КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа№ 910/1129/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/3426/17 від 21.04.2017) Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017

у справі №910/1129/17 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1»

до Приватного акціонерного товариства «Київстар»

про визнання недійсною угоди від 14.04.2016

за участю представників сторін:

від позивача - Іваненко К.С., довіреність №400 від 25.04.2017

від відповідача - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій №1» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (відповідач-1 у справі) про визнання недійсною угоду від 14.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №45 (04) від 09.03.2004 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку, на підставі якого ПрАТ «Київстар» надав та зареєстрував за позивачем SIM-картки (абонентські номера): НОМЕР_1, НОМЕР_2; НОМЕР_3. В подальшому, як зазначає позивач, 14.04.2016 на підставі заяви про перереєстрацію, поданої від імені ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1» громадянином ОСОБА_3, Приватним акціонерним товариством «Київстар» припинено дію угоди та здійснено перереєстрацію абонентських номерів на нового абонента - громадянина ОСОБА_3 Оскільки, на момент перереєстрації вищенаведених номерів ОСОБА_3, який раніше виконував обов'язки директора Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1», був звільнений з займаної посади і відповідно не мав права діяти від імені позивача, то слід вважати угоду про перереєстрацію телефонних номерів від 14.04.2016 недійсною відповідно до ст. 202, 203, 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 залучено до участі у справі в якості відповідача-2 ОСОБА_3. Провадження у справі припинено на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач, Публічне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій №1», подав апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/3426/17 від 21.04.2017), в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач стверджує, що місцевий господарський суд безпідставно залучив до участі у справі іншого відповідача, оскільки позивач не заявляє позовних вимог до ОСОБА_3, так як спірна угода про припинення дії договору та його переоформлення на нового абонента, укладена між відповідачем та ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1». З огляду на наведене, апелянт стверджує, що місцевий господарський суд повинен був розглянути позовні вимоги саме до відповідача, якому пред'явлено позов - ПрАТ «Київстар», а відтак вважає необґрунтованим припинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 апеляційну скаргу (вх. 09-08.1/3426/17 від 21.04.2017) прийнято до провадження у складі колегією суддів: головуючий суддя - Пантелієнко В.О., судді - Верховець А.А., Доманська М.Л.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2017 у зв'язку з задоволенням Київським апеляційним господарським судом заяви судді Пантелієнка В.О. про самовідвід, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено до розгляду на 31.05.2017 року.

У судовому засіданні 31.05.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі повідомленням поштової установи про вручення ухвали суду від 17.05.2017 (а/с 79).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесені оскаржуваної судової ухвали, вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з позовних матеріалів предметом позову є вимога про визнання недійсним правочину від 14.04.2016 про припинення дії угоди про надання послуг стільникового зв'язку в частині обслуговування абонентських номерів: НОМЕР_1, НОМЕР_2; НОМЕР_3 та перереєстрацію їх з абонента - Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» на громадянина ОСОБА_3. Позивач стверджує, що від імені ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1» заява про перереєстрацію, була підписана громадянином ОСОБА_3, який раніше виконував обов'язки директора Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1», однак станом на момент укладення спірного правочину був звільнений з займаної посади і відповідно не мав права діяти від імені позивача, а відповідач-1 відповідно не мав законних підстав для припинення дії угоди про надання послуг стільникового зв'язку та перереєстрації номерів на ОСОБА_3 З огляду на наведені обставини позивач зазначає про існування підстав для визнання спірного правочину недійсним відповідно до ст. 202, 203, 215 ЦК України.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зі змісту наведеної норми вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа з одного боку, при цьому відповідачем виступатиме інша сторона або сторони договору.

У відповідності до вимог ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, з урахуванням наведених норм процесуального закону, справи, що віднесені до підвідомчості господарських судів, у відповідності до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб'єктного критеріїв.

Колегія суддів звертає увагу, що правовідносини щодо надання послуг стільникового мобільного зв'язку, зокрема щодо абонентських номерів НОМЕР_1, НОМЕР_2; НОМЕР_3 склались між ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1» та ПрАТ «Київстар» на підставі договору від 09.03.2004 про надання послуг стільникового мобільного зв'язку стандартів GSM-900 та GSM-1800, які 14.04.2016 згідно заяви ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1» були фактично припинені щодо абонента - ПАТ«Завод залізобетонних конструкцій №1».

Разом з цим, як зазначалось вище, суд при дослідженні обставин дійсності правочину та дотримання його сторонами вимог законодавства під час його укладення повинен надати оцінку діям сторін такого правочину, зокрема дослідити наявність відповідних повноважень в особи, яка вчинила оспорюваний правочин від імені ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1», як сторони такої угоди.

Вирішуючи спір, про визнання угоди недійсною, суд з'ясовує наявність обставин, з якими закон пов'язує визнання їх недійсними та настання певних юридичних наслідків для осіб, які виступають сторонами за таким договором.

В даному випадку, суд, вирішуючи спір, повинен надати правову оцінку доводам позивача, в тому числі діям особи, яка виступала від імені Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» при поданні заяви про припинення дії Угоди про надання послуг стільникового мобільного зв'язку та перереєстрацію номерів, наявність у неї відповідних повноважень вчиняти правочини від імені позивача у справі та наявність інших обставин, що підтверджують правомірність чи навпаки недійсність спірного правочину.

Разом з цим, місцевий господарський суд під час дослідження обставин справи дійшов висновку, що оскільки абонентські номери були перереєстровані на громадянина ОСОБА_3, то останній також повинен виступати відповідачем у справі. З огляду на наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що прийняте рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_3, а тому залучив його до участі у справі в якості відповідача-2. Однак, враховуючи, що фізичні особи, які не мають статусу суб'єктів підприємницької діяльності, можуть бути сторонами у господарському процесі у виключних випадках, до яких спір у даній справі не відноситься, місцевий господарський суд припинив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до приписів ст.24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача; господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Вирішуючи питання про залучення до справи іншого відповідача слід досліджувати також, чи є юридична чи фізична особа такою, за рахунок якої можливо було б задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсним правочину вчиненого не ОСОБА_3, як новим абонентом, а вчиненого саме ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1» у вигляді заяви від 14.04.2016 щодо припинення дії угоди про надання послуг стільникового зв'язку до абонентських номерів НОМЕР_1, НОМЕР_2; НОМЕР_3, прийняття такої заяви ПрАТ «Київстар» та перереєстрацію останнім абонентських номерів на іншу особу.

Місцевим господарським судом не враховано, що при вирішенні спору про недійсність договору позивачами можуть виступати окрім сторін договору, також і інші заінтересовані особи, в той час як відповідачами можуть бути виключно сторони, вчиненого правочину. Оскільки громадянин ОСОБА_3 не є стороною спірного правочину вчиненого 14.04.2016 ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій №1», а виступає виключно новим абонентом, то суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_3 у спорі про визнання такої угоди недійсною не є належним відповідачем.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що обставина, на яку посилався місцевий суд при залученні ОСОБА_3 в якості відповідача у справі, а саме те, що рішення у справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_3, може бути підставою згідно ст. 27 ГПК України для залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не в якості іншого відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що Господарським судом міста Києва було безпідставно залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 та відповідно помилково припинено провадження у справі.

Окрім того, як зазначено в останньому абзаці підпункту 1.3 пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що позивач наполягає на розгляді справи саме господарським судом та підтримує свої вимоги виключно до ПрАТ «Київстар», колегія суддів дійшла висновку про те, що у Господарського суду міста Києва були відсутні підстави для припинення провадження у справі, а справа підлягала розгляду стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовні вимоги, з прийняттям рішення по суті справи.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 підлягає задоволенню, а ухвала суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

Керуючись ст. 24, 49, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4) ч.1 ст. 104, ст. 105, 106, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій №1» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/1129/17 скасувати.

3. Справу №910/1129/17 повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська