донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.05.2017 справа №905/163/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 Не зявився Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод Факел", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Донецької області
від13.03.2017 р.(повний текст підписано 13.03.2017р. )
у справі№ 905/163/17 (суддя: Матюхін В.І.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Факел", м. Запоріжжя
до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", м. Вугледар
простягнення 96 118 грн. 05 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі №905/163/17 у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Факел", м. Запоріжжя до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", м. Вугледар про стягнення заборгованості в сумі 96 118 грн. 05 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 55 005 грн. 70 коп., 3 % річних у розмірі 4 188 грн. 56 коп., інфляційних втрат у розмірі 36 923 грн. 79 коп. відмовлено у повному обсязі.

Приватним акціонерним товариством "Макіївський завод "Факел", м. Запоріжжя подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити надані послуги по технічному обслуговуванню вогнегасників. Також, заявник апеляційної скарги вважає, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки. Крім того, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що посилання суду першої інстанції на виставлення замовлення відповідно до його призначення саме відповідачем позивачу, а не навпаки є неможливим, оскільки позивач визначає кількість вогнегасників, які будуть прийняті в роботу.

Представники сторін наданим їм правом не скористались, в судове засідання не з'явились, у заяві б/н від 15.05.2017р. позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Одночасно, просив розглянути справу без його участі.

Відповідачем через канцелярію суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін та провести слухання справи без участі його представника.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Макіївський завод "Факел" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення заборгованості у розмірі 96 118 грн. 05 коп., яка складається з суми боргу у розмірі 55 005 грн. 70 коп., 3 % річних у розмірі 4 188 грн. 56 коп., інфляційних втрат у розмірі 36 923 грн. 79 коп.

Позовні вимоги до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду № 24 від 30.01.2014 р. в частині оплати вартості робіт з ремонту і перезарядки (технічне обслуговування) вогнегасників.

Як зазначає позивач, за наведеним договором останній виконав для відповідача ремонт і перезарядку (технічне обслуговування) вогнегасників на суму 60 005,70грн., що підтверджує наявними у матеріалах справи актами надання послуг, видатковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей. При цьому, вартість наданих робіт відповідач сплатив частково, у зв'язку з чим зобов'язання відповідача на загальну суму 55 005,70грн., за твердженням позивача, є невиконаним. На вказану заборгованість позивачем нараховано інфляційні втрати та 3 % річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту належного виконання позивачем його зобов'язань за договором підряду № 24 від 30.01.2014 р., оскільки в порушення п. 2.2 договору підряду № 24 від 30.01.2014 р. рахунок-фактура позивачем відповідачу не виставлявся, тому термін (строк) оплати за виконані роботи не настав.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним та обгрунтованим з наступних підстав.

Так, 30.01.2014 р. між ДП Шахтоуправління Південнодонбаське №1, як замовником, та ПАТ Макіївський завод "Факел, як підрядником, укладено договір підряду № 24 на проведення технічного обслуговування вогнегасників (далі договір), відповідно до умов якого підрядник на підставі ліцензії АГ 595392, виданої Державним Департаментом пожежної безпеки МНС України, зобовязаний виконати роботи по ремонту і перезарядці вогнегасників, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи. (п. 1.1. договору)

Найменування робіт, обсяг робіт, строк та ціна виконання робіт, узгоджуються сторонами в специфікаціях і відображаються в актах прийому-передачі виконаних робіт, які оформляються сторонами на кожну партію робіт. Акти прийому-передачі виконаних робіт підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печаткми сторін, додаються до цього договору і є його невідємною частиною (п.1.2 договору).

Ціна за виконані роботи зазначається у специфікації, рахунку-фактурі, накладній та/або акті прийому-передачі виконаних робіт, які є невідємною частиною цього договору (п.2.1 договору).

Оплата за роботи здійснюється замовником на підставі виставленого підрядником рахунку-фактури на суму виконаних робіт шляхом перерахування 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок підрядника, а також в іншій формі не забороненій законодавством України (п.2.2 договору).

Умовами пункту 3.1. договору сторони обумовили, що роботи по ремонту і перезарядці повинні бути виконані протягом 20 днів з моменту одержання оплати та отримання вогнегасників, якщо інший строк виконання робіт не зазначений в специфікації.

Відповідно до п.3.2. договору, підрядник має право достроково, а також частково виконати роботи за наявності згоди замовника.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014р. (п.8.1 договору).

Договір підряду № 24 на проведення технічного обслуговування вогнегасників від 30.01.2014р. підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, специфікацією №1 до договору сторони узгодили умови, передбачені п.2.1 договору. Так, відповідно до специфікації, технічному обслуговуванню підлягають 1015 одиниць вогнегасників ВП-8 за ціною 189 грн. 90 коп. за од. (з ПДВ) та 471 одиниця вогнегасників ВВШ-9 за ціною 224 грн. 40 коп. за од. (з ПДВ).

Зі змісту спірного правочину вбачається, що сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма його істотними умовами щодо: предмету договору, обємів робіт та їх якості, а також ціною та строками їх виконання.

Як встановлено господарським судом, на підставі замовлення покупця № 221 від 17.06.2014р. в червні 2014 року позивачем виконано роботи з ремонту і перезарядки (технічне обслуговування) вогнегасників порошкових ВП-8 у кількості 199 од. та вогнегасників водяних шахтних закачаних ВВШ-9 у кількості 99 од. на загальну суму 60 005,70грн., які належать відповідачу, ДП Шахтоуправління Південнодонбаське №1, що підтверджується актами надання послуг: №214 від 17.06.2014 р. на суму 40 551 грн. 90 коп.; №223 від 20.06.2014 р. на суму 15 708 грн. 00 коп.; - №229 від 24.06.2014 р. на суму 3745 грн. 80 коп. Вказані акти підписані представниками сторін без зауважень чи заперечень.

Фактичне виконання підрядником робіт також підтверджується видатковими накладними № 214 від 17.06.2014р., №223 від 20.06.2014р., №229 від 24.06.2014р. за підписом представника відповідача на зазначених накладних в графі „отримав(ла)" та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей №367/у від 16.06.2014р., № 384/у від 20.06.2014р. (копії залучені до матеріалів справи), а отже прийняті відповідачем без заперечень. Крім того, факт виконання підрядником робіт на загальну суму 60 005 грн. 70 коп. не спростовано відповідачем.

За твердженням позивача, відповідач вартість наданих робіт сплатив частково на суму в розмірі 5 000,00грн., що підтверджується відповідною банківською випискою, копія якої наявна у матеріалах справи.

У зв'язку з виниклою заборгованістю, листом № 02/11/2016-1 від 02.11.2016р., позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 55 005,70грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Зідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як зазначено вище, умовами договору оплата за роботи здійснюється замовником на підставі виставленого підрядником рахунку-фактури на суму виконаних робіт шляхом перерахування 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок підрядника, а також в іншій формі не забороненій законодавством України (п.2.2 договору).

Наразі, доказів виставлення рахунку фактури матеріали справи не містять.

Враховуючи, що умовами укладеного між сторонами договору оплата технічного обслуговування вогнегасників повязана з виставленням позивачем відповідачеві рахунку-фактури на 100% передплату, але строк оплати після виконання робіт не визначений, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що у даному випадку застосовуються приписи ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, листом № 02/11/2016-1 від 02.11.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 55 005,70грн.

Разом з тим, доказів надсилання/вручення такого листа відповідачу, позивачем не надано.

Одночасно, оскільки умовами договору не передбачено, що акти надання послуг є підставою для оплати за виконані роботи, а умови оплати безпосередньо визначені в п.2.2. договору, тому відповідний висновок господарського суду є правомірним так як акти надання послуг лише підтверджують факт виконання певних робіт, однак не є підставою для їх негайної сплати.

Твердження апелянта про застосування до спірних правовідносин положень законодавства, які регламентують правовідносини з поставки є помилковими, оскільки предметом договору є виконання робіт по ремонту і перезарядці вогнегасників, а відтак, правовідносини у даному випадку регулюються приписами глави 61 Цивільного кодексу України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що замовлення покупця №221 від 17.06.2014р. не є рахунком фактурою у даному випадку. Крім того, останнє складене позивачем одноособово та взагалі не підписане з боку замовника.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія, погоджується з висновком господарського суду, про те, що позивачем не доведено обставин щодо наявності у відповідача заборгованості у заявленому розмірі за спірний період, а відтак, господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу за вищевказаним договором, відмова у задоволенні останньої має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у стягненні 3% річних у розмірі 4188,56грн. та інфляційних втрат у розмірі 36 923,79грн.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі №905/163/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Макіївський завод "Факел" на рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017 року у справі № 905/163/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017 року у справі № 905/163/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Попков Д.О.

ОСОБА_3