ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.06.2017 Справа № 920/300/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостхім», м. Шостка, Сумська область,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ, в особі Філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк», м. Суми,

про стягнення 112 817 грн. 56 коп.

Суддя Котельницька В.Л.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 26.04.2017)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 421 від 02.02.2017),

ОСОБА_4 (довіреність № 823 від 07.03.2017).

За участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.

У судовому засіданні, розпочатому 27.04.2017, з урахуванням вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за згодою сторін оголошувались перерви до 23.05.2017 до 10 год. 00 хв. та до 08.06.2017 до 11 год. 15 хв.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви від 03.04.2017 просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасний переказ коштів у сумі 22817 грн. 56 коп., завдану моральну шкоду в розмірі 90000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує та вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Протягом судового розгляду справи представники сторін подавали для долучення до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження їх позицій з предмета спору.

У судовому засіданні,яке відбулось 23.05.2017 посадова особа начальник відділу валютного контролю філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 надавала усні пояснення стосовно предмета спору.

Представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Представники відповідача підтримали заперечення проти позову, викладені у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014 між сторонами у справі був укладений договір банківського рахунку № 288 (в національній та іноземних валютах), за умовами якого відповідно до чинного законодавства України відповідач (ОСОБА_6) зобовязався надавати позивачеві (ОСОБА_6) послуги з розрахункового обслуговування, які повязані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) клієнта (позивача), а також здійсненням інших операцій, передбачених цим договором, а позивач, у свою чергу, зобовязався оплачувати вартість таких послуг та надати банку (відповідачу) право користуватися тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд (пункт 1.1 договору).

За умовами пункту 2.2 договору № 288 порядок здійснення банком за цим договором операцій з розрахункового обслуговування визначається чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансуванню тероризму», іншими нормативно-правовими актами Національного Банку України.

Відповідно до підпункту 4.1.91 пункту 4.1. договору відповідач зобовязався виконувати доручення ОСОБА_6(позивача) на здійснення договірного списання коштів з його рахунку(ів) у відповідності до умов цього договору.

Пунктом 5.2 договору банківського рахунку передбачено, що ОСОБА_6 здійснює розрахункові операції за цим договором відповідно до чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору, за умови належного оформлення ОСОБА_6 розрахункових документів. Платежі з рахунку ОСОБА_6 виконує в межах залишку коштів на рахунку(ах) на початок операційного дня та з урахуванням поточних надходжень коштів на рахунок протягом операційного дня. Операційний час триває з 9 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., в пятницю та передсвяткові дні з 9 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. (крім вихідних, святкових та неробочих днів). Операційний час не включає обідню перерву з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Відповідно до пункту 5.3 договору операції за розрахунковими документами, що надійшли до Банку в операційний час до 16 год. 00 хв. виконуються Банком того ж дня. Документи, отримані після 16 год. 00 хв. відмічаються штампом «Вечірня» та проводяться Банком наступного банківського дня. Банківським днем вважається день, в який банки України відкриті для проведення операцій.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 288 позивач надав відповідачеві на виконання платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 22.07.2016 про перерахування наявних у нього на рахунку 43875,00 Євро на поточний рахунок фірми SIBUR INTERNATIONAL GMBH у якості передоплати на виконання умов контракту, укладеного із вказаним контрагентом.

22.07.2016 зазначене платіжне доручення було виконано відповідачем, вказана сума коштів списана з рахунку позивача, що підтверджується копією виписки по рахунку.

Однак, позивач вважає, що з невстановлених причин переказ грошових коштів був виконаний банком лише 09.08.2016, що призвело до додаткових витрат позивача у вигляді збільшення суми оподаткування по податку на додану вартість та сплаті відсотків за кредитним договором, а також принизило ділову репутацію позивача як клієнта банку.

Відповідач, у свою чергу, наголошує на дотриманні ним вимог діючого законодавства у банківській сфері та положень нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частинами 1 та 3 статті 1068 зазначеного Кодексу банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1037 ЦК України містить правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта, відповідно до якої у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначає Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до пункту 1.3. статті 1 даного Закону датою валютування є дата, зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи. Порядок застосування дати валютування для банків установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Порядок застосування дати валютування в платіжній системі визначається правилами платіжної системи відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 1.19 зазначеної статті міжбанківський розрахунковий документ - документ на переказ, сформований банком на підставі розрахункових документів банку, клієнтів та документів на переказ готівки або виконавчого документа.

Пункти 1.21, 1.21 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначають поняття операційного дня та операційного часу. Так, операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах; операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Статтею 8 зазначеного Закону встановлені строки проведення переказу. Відповідно до положень даної статті банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів. Строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, крім встановлених пунктами 8.1 - 8.4 цієї статті, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що укладаються між учасниками та користувачами платіжної системи. Строк виконання міжбанківського переказу, що здійснюється на підставі клірингових вимог, не може перевищувати строк, установлений пунктом 8.4 цієї статті. Учасники платіжної системи мають забезпечити пересилання паперових документів на переказ у межах України у строк до семи робочих днів, а у межах однієї області - до трьох робочих днів.

За приписами пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ в Україні може здійснюватися за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем.

До документів на переказ за положеннями статті 16 зазначеного Закону відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 вищевказаного Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з пунктом 22.6 вищезазначеної статті обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Особливості виконання міжбанківського переказу, ініційованого за допомогою електронного платіжного засобу визначені у статті 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Так, пунктами 28.1 та 28.2 даної статті встановлено, що міжбанківський переказ між банками - учасниками платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями в межах України, проводиться лише у валюті України незалежно від того, в якій валюті відкритий рахунок клієнта. Міжбанківський переказ між банками - учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями за межами України, а також за операціями, здійсненими в межах України держателями електронних платіжних засобів - нерезидентами України, проводиться у валюті, визначеній у відповідних договорах із платіжними організаціями міжнародних платіжних систем.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Стаття 32 вищевказаного Закону встановлює відповідальність банків при здійсненні переказу. Так, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів (пункт 32.1). У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними (пункт 32.2).

Стаття 33 даного Закону встановлює відповідальність платника при проведенні переказу; пунктом 33.2 даної статті передбачено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Враховуючи, що між сторонами у справі склались відносини щодо переказу грошових коштів в іноземній валюті, а отримувач цих коштів є нерезидентом України, суд застосовує до спірних правовідносин приписи Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601.

Положення (пункт 1.1 Положення) встановлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті.

Пункт 1.4 зазначеного Положення визначає, що розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк» тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

Порядок подання та відкликання платником платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах та його виконання уповноваженим банком містяться у Розділі 3 вищезазначеного Положення. Так, відповідно до пункту 3.9 даного розділу уповноважений банк зобов'язаний виконати платіжне доручення в іноземній валюті в межах строку, погодженого з платником, та з урахуванням дати валютування, що визначається уповноваженим банком згідно з його внутрішніми правилами, які ґрунтуються на укладених міжбанківських угодах (договорах) про встановлення кореспондентських відносин з банками-кореспондентами, а також з урахуванням строку, необхідного для виконання вимог статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У Розділі 4 Положення встановлений порядок зарахування коштів в іноземній валюті на рахунки банку та бенефеціарів. Відповідно до пункту 4.4 Положення витрати уповноваженого банку, пов'язані зі з'ясуванням реквізитів, відшкодовуються в порядку, передбаченому в договорі банківського рахунку уповноваженого банку з бенефіціаром, та відповідно до внутрішніх положень банку.

Згідно з пунктом 4.5 Положення уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення з усіма заповненими реквізитами зараховує кошти в іноземній валюті на розподільчий рахунок юридичної особи або підприємця, або на поточний рахунок фізичної особи, або на транзитний рахунок банку, якщо фізична особа не має рахунку в уповноваженому банку. Зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється уповноваженим банком бенефіціара відповідно до дати валютування, зазначеної в повідомленні, або не пізніше дня, наступного за днем отримання уповноваженим банком виписки з кореспондентського рахунку від банку-кореспондента з урахуванням у ній цього переказу на користь бенефіціара.

Для впорядкування операцій в гривнях та іноземній валюті через кореспондентські рахунки Постановою Правління Національного банку України №118 від 26.03.1998 було затверджено Положення про відкриття та функціонування кореспондентських рахунків банків-резидентів та нерезидентів в іноземній валюті та кореспондентських рахунків банків-нерезидентів у гривнях, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.04.1998 за № 231/2671.

Відповідно до пункту 7.1.3 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів. Відкриття кореспондентських рахунків здійснюється шляхом встановлення між банками кореспондентських відносин у порядку, що визначається Національним банком України, та на підставі відповідного договору.

Судом встановлено, що для здійснення міжбанківських переказів в іноземній валюті позивачем було відкрито кореспондентський рахунок в Commerzbank AG. Frankfurt.

Судом з урахуванням вищезазначених положень законодавства України у сфері банківської діяльності були досліджені докази, надані сторонами у ході розгляду справи та встановлено, що платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 22.07.2017, подане позивачем до банку за допомогою системи дистанційного обслуговування (Інтернет клієнт-банк), згідно виписки від ING Bank по рахунку отримувача коштів SIBUR INTERNATIONAL GMBH датою валютування по операції надходження коштів у розмірі 43875,00 Євро від ТОВ «Шостхім» є дата 25.07.2016.

Згідно виписки по рахунку позивача підтверджено списання коштів з рахунку 9 ТОВ «Шостхім» 22.07.2016 (операція від 22.07.2016 транзит для закордонних переказів).

Факт перерахування коштів отримувачу - SIBUR INTERNATIONAL GMBH, 25.07.2016 підтверджується також копією SWIFT- повідомлення про списання коштів з кореспондентського рахунку АТ «Ощадбанк».

Суд зазначає, що списання коштів з кореспондентського рахунку відповідача 25.07.2016, а не 22.07.2016 (як на тому наполягає позивач) є цілком правомірним, оскільки відбулось у строки, визначені статтею 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

В ході розгляду справи судом було встановлено, що несвоєчасність отримання коштів SIBUR INTERNATIONAL GMBH не випливає із неправомірних, як на думку позивача, дій посадових осіб відповідача, оскільки з копій листів банків-нерезидентів, наданих як позивачем, так і відповідачем вбачається, що затримка у зарахуванні платежу на рахунок отримувача коштів сталась внаслідок як некоректних платіжних інструкцій зі сторони Commerzbank AG. Frankfurt ( даний факт підтверджується листом отримувача коштів - SIBUR INTERNATIONAL GMBH , з якого вбачається, що затримка переказу повязана з неповною інструкцією банка відправника (Commerzbank AG. Frankfurt)), так і внаслідок некоректних дій банка одержувача коштів - ING Bank, оскільки матеріали справи містять повідомлення Commerzbank AG. Frankfurt, у якому останній повідомив відповідача про те, що операція від 25.07.2016 на суму 43875,00 Євро виконана своєчасно, однак кошти не були отримані кінцевим одержувачем своєчасно, а були отримані лише 09.08.2016 з причин скасування банком одержувача додатку дистанційного управління (RMA), що викликало затримку отримання банком реквізитів одержувача. При цьому, як зазначає Commerzbank AG. Frankfurt у своєму листі від 07.02.2017, ним було своєчасно проінформовано банк отримувача про наявну проблему (а саме: 26.07.2016), проте саме банк отримувача з невідомих причин своєчасно не відреагував на проблемну ситуацію з надіслання повних реквізитів отримувача коштів, та надав відповідь банку платника - Commerzbank AG. Frankfurt лише 08.08.2016.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами спростовується твердження позивача стосовно порушення посадовими особами відповідача вимог чинного законодавства, внаслідок чого виникла затримка в отриманні одержувачем SIBUR INTERNATIONAL GMBH коштів у сумі 43875,00 Євро.

Відповідно до пункту 6.2 договору банківського рахунку в національній та іноземних валютах № 288 у разі порушення банком встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» строків виконання доручення клієнта на переказ, банк зобовязаний сплатити клієнту пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. У разі порушення банком встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» строків завершення переказу банк зобовязаний сплатити клієнту пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що в будь-якому випадку не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.

Статтею 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак судом у ході розгляду спору не було встановлено фактів порушення відповідачем умов договору, положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та інших нормативно-правових актів Національного банку України щодо строків виконання доручення клієнта на переказ коштів.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Наявні у справі докази спростовують твердження позивача про наявність у діях відповідача вини у несвоєчасному здійснені переказу грошових коштів.

Відтак, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасний переказ коштів.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 90000,00 грн. у якості моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням моральної шкоди висвітлені у розясненнях Вищого арбітражного суду України № 02-5/95 від 29.02.1996.

Суд зазначає, що оскільки наявними у матеріалах справи доказами спростовано наявність вини відповідача у несвоєчасному отриманні грошових коштів у сумі 43875,00 Євро кінцевим отримувачем цих коштів, відсутні правові підстави і для стягнення з відповідача на користь позивача 90000,00 грн. моральної шкоди, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у випадку відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Повне рішення складено 12.06.2017.

Суддя В.Л. Котельницька