ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р. Справа № 909/401/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Калашник В. О.

секретар судового засідання Кричовський Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Калуської місцевої прокуратури,

вул. Шкільна, буд. 22/А, смт. Рожнятів, Івано-Франківська область

до відповідачів: Регіонального відділення Фонду державного майна України

по Івано-Франківській області

вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ,76019

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

вул. Сагайдачного, буд. 11,смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський р-н.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів,

Міністерство освіти і науки України

пр.Перемоги , 10, м.Київ, 01135

Брошнівський професійний лісопромисловий ліцей

вул. Бандери, 5, смт.Брошнів-Осада, Рожнятівський р-н, Івано-Франківська обл

про визнання недійсним договору оренди державного майна №22/09 від 10.06.09 та договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.16, зобов'язання відповідача, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути за актом приймання-передачі орендоване майно, що розташоване за адресою: вул. І.Франка, 16/А, смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського р-ну вартістю 288297 грн.

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_2 - прокурор (посвідчення №036308 від 12.11.15)

від відповідача регіонального відділення Фонду державного майна України

по Івано-Франківській області : ОСОБА_3 - представник (довіреність від 28.04.17)

від відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_1 - (паспорт серії СС 690313 від 03.03.99)

Від третьої особи, Брошнівського професійного лісопромислового ліцею ОСОБА_4- директор ліцею (паспорт серії СС 189464 від 16.01.97); ОСОБА_5 - представник (паспорт серії СЕ 245268 від 18.08.03)

Від третьої особи, Міністерства освіти і науки України представник не з'явився.

Встановив:

Заступник керівника Калуської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідачів, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди державного майна №22/09 від 10.06.09, та договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.16, а також зобов'язання відповідача, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути за актом приймання-передачі орендоване майно, що розташоване за адресою: вул. І.Франка, 16/А, смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського р-ну вартістю 288297 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.17 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Міністерство освіти і науки України та Брошнівський професійний лісопромисловий ліцей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, Калуською місцевою прокуратурою вивчено стан дотримання законодавства при використанні державного майна та встановлено, що 10.06.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець), підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Брошнівським професійним лісопромисловим ліцеєм (балансоутримувач) укладено договір оренди державного майна №22/09.

Згідно п.п. 1.1, 1.2 договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - нежитлові приміщення загальною площею 93,3 кв.м., яке перебуває на балансі Брошнівського професійного лісопромислового ліцею, вартість якого згідно висновку про вартість від 30.04.2016 становить 288297 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Вступ орендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі вказаного майна.

Факт передачі орендованого майна підтверджується актом приймання-передачі від 10.06.2009, який підписаний уповноваженими представниками сторін.

В подальшому, до вищевказаного договору оренди вносились зміни на підставі угод про внесення змін до Договору оренди державного майна, зокрема відповідно до договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.2016 термін дії договору оренди продовжено до 10.04.2019.

Прокурор вважає, що спірний договір оренди суперечить вимогам Закону України «Про освіту», п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001, які передбачають пряму заборону використовувати об'єкти освіти не за призначенням.

Враховуючи викладені обставини та з метою захисту інтересів держави прокурор звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору оренди державного майна №22/09 від 10.06.09, та договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.16, а також зобов'язання відповідача, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути за актом приймання-передачі орендоване майно, що розташоване за адресою: вул. І.Франка, 16/А, смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського р-ну вартістю 288297 грн.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, просить суд позов задоволити .

Представник відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Свої заперечення виклав у відзиві на позов №10-06-01251 від 16.05.2017. Зокрема, представник відповідача в судовому засіданні вказав, що оспорюваний договір оренди був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, орендарем належним чином виконуються всі його істотні умови , а тому відсутні будь-які підстави для визнання цього договору недійсним. Крім того, представник відповідача просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Враховуючи викладені обставини представник відповідача вважає позов безпідставним та необгрунтованим , просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Свої заперечення виклав у відзиві на позов вх№8969/17 від 06.06.2017. Зокрема, відповідач в судовому засіданні вказав, що прокурором не надано доказів того, що спірне приміщення надано в оренду з порушенням вимог чинного законодавства, а тому відсутні будь-які підстави для визнання його недійсним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Брошнівський професійний лісопромисловий ліцей надала суду письмові пояснення по суті заявленого позову №181 від 01.06.2017. Зокрема, представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що спірний договір укладено із дозволу Міністерства освіти і науки України. Вказані обставини підтверджуються листом погодження Міністерства освіти і науки України на лист від 19.04.2016 №07-05-00877 щодо надання дозволу на продовження договору оренди, копія якого долучена до матеріалів справи. У вказаних поясненнях представник третьої особи просить суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Міністерство освіти і науки України в судове засідання нез"явилась, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила , письмових пояснень по суті заявленого позову не подала.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та представників сторін , дослідивши обставини у справі і подані докази, оцінивши їх відповідно до ст.43 ГПК України, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню із слідуючих підстав:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець), підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Брошнівським професійним лісопромисловим ліцеєм (балансоутримувач), 10.06.2009, укладено договір оренди державного майна №22/09.

Згідно п. 1.1, 1.2 договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - нежитлові приміщення загальною площею 93,3 кв.м., яке перебуває на балансі Брошнівського професійного лісопромислового ліцею, вартість якого згідно висновку про вартість від 30.04.2016 становить 288297 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Вступ орендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі вказаного майна.

Факт передачі орендованого майна підтверджується актом приймання-передачі від 10.06.2009, який підписаний уповноваженими представниками сторін.

В подальшому, до вищевказаного договору оренди вносились зміни на підставі угод про внесення змін до Договору оренди державного майна, зокрема відповідно до договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.2016 термін дії договору оренди продовжено до 10.04.2019.

Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Натомість судом не встановлено обставин, що можуть слугувати підставою для визнання укладеного між відповідачами договору недійсним.

Укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець), підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Брошнівським професійним лісопромисловим ліцеєм (балансоутримувач) договір за своє природою є договором найму.

Згідно зі ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні за змістом правові норми містяться у ст. 283 ГК України та ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права; наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Відповідно до п. 1.4 Статуту Брошнівського професійного лісопромислового ліцею, ліцей створено згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 10.10.2003 №685 шляхом реорганізації професійно-технічного училища №9 смт.Брошнів.

Ліцей у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України "Про освіту", Про професійно-технічну освіту", "Про загальну середню освіту"; Положенням про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1998 року №1240, Положенням про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах, Тимчасовим положенням про професійний ліцей, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 17.10.2002 №597, нормативно - правовим актами Міністерства освіти і науки України, що є його засновником та іншими законодавчими актами, а також Статутом навчального закладу.

Пунктом 6.4 Статуту передбачено, що додатковими джерелами фінансування ліцею, зокрема є доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (із дозволу Міністерства освіти і науки України).

Функції управління майном, закріпленим за ліцеєм, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України, управління освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації (п.6.10 Статуту).

Згідно із ст. 28 Закону України "Про освіту", система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про загальну середню освіту", систему загальної середньої освіти становлять загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про освіту", навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності мають статус державного навчального закладу.

Згідно із ч. 1 ст. 63 ЗУ "Про освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 ЗУ "Про освіту", об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно із ч. 1 ст. 61 ЗУ "Про освіту", фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 61 Закону України "Про освіту", додатковими джерелами фінансування є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності.

Частина 2 п. 8 вказаного Переліку передбачено, що до послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, відноситься можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Наведені норми законодавства (ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту" та підпункт 2 п.8 ПКМУ № 796 від 27.08.2010 ) слід застосовувати у нормативному поєднанні, які в своїй сукупності становлять нормативно-правову базу для реалізації питань оренди державного та комунального майна в спірному випадку.

З огляду на наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Як встановлено судом, спірне нерухоме майно, технологічно не пов"язано з навчальним процесом і не використовується ліцеєм з освітньою метою.

В матеріалах справи наявний лист відповідь Міністерства освіти і науки України на лист від 19.04.2016 №07-05-0087 щодо надання дозволу на продовження терміну дії договору оренди.

Таким чином, з огляду на вищевказане, законодавчо унормовано та передбачено можливість отримання навчальними закладами доходів від передання в оренду тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

При цьому суд звертає увагу на те, що прокурором під час розгляду даної справи не доведено того, що спірне приміщення технологічно пов'язано з навчальним та науковим процесом, а також те, що воно необхідне для використання у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності навчалього закладу.

Разом з тим, матеріали справи також не містять фактів спричинення перешкод або унеможливлення надання освітніх послуг чи зменшення обсягу цих послуг внаслідок укладання спірного Договору.

Одночасно суд вважає, що забороняючи "використання не за призначенням" (ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту"), законодавство не містить чіткого визначення, яке використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 15 та 16 ЦК України та ст. 2 ГПК України пред'явлення позову здійснюється як безпосередньо особою, право якої порушено, так і суб'єктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

В свою чергу, стаття 2 ГПК України, наділяючи прокурора правом самостійного визначення порушення інтересів держави, одночасно покладає на нього обов'язок обґрунтувати необхідність їх захисту.

Стаття 33 ГПК України також зобов'язує прокурора, як самостійного учасника судового процесу згідно статті 18 цього Кодексу довести обґрунтованість позову, як за фактичними, так і правовими підставами.

За змістом ст.9 Конституції України, яка кореспондується зі ст.19 Закону України "Про міжнародні договори", чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи.

Маючи відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов'язок визначальної оцінки існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує заходи позбавлення власності, а також можливість першими виявити проблеми та знайти засоби їх вирішення, прокурор у даній справі не врахував, що суспільний інтерес у наведеному ним розумінні полягає в забезпеченні в цілому (а не в одному окремому випадку) законності надання в оренду нежитлового приміщення, прокурор не довів, яким чином спірним договором відповідачами порушено інтереси держави і територіальної громади, намагаючись, при цьому, досягти усунення наслідків допущеного порушення, а не правильного застосування відповідачами законодавства про освіту та оренди державного і комунального майна.

Окрім того, судом враховується, що надходження плати за оренду приміщення надає можливість покращувати матеріальну базу дошкільного навчального закладу, яким задовольняються потреби територіальної громади міста.

Тверджень прокурора щодо порушення у зв'язку з укладенням спірного Договору п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 р. № 63, за яким здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов"язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

В супереч вказаним нормам закону, прокурор не надав суду жодного доказу на підтвердження факту даного порушення.

З огляду на викладені обставини та норми закону, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди державного майна №22/09 від 10.06.09 та договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.16 є безпідставними та задоволенню судом не підлягають.

Щодо вимоги прокурора про зобов'язання повернути за актом прийому-передачі орендоване майно, то вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок наймача у разі припинення договору негайного повернення наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані , яким було обумовлено в договорі.

З наведеної норми закону слідує, що обов'язок повернення орендованого майна виникає з моменту припинення дії договору, зокрема у разі визнання його недійсним.

В судовому порядку договір не визнаний судом недійсним, отже його дія не припинена.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині повернення орендованого майна слід відмовити.

З огляду на вищевикладені обставини в їх сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову прокурора в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Приписами статей 256, 257, 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 передбачено, що за змістом статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваним законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права і факт його порушення або оспорювання. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

За наведеного, а також враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Після оголошення судом вступної та резолютивної частини рішення до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Міністерство освіти і науки України. Однак, вказані пояснення судом при винесенні рішення не були прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід залишити за прокуратурою.

На підставі викладеного , відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 2 Закону України " Про оренду державного та комунального майна", ст. 18, 28, 61, 63 Закону України "Про освіту", ст. 15, 21, 203, 204, 215, 256, 257, 267, 327, 759, 761, 785 Цивільного кодексу України, ст. 283 Господарського кодексу України, ст. 33, 34, 43, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову заступника керівника Калуської місцевої прокуратури до відповідачів, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди державного майна №22/09 від 10.06.09, та договору про внесення змін та доповнень №7 від 19.07.16, а також зобов'язання відповідача, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути за актом приймання-передачі орендоване майно, що розташоване за адресою: вул. І.Франка, 16/А, смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського р-ну вартістю 288297 грн.

Судовий збір по справі залишити за прокуратурою.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.06.17

Суддя Калашник В. О.