РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №910/5543/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙБОКС»

до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»

про визнання застави припиненою

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача Тарасенко О.М. (дов. №10 від 01.01.2017);

від відповідача Васильєва І.В.(дов. від 26 11 2015);

Щербак Є.М. (дов. від 26.11.2015).

встановив :

04.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙБОКС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» визнання припиненим договору застави №НКЛ-200859/S-2 від 26.09.2013.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у зв'язку з погашенням суми заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 було припинено право застави по договору застави, проте відповідач не вчинив жодних дій з припинення права застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2017 порушено провадження у справі №910/5543/17, розгляд справи призначено на 18.04.2017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.04.2017 враховуючи неявку в судове засідання представника позивача та клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 04.05.2017.

18.04.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

20.04.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позову заяву, у кому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішенням господарського суду м. Києва від10.11.2016 у справі №910/13407/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017, визнано недійсним договір №8/1-VP про відступлення права вимоги, укладений 12.02.2015 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент»; визнано відсутнім у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014, укладеним між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «АЙБОКС». Крім того, фізичним особам-поручителям та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» на відповідних рахунках в обліку банку було відновлено грошові кошти в сумах, які були списані за нікчемними договорами поруки та відступлення, у зв'язку з чим станом на час розгляду справи існує непогашена заборгованість ТОВ «АЙБОКС» перед відповідачем за кредитними договорами №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 та № НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014, а тому відсутні підстави, передбачені п. 3.2, 6.10 договору застави, ст. 28 Закону України «Про заставу», ст. 593 ЦК України.

04.05.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.05.2017 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 30.05.2017.

30.05.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про зупинення провадження у справі №910/5543/17 до набрання законної сили рішенням у справі №910/3896/17, яка знаходиться в господарському суді м. Києва про стягнення заборгованості, в тому числі, за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013.

У судове засідання 30.05.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

Розглянувши у судовому засіданні 30.05.2017 клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Підставою для зупинення провадження у даній справі, відповідач вважає розгляд справи №910/3896/17 господарським судом м. Києва за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «АЙБОКС» про стягнення заборгованості у розмірі 229 840 650,69 грн., в тому числі, за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України закріплює вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зокрема господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Також господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Однак, позивачем не наведено суду у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи, тобто неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини у цій справі, до вирішення справи №910/3896/17, що розглядається іншим судом, у зв'язку із чим клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає. Аналогічну правову позицію наведено у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 30.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

13.09.2013 між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ТОВ «АЙБОКС» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2002859 (далі - кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

За умовами п. п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору-1 надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.09.2016. Повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п.п. 1.11 цього договору. У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п. 1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 23% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між банком та позичальником було укладено:

- договір застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, яким заставодавець (ТОВ «АЙБОКС») передав заставодержателю (ПАТ «Дельта Банк») обладнання, що зазначено в додатку №1 до договору застави;

- договір поруки №П 2002859-6 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_5.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язання за кредитним договором банком було здійснено погашення простроченої заборгованості за кредитним договором шляхом здійснення списання з рахунку НОМЕР_1 поручителя грошових коштів у сумі 4 157 175 доларів США.

Таким чином позивач посилався на те, що у зв'язку з погашенням суми заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 було припинено право застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, проте відповідач не вчинив жодних дій з припинення права застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначалося вище, 13.09.2013 між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ТОВ «АЙБОКС» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2002859, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит окремими частинами (траншами) в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.09.2016.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.05.2014 між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ТОВ «АЙБОКС» (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2002859/1, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 80 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2017.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами між банком та позичальником було укладено:

- договір застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, яким заставодавець (ТОВ «АЙБОКС») передав заставодержателю (ПАТ «Дельта Банк») обладнання, що зазначено в додатку №1 до договору застави;

- договір поруки №П 2002859-7 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_6;

- договір поруки №П 2002859-8 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_7;

- договір поруки №П 2002859-5 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_8;

- договір поруки №П 2002859-9 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_9;

- договір поруки №П 2002859-10 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_10;

- договір поруки №П 2002859-11 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_11;

- договір поруки №П 2002859-6 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_5.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язання за кредитними договорами 1, 2 банк здійснив погашення суми заборгованості шляхом її списання з рахунків вищевказаних поручителів, внаслідок чого розмір заборгованості зменшився до суми 1 125 959,47 грн.

12.02.2015 між ПАТ «Дельта Банк» (Банк) та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» (новий кредитор) укладено договір №8/1-VP про відступлення права вимоги, за умовами якого Банк передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ТОВ «Айбокс» за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 з наступними змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами, а саме право вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом у розмірі 1 125 959,47 грн.

Разом з правом вимоги зобов'язань, що передаються, до нового кредитора переходять права за договорами, що забезпечують виконання основного зобов'язання, а саме права заставодержателя, що виникають з договорів застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014, №НКЛ-2002859/S-2 від 31.10.2013, №НКЛ-2002859/S-1 від 31.10.2013, №НКЛ-2002859/S-3 від 31.10.2013, договорів поруки №П-2002859/3 від 31.07.2014, №П-2002859/4 від 31.07.2014, №П-2002859/5 від 25.06.2014, №П-2002859/7 від 25.06.2014, №П-2002859/8 від 25.06.2014, №П-2002859/9 від 25.06.2014, №П-2002859/10 від 25.06.2014, №П-2002859/11 від 25.06.2014.

Сторони домовились, що ціна відступлення права вимоги за основним зобов'язанням становить 1 125 959,47 грн., яку основний кредитор зобов'язаний сплатити не пізніше 15.02.2015 (п.п.1.3, 1.4 договору).

02.03.2015 на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

02.10.2015 на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

28.09.2015 за результатами проведеної перевірки в межах ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015 у редакції наказу №270 від 23.04.2015, були складені протоколи №80 та №81, якими віднесено до категорії нікчемних наступні правочини:

- договір поруки №П 2002859-5 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_8;

- договір поруки №П 2002859-6 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_5;

- договір поруки №П 2002859-7 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_6;

- договір поруки №П 2002859-8 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_7;

- договір поруки №П 2002859-9 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_9;

- договір поруки №П 2002859-10 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_10;

- договір поруки №П 2002859-11 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_11;

- договір №8/1-VP від 12.02.2015 про відступлення права вимоги, укладений 12.02.2015 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент».

22.12.2015 відповідачем були направлені повідомлення про нікчемність вказаних правочинів на підставі п. п. 1, 2, 3, 5, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на адресу ТОВ «АЙБОКС», ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за вих. №3600-3708.

Спір у справі виник у зв'язку з припиненням, на думку позивача, права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, у зв'язку з погашенням суми заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2002859 від 13.09.2013.

Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 11 Закону України «Про заставу» передбачено, що сторонами договору застави (заставодавцем і заставодержателем) можуть бути фізичні, юридичні особи та держава. Заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізація предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору застави, право застави припиняється: у випадку припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; у випадку реалізації предмета застави; у випадку набуття заставодежателем права власності на предмет застави; у випадку виконання завставодавцем та позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього належним чином та в повному обсязі; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. При частковому виконанні забезпечених заставою зобов'язань, застава зберігається у початковому обсязі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду м. Києва від 10.11.2016 у справі №910/13407/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017, визнано недійсним договір №8/1-VP про відступлення права вимоги, укладений 12.02.2015 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент»; визнано відсутнім у ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014, укладеним між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «АЙБОКС».

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, рішення господарського суду м. Києва від 10.11.2016, яке набуло законної сили, у справі №910/13407/16 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

При цьому відповідно до п. 3.3 договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 при частковому виконанні забезпечених заставою зобов'язань, застава зберігається у початковому обсязі.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки договір про відступлення права вимоги, на підставі якого було погашено кредитну заборгованість, визнано судом недійсним, а також беручи до уваги, що 28.09.2015 за результатами проведеної перевірки в межах ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015 у редакції наказу №270 від 23.04.2015, були складені протоколи №80 та №81, якими віднесено до категорії нікчемних наступні правочини, зокрема, й договір поруки №П 2002859-6 від 25.06.2014 між банком та ОСОБА_5, та враховуючи вимоги п. 3.3 договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, зобов'язання за кредитним договором не припиняються, а тому застава є чинною.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з покладенням судових витрат в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 06.06.2017.

Суддя В.О. Демидов