РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017Справа №910/23967/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

До 1. Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень

2. Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві

Про стягнення 2 467 967,79 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Воронін С.В. (дов. №01-026-57 від 30.01.2017)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 17.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення з державного бюджету України зайво стягнутих коштів у розмірі 2 467 967,79 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 37 019,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на безпідставне не повернення відповідачем 1 надмірно стягнутого виконавчого збору, у зв'язку з чим позивач просить повернути зайво стягнуті кошти у зазначених вище розмірах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017 порушено провадження у справі № 910/23967/16 та призначено до розгляду на 02.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 відкладено розгляд справи до 23.02.2017.

У судове засідання 23.02.2017 з'явились уповноважені представники позивача та відповідача 2.

Уповноважений представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи відповідач 1 повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення: № 735.

Клопотання від представників сторін про здійснення фіксації судового засідання технічними засобами до суду не надходило. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог № 026/41 исп від 17.02.2017, в якій останній просить суд, зобов'язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень вчинити дії по поверненню надмірно стягнутого виконавчого збору у розмірі 2 467 967,79 грн. та зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути із Державного бюджету України на користь ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" зайво стягнуті Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України грошові кошти у розмірі 2 467 967,79 грн.

Заяву № 026/41 исп від 17.02.2017 судом долучено до матеріалів справи.

Також судом повідомлено, що до початку судового засідання через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання № 026 від 23.02.2017, в якому останній просить витребувати платіжне доручення № 766 від 11.05.2012 з матеріалів адміністративної справи № 2а-14364/12/2670 або витребувати довідку про зарахування до державного бюджету суми 4 213 351, 84 грн. за платіжним дорученням № 766 від 11.05.2012, яке судом долучено до матеріалів справи.

Клопотання № 026 від 23.02.2017 судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про уточнення позовних вимог № 026/41 исп від 17.02.2017.

Суд зазначає, що заява про уточнення позовних вимог № 026/41 исп від 17.02.2017 надіслана позивачем лише 20.02.2017, що підтверджується доданими до заяви фіскальними чеками № 0116 та № 0117, а також відповідними описами вкладення у цінні листи, датовані 20.02.17 р., що в свою чергу позбавляє відповідачів 1, 2 можливості вчасно отримати її та відповідно надати свої доводи та заперечення, тому суд долучає дану заяву до матеріалів справи.

17.02.2017 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 16.03.2017.

У зв'язку із припиненям повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Селівона А.М. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/11298/16.

За результатом повторного автоматичного розподілу справу передано судді Лиськову М.О.

17.03.2017 суддя Лиськов М.О. прийняв справу № 910/11298/16 до свого провадження та призначив розгляд справи на 05.04.2017.

В судове засідання, призначене на 05.04.2017, представники відповідачів з'явились.

В судове засідання, призначене на 05.04.2017, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 розгляд справи було відкладено на 19.04.2017.

В судове засідання призначене 19.04.2017 з'явились представники позивача та відповідача-2.

В судове засідання призначене 19.04.2017 представник відповідача-1 не з'явився, однак через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про залучення Державної казначейської служби України в якості третьої особи.

19.05.2017 суд відмовив в задоволенні клопотання про залучення Державної казначейської служби України в якості третьої особи та відклаві розгляд справи на 10.05.2017.

10.05.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.05.2017.

В судове засідання, призначене на 17.05.2017, з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2010 постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП № 20873650 по виконанню наказу господарського суду по справі № 1/19 про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат" (далі Позивач) на користь Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» 47 414 061,74грн.

04.04.2012 на адресу Позивача надійшла постанова державного виконавця від 26.03.2012 про стягнення виконавчого збору в сумі 4 213 351,84 грн. із рахунку суми боргу 42 133 518,46 грн.

Разом з тим, згідно заяви ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» від 15.03.2012р., яка надійшла до Державної виконавчої служби 16.03.2012, у зв'язку з частковим погашенням заборгованості у добровільному порядку, примусовому виконанню підлягала сума у розмірі 17 453 840,53 грн.

У зв'язку з вищевикладеним, Постанову від 26.03.2012 про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 213 351,84грн. було оскаржено Позивачем у судовому порядку.

Постановою про арешт коштів боржника від 23.04.2012 було накладено арешт на грошові кошти Позивача на загальну суму 21 259 440,68 грн., в тому числі: борг за рішенням суду - 17 453 840,53 грн. та сума виконавчого збору - 4 213 351,84 грн.

04.05.2012 з метою звільнення рахунків від арешту для подальшого здійснення виробничої діяльності, ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» змушений був сплатити виконавчий збір у повній сумі 4 213 351,84 грн.

Ухвалою від 19.06.2012 по справі № 1/19 господарський суд Луганської області визнав дії Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень щодо винесення постанови від 26.03.2012 про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 213 351,84 грн. неправомірними у частині стягнення 2 467 967,79 грн. виконавчого збору та визнав постанову Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2012. недійсною у частині стягнення 2 467 967,79грн. виконавчого збору.

Ухвалу № 1/19 від 19.06.2012р. не скасовано, тобто вона є чинною та набрала донної сили.

Згідно статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського гуду, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Визнання частково недійсною постанови про стягнення виконавчого збору є підставою для повернення Відповідачем 1 надмірно стягнутого виконавчого збору в сумі 2 467 9 67,79грн.

В добровільному порядку Відповідач 1 не повернув надмірно стягнутий виконавчий збір.

На підставі ухвали господарського суду № 1/19 від 19.06.2012р. ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» звернувся до Відповідача 1 із заявою № 026-1225 від 11.09.2012р. про повернення надлишку перерахованої суми виконавчого збору у розмірі 2 467 967,79грн.

Відповіддю від 03.08.2013р. № 12-0-34-3225-12/5/2. Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України підтвердив сплату Позивачем на депозитний рахунок виконавчого збору в суми 4 213 351,84 грн., який було перераховано до Державного бюджету України.

Також, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України посилається на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 (далі - Порядок) та відповідно рекомендував для вирішення даного питання звернутись до суду.

Відповідно до п. 16 згаданого Порядку, безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів здійснюють органи Державної казначейської служби України за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 86 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин) передбачено відшкодування збитків, завданих державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, що кореспондується зі ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Підставою для звернення до Державної казначейської служби України є визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, механізм стягненні коштів з державного бюджету, а саме тільки на підставі рішення суду.

Іншого порядку для повернення надмірно стягнутих коштів виконавчого збору, не встановлено..

06.11.2012 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв постанову по справі № 2а-14364/12/2670 за адміністративним позовом ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» з аналогічними вимогами та відмовив в задоволенні позову.

31.01.2013 Київський апеляційний адміністративний суд за результатом розгляду апеляційної скарги ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» прийняв постанову по справі № 2а-14364/12/2670, якою задовольнив адміністративний позов. Стягнув з Державного бюджету України на користь ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» бюджетну заборгованість в розмірі 2 467 967,79 грн.

01.06.2016 ухвалою Вищого адміністративного суду було задоволено частково касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2012р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2013р. скасовано.

Провадження в адміністративній справі за позовом ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» до Державної виконавчої служби, Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про стягненні коштів - закрито.

Роз'яснено Позивачеві право звернення до суду в порядку господарського судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.7, 86 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин), ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. ст.1, 2, 53 Господарського процесуального кодексу України

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Спір у справі виник у зв'язку із спричиненням позивачу шкоди у розмірі 2 467 967,79 коп., завданої протиправними діями державного виконавця внаслідок стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У відповідності до приписів наведених норм, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Разом з цим, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі № 32/421.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" зазначено, що факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Аналогічна позиція викладена і у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах".

Як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції від 26.03.2012 було прийнято постанову ВП № 20873650 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" 4 213 351грн. 84 коп. виконавчого збору.

Згідно із наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 04.05.2012 №1963, за розпорядженням державного виконавця з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 4 213 351 грн. 84 коп. та перераховані до державного бюджету.

Водночас, ухвалою 19.06.2012 по справі № 1/19 господарський суд Луганської області визнав дії Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень щодо винесення постанови від 26.03.2012 про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 213 351,84 грн. неправомірними у частині стягнення 2 467 967,79 грн. виконавчого збору та визнав постанову Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2012. недійсною у частині стягнення 2 467 967,79грн. виконавчого збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, встановлені ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.04.2016 по справі №1/19 факти незаконності дій державного виконавця повторного доведення не потребують.

Враховуючи встановлені у справі №1/19 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями державного виконавця.

Суд зазначає, що неправомірні дії державного виконавця полягали у стягненні виконавчого збору в сумі більшої ніж підлягає стягненню, внаслідок чого державний виконавець безпідставно стягнув з боржника виконавчий збір в розмірі 4 213 351 грн. 84 коп. грн.; шкода полягає в безпідставному стягненні з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 4 213 351 грн. 84.; причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність обставин, що виключають стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем стягнуто з боржника в примусовому порядку виконавчий збір.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

В пункті 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Аналогічна правова позиція викладена у п. п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

Також у пункті 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. №01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" вказано, що за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно із ст. 25 Бюджетного кодексу України, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, судом враховано позицію Конституційного суду України, викладену в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 по справі № 1-36/2001, згідно з якою не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

З врахуванням наведених приписів законодавства, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 67/157-10 від 25.05.2011).

За таких обставин, заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень (01001, м. Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"(93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 20А, ідентифікаційний код 05441447) грошові кошти в розмірі 2 2467 967 грн. 79 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору та 37 019 грн. 52 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2017

Суддя М.О. Лиськов