РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017Справа №910/4607/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА"
до1. Публічного акціонерного товариства "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП"
провизнання договору недійсним

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

За клопотанням выдповідача-1, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" (надалі - відплвідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП" (надалі - відповідач-2) про визнання недійсним договору про часткове відступлення права вимоги від 05.10.2016 р., що був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки підставою для володіння правами вимоги та її відступлення є договір купівлі-продажу прав вимоги від 09.04.2015 р. за № 1253, що був визнаний нікчемним у порядку та з підстав визначених положеннями ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а отже - не міг бути підставою для підписання оспорюваного договір про часткове відступлення права вимоги від 05.10.2016 року, з огляду на що даний договір слід вважати недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.05.2017 р.

Судове засідання 19.05.2017 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Підченка Ю.О. на навчанні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 р. розгляд справи призначено на 02.06.2017 р.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

У судове засідання позивач та відповідач-1 та відповідач-2 уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду була надіслана судом за адресами позивача, відповідача-1 та відповідача-2, зазначених в позовній заяві, а також на адреси, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сторони вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Оскільки представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2 не з'явилися у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.06.2017 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2013 року Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" (надалі за договором - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА" (надалі за договором - позичальник) укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 747 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. кредитного договору) банк зобов'язався відкрити позичальнику відкличну кредитну лінію в межах суми 8 400 000,00 грн. терміном до 26 серпня 2016 року на поповнення обігових коштів позичальника.

9 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" (надалі за договором - продавець), з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" (надалі за договором - покупець), з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1253 (надалі - Договір купівлі-продажу прав вимоги), згідно умов якого (п. 1.1. Договору купівлі-продажу прав вимоги) сторони погодили, що: «Права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до Осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальниками та/або Особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. «Позичальник» означає позичальника за Кредитним договором. «Кредитний договір» означає кожний договір про надання кредиту у будь-якій формі який зазначений у Додатку І (Перелік договорів та Купівельна ціна за Права вимоги), разом із усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до нього (якщо такі є); «Договір забезпечення» означає кожний Договір застави та/або Договір поруки та/або Іпотечний договір, якщо такі укладались; «Загальна Купівельна ціна» є сумою всіх Купівельних цін за Права вимоги, зазначених у Додатку І, та становить 21 219 621, 54 (двадцять один мільйон двісті дев'ятнадцять тисяч шістсот двадцять одна гривня 54 копійки); «Купівельна ціна за Право вимоги» означає суму, що визначена як «Купівельна ціна» у Додатку І (Перелік договорів та Купівельна ціна за Права вимоги) щодо кожного Права вимоги.

Згідно з п.2.1 та п. 2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги, Продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Сторони погодили, що права вимоги переходять від Продавця до Покупця (далі - Відступлення) в день підписання цього договору, при цьому обов'язки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги (не залежить від сплати Загальної Купівельної ціни).

05 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" (надалі - Первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП" (надалі за договором - Новий кредитор) було укладено договір про часткове відступлення права вимоги (далі - Договір про часткове відступлення права вимоги), відповідно до умов якого (п. 1.1. Договору про часткове відступлення права вимоги) Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право часткової вимоги належного виконання зобов'язань TOB "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА" за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 747 від 27 серпня 2013 року, що був укладений з Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК", а саме право вимоги щодо повернення заборгованості за процентами в розмірі 3 119 401,27 грн. (три мільйони сто дев'ятнадцять тисяч чотириста одна гривня 27 копійок).

Разом з правом вимоги виконання зобов'язань, що передаються за цим Договором, до Нового кредитора переходять права, за договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за Основним договором (п. 1.1.1. Договору про часткове відступлення права вимоги).

За змістом п. 1.3.,1.4.,1.5. Договору про часткове відступлення права вимоги, з моменту набрання чинності цим Договором Новий кредитор повністю замінює Первісного кредитора у Основному договорі, виключно в частині права вимоги, які зазначені в п. 1.1. цього Договору. Ціна відступлення права вимоги за Основним договором, що підлягає сплаті Новим кредитором на користь Первісного кредитора становить 3 088 207,00 грн. (три мільйони вісімдесят вісім тисяч двісті сім гривень 00 копійок) без ПДВ. Право вимоги до Нового кредитора переходить в день набрання чинності цим договором, незалежно від сплати останнім на користь Первісного кредитора ціни відступлення права вимоги.

Між тим 30 квітня 2015 року Правлінням Національного банку України ухвалено Постанову № 293/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 р. № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 р. прийнято рішення № 107 про запровадження з 29 травня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI (в редакції станом на квітень 2015 року), уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 Закону №4452-VI (в редакції станом на квітень 2015 року), Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI (в редакції станом серпень 2015 року), Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (в редакції станом серпень 2015 року), Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 5 Закону № 4452-VI, у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Отже, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач вказує на той факт, що листом-повідомленням від 28.09.2015 р. № 01-10/5090 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» Пантіна Любов Олександрівна повідомила відповідача-1, що у відповідності до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою було здійснено перевірку договору купівлі-продажну прав вимоги від 29.04.2015 року, за реєстровим № 1253, укладеного між ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПТІАЛ» та ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та оскільки зазначений договір, що підставою для володіння відповідачем-1 правами вимоги та її відступлення не міг бути підставою для підписання оспорюваного договору про часткове відступлення права вимоги від 05.10.2016 року, а тому даний договір часткове відступлення права вимоги слід вважажти недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Згідно нормами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Водночас, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2015 р. по справі № 826/24227/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" Пантіної Любові Олександрівни, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 р. та яка набрала законної сили, зокрема, визнано протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" Пантіної Любові Олександрівни щодо визнання нікчемним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 29 квітня 2015 року, що був укладений між ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та ПАТ "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1253, а також скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" Пантіної Любові Олександрівни з приводу визнання нікчемним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 29 квітня 2015 року, що був укладений між укладений ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" та ПАТ "БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за №1253.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Згідно п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки, як було зазначено вище, в судовому порядку скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" Пантіної Любові Олександрівни з приводу визнання нікчемним Договору купівлі-продажу прав вимоги від 29 квітня 2015 року за №1253, підстави для визнання недійсним договору про часткове відступлення права вимоги від 05.10.2016 року, що був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, на які посилається позивач - відсутні, тому у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ПИВНА ДУМА ДМИТРІВСЬКА" про визнання недійсним договору про часткове відступлення права вимоги від 05.10.2016 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 07.06.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко