожен факт порушення стосовно зазначених музичних творів. З посиланням на ст. ст. 15, 32, 50, 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», ст. 426 ЦК України приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» просила стягнути з відповідача на її поточний рахунок в інтересах ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання кожного твору в розмірі 96000,00 грн.

Позивач ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» - свого представника в судове засідання жодного разу не направив, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвали суду від 27.03.2017, 19.04.2017, які направлялися на адресу ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (01024, м. Київ, вул. Лютеранська 1, А, прим. 18), повернуті органом зв'язку з посиланням «інші причини, які не дали змоги виконати обовязку щодо пересилання поштового відправлення».

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, про відмову від позову не заявив. Отже, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.06.2017 за відсутності представника позивача.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що акт, який надано в якості доказу позивачем, не містить відомостей про те, яким саме способом здійснювалося публічне виконання музичних творів, зазначених у позові, за допомогою яких пристроїв, чи належать ці пристрої відповідачу тощо. В акті зазначено, що фіксування джерела звуку здійснювалося у присутності представника «Піца-люкс», який відмовився представлятися. У той же час відеозапис не місить жодних відомостей про присутність представників відповідача під час здійснення відеозапису та про його відмову від підпису. У відеозапису також не зафіксовано публічне виконання саме в «Піца-люкс» спірних музичних творів. Наявність на відеозапису звучання музичних творів ще не є беззаперечним доказом того, що вони розповсюджувалися саме в закладі відповідача, так як не зафіксовано джерело звучання. Відповідач вважає, що вину відповідача у порушенні вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідач просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 року № 18/2011.

Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (заявник, організація) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (видавник, позивач у справі) 24.01.2014 укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами, за умовами якого видавник зобовязався надати організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, які належать або протягом дії цього договору будуть йому належати, а саме: дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третім особам відповідно до умов цього договору (пункт 2.1 договору).

Згідно п. 2.2 договору надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третім особам, збір винагороди, її розподіл та виплату.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу організації, вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені за захист авторських прав видавника, за умови отримання попередньої згоди видавника.

Договір №АВ-24012014/01 вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково (пункт 12.1 договору).

Заявником до матеріалів справи додано заяву під назвою «До відома всіх зацікавлених осіб», якою ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» підтвердило, що в положеннях пунктів 9.2.2, 9.5 договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014 не йдеться про отримання попередньої згоди щодо судового захисту в кожному окремому випадку, оскільки відповідно до чинного в Україні законодавства, в разі отримання за договором саме виключних майнових прав, - не вимагається додаткового дозволу чи погодження на судовий захист цих прав, заборона про це прямо встановлена законом і будь-яка домовленість сторін про це є нікчемною відповідно до закону. Також, ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» підтвердило, що обізнане щодо кожного випадку звернення Організації із заявами (в тому числі і до суду) в інтересах і щодо захисту порушених прав ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна», погоджує і згодне з кожним таким зверненням. Аналогічні роз'яснення містяться у п. 30 постанови пленуму ВГСУ № 12 від 17.10.2012.

Відповідно до пункту 3.1 договору №АВ-24012014/01 видавником надано декларацію від 01.11.2015 щодо переданих в управління музичних творів, зокрема, «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix), виконавець Carlas Dreams, частка правовласника щодо публічного виконання - 100%; «Heart Attack», виконавець Demi Lovato, частка правовласника щодо публічного виконання 14,37%; «Of the Night» виконавець Bastillе, частка правовласника щодо публічного виконання 18,25%. Таким чином, позивач отримав від ТОВ «Ворнер/Чаппелл» майнові права на зазначені твори на підставі Ліцензійного договору; дата початку дії Ліцензійного договору - 01.01.2014 (п. 11 договору), кінцева дата дії - безстроково, а відтак, на підставі договору № АВ-24012014/01 організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix) (виконавець Carlas Dreams), «Heart Attack» (виконавець - Demi Lovato), «Of the Night» (виконавець Bastillе).

З зазначеної декларації музичних творів вбачається, що ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» отримало майнові авторські права на спірний музичний твір від ТОВ «Ворнер/Чаппелл» на підставі ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014, за умовами якого ТОВ «Ворнер/Чаппелл» (видавник) надає ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (субвидавник) право на використання протягом строку на території (Україна) способами, вказаними в договорі, всіх творів, що входять до каталогу видавника, за виключенням Продакшн Музики (п. 2.1 Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д).

Для підтвердження надання права використання творів субвидавник на вимогу видавника надає засвідчені роздруківки з Каталогу, які містять характеристики творів у формі, наведеній у додатку № 1 до даного договору (п. 2.2 Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д). Субвидавник має право використовувати твори протягом строку на території на умовах виключної ліцензії, зокрема, способом публічного виконання творів, тобто надання творів у живому виконанні або за допомогою технічних засобів (п. 2.3 Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д). Субвидавник має право надавати права використання творів користувачам в межах території протягом строку договору в межах прав та способів використання, передбачених даним договором (п. 2.7 Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д).

Пунктами 8.1, 8.2 Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д передбачено, що у випадку, коли субвидавнику стане відомо про будь-який випадок неавторизованого або такого, що порушує права використання тих чи інших творів, субвидавник (ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») зобов'язаний невідкладно повідомити про це видавника (ТОВ «Ворнер/Чаппелл»), а видавник вправі самостійно визначити, чи використовувати засоби судового захисту та якщо використовувати, то які. Субвидавник вправі в досудовому порядку забезпечити дотримання і захищати всі права на твори на території або від свого імені та (або) від імені видавника без отримання попереднього погодження видавника, субвидавник (ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») не вправі ініціювати від свого імені та (або) від імені видавника (ТОВ «Ворнер/Чаппелл») судові процеси відносно будь-яких творів без отримання попереднього письмового погодження видавника.

Строк договору починає обчислюватись з моменту його підписання та з урахуванням положень пункту 11.2, спливає 31 грудня 2014 року. При цьому сторони окремо обумовили, що договір в частині надання прав субвидавнику розповсюджується на період, попередній даті укладення договору, а саме - з 01 січня 2014 року. Сторони окремо обумовили, що видавник надає субвидавнику право вимагати та отримувати від третіх осіб будь-які види винагороди та компенсацій за використання творів, не зібраних на момент укладення договору іншими субвидавниками видавника або правовласниками творів (п. 11.1 Ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д).

Строк договору може автоматично продовжуватись на наступний період в 1 (один) рік, якщо та до тих пір поки не буде розірваний будь-якою зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів. При умові отримання такого повідомлення про розірвання даний договір припиняється, починаючи з 30 червня або з 31 грудня, в залежності від того, яка дата слідує після спливу 30 (тридцяти) календарних днів (п. 11.2 Ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д).

З Додатку № 1 до Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д («Роздруківка з каталогу музичних творів») слідує, що ТОВ «Ворнер/Чаппелл» та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» підтвердили станом на 01.11.2015 згідно Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д надання прав по відношенню до наведеного в цьому додатку переліку музичних творів, серед яких, зокрема музичні твори «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix), виконавець Carlas Dreams, частка правовласника щодо публічного виконання - 100%; «Heart Attack», виконавець Demi Lovato, частка правовласника щодо публічного виконання 14,37%; «Of the Night» виконавець Bastillе, частка правовласника щодо публічного виконання 18,25%.

Відповідно до Додатку № 1/2 до Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» проінформувало ТОВ «Ворнер/Чаппелл» про використання на території України без відповідного дозволу музичних творів згідно переліку, серед яких музичні твори «Sub Pielea Mea», виконавець Carlas Dreams, частка правовласника щодо публічного виконання - 100%; «Heart Attack», виконавець Demi Lovato, частка правовласника щодо публічного виконання 14,37%; «Of the Night» виконавець Bastillе, частка правовласника щодо публічного виконання 18,25%.

Вказаними Додатками № 1, № 1/2 до Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-д, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками ТОВ «Ворнер/Чаппелл» та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна», останнє наділено правом звернення до суду відповідно до діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права. Також зазначено, що ТОВ «Ворнер/Чаппелл» погодилося з правом ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» доручати судове представництво ПО «ОКУАСП» (код 37396151) на основі договору про управління майновими авторськими правами.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Приписи ч. 1 ст. Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачають, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У пункті ж 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо доведеності організацією належними та допустимими доказами її права на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивача на музичні твори «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix) (виконавець Carlas Dreams), «Heart Attack» (виконавець - Demi Lovato), «Of the Night» (виконавець Bastillе), враховуючи, що позивач на підставі ліцензійного договору, укладеного з ТОВ «Ворнер/Чаппелл», отримав виключні майнові авторські права, зокрема, на зазначені музичні твори, ліцензійний договір є чинним, в судовому порядку недійсним не визнаний, а тому є належним доказом наявності прав на музичні твори.

Відповідно до ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Приписами ч. 2 ст. 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 постанови пленуму ВГСУ № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Як свідчать вивчені матеріали, представником Організації ОСОБА_2 проведено фіксацію фактів використання музичних творів в кафе «Піца-Люс» (ФОП ОСОБА_1; м. Запоріжжя, пр. Соборний, 76), про що складено акт №25/07/2016 від 25.07.2016, яким зафіксовано факти публічного виконання музичних творів, зокрема, творів «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix) (виконавець Carlas Dreams), «Heart Attack» (виконавець - Demi Lovato), «Of the Night» (виконавець Bastillе); актом зафіксовано, що в період часу з 18:04 до 18:55 здійснювалося публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу.

Зазначений акт суд вважає належним та допустимим доказом у справі в зв'язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, перебування ОСОБА_2 на літньому майданчику кафе «Піца-Люкс» підтверджується чеком від 25.07.2016 та чеком з термінала S1ZP0X2P від 25.07.2016 № 562271; факт публічного виконання спірних музичних творів підтверджується також відеозаписом за допомогою відеокамери Sony DRC-DVD405E № 173531 на оптичний диск.

В судовому засіданні оглянуто відеозапис та встановлено, що використання музичних творів «Sub Pielea Mea» (Midi Culture Remix) (виконавець Carlas Dreams) в проміжок часу на відеозапису з 1:45 хв. по 5:12 хв.; «Heart Attack» (виконавець - Demi Lovato) в проміжок часу на відеозапису з 37:29 хв. по 40:55 хв.; «Of the Night» (виконавець Bastillе) в проміжок часу на відеозапису з 8:09 хв. по 11:38 хв. здійснювалось на літньому майданчику піцерії «Піца-люкс» шляхом публічного виконання за допомогою технічних засобів. Якість відеозапису та безперервна зйомка дають підстави виключити можливість монтажу. Таким чином, підтверджено час і місце використання саме у закладі відповідача музичних творів.

До матеріалів справи не додано та представник відповідач підтвердив, що підприємцем не укладалося угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаних творів.

В обґрунтування заперечень проти заявлених вимог відповідач вказував на те, що позивачем не доведено факт використання зазначених музичних творів саме відповідачем.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що згідно чеку з термінала S1ZP0X2P від 25.07.2016 № 562271; яким оплачено суму в розмірі 27,00 грн., наявна назва «Піца-Люкс», на фінансовому чеку від 25.07.2016 міститься напис «ФОП ОСОБА_1, кафе, м. Запоріжжя», тому суд приходить до висновку, що саме відповідач здійснював свою господарську діяльність в кафе «Піца-Люкс».

Крім того, стосовно доводів відповідача щодо наявності звучання музичних творів за відсутності фіксування джерела звуку, то суд зазначає, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що музика звучить на літньому майданчику кафе «Піца-Люкс» з динаміків, які знаходяться під дахом шатра, при цьому зображення транслюється з телевізору. При перегляд відеозапису встановлено, що в певні проміжки часу, зокрема, з 06:05 хв. по 06:45 хв. та з 08:50 хв. по 09:20 хв. вбачається співпадіння аудіозвучання з відеозображенням, яке транслюється по телевізору.

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а саме: Акт фіксації від 25.07.2016, відеозапис фіксації, фінансовий чек та чек з терміналу від 25.07.2016, які суд приймає в якості належних і допустимих доказів у справі, обґрунтовано підтверджують факт використання відповідачем у власній господарській діяльності спірних музичних творів шляхом здійснення їх публічного виконання.

Враховуючи вищевикладене, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про правомірне використання відповідачем спірних музичних творів, а тому використання останнім спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 постанови пленуму ВСУ № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Зазначеним також спростовуються доводи відповідача, щодо необхідності розрахунку розміру компенсації на час виявлення порушення.

Організацією визначено суму компенсації в розмірі 96000,00 грн. за порушення за виконання трьох музичних творів на користь товариства, виходячи з того, що мінімальна заробітна плата складає 3200 грн.

У підпункті 51.3 пункту 51 постанови пленуму ВГСУ № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

В абзаці 9 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «г» цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону, об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту(ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, з огляду на розмір заявлених позовних вимог і встановленого законом мінімального розміру компенсаційних заходів, спрямованих на захист майнових прав суб'єктів авторського права, за наявності встановленого порушення стягненню підлягає сума у розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат за кожний використаний твір.

Наведена правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 3-994гс15.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 32000 грн. компенсації (10 мінімальних заробітних плат за факт порушення стосовно одного об'єкту (музичного твору), при цьому встановлено порушення авторських прав стосовно трьох музичних творів.

Статтею 8 Закону України Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200 грн. з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Таким чином, станом на дату прийняття судом рішення у даній справі з відповідача підлягає стягненню компенсація у розмірі 96000,00 грн. (3200,00 грн. х 10 х 3).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши усі обставини справи у їх сукупності та дослідивши надані сторонами по справі докази, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача компенсації на користь Організації в інтересах позивача у заявленому Організацією розмірі 96000,00 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікововї картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, б. 23, оф. 916, ідентифікаційний код 37396151) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15, літера А, прим. 18; ідентифікаційний код 39019265) 96000,00 грн. (девяносто шість тисяч грн. 00 коп.) компенсації за порушення майнових авторських прав, 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 09 червня 2017 року.

Суддя В.В.Носівець