РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №910/5096/17

За позовом Комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо №3

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 22 056,46 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Саєць П.А. - за дов.

від відповідача: Кучерявий С.В. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" в особі філії Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо №3 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 22 056,46 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/5096/17 та призначено розгляд справи на 16.05.2017.

15.05.2017 до канцелярії суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 16.05.2017 оголошено перерву до 23.05.2017.

17.05.2017 до канцелярії суду відповідачем подано заява про застосування строку позовної давності.

23.05.2017 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 23.05.2017 оголошено перерву до 30.05.2017.

24.05.2017 до канцелярії суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

30.05.2017 позивачем подано додаткові пояснення по справі.

Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 30.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014 в м. Києві за адресою: вул. Експланадна, сталася дорожньо транспортна - пригода за участю тролейбуса «Богдан Т70110» НОМЕР_2, який належить Тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо №3 КП «Київпасранс» (далі - позивач) та автомобіля марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року встановлено, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1.

Внаслідок ДТП було завдано матеріальну шкоду майну, яке знаходиться на балансі Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо №3 КП «Київпастранс», а саме: тролейбус «Богдан Т70110» НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На момент ДТП цивільно - правова відповідальність винуватця була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страховій компанії «Еталон» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 5266421, відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу.

Згідно калькуляції №3 на аварійний ремонт тролейбуса «Богдан Т70110» НОМЕР_2, вартість нанесених збитків становить 22 056,46 грн.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В ч. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) зазначено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Предметом спору у даній справі є стягнення 22 056,46 грн. страхового відшкодування.

Заперечення відповідача, що щодо відсутності повідомлення про настання страхового випадку не приймається судом до уваги та спростовується матеріалами справи.

Стосовно того, що відповідач просить застосувати коефіцієнт фізичного зносу у розмірі -0,46, слід звернути увагу, на те, що в копії протоколу огляду колісного транспортного засобу від 07.03.2014 відсутня графа «пошкодження, що не пов'язані з ДТП», інша інформація стосовно того, що транспортний засіб мав пошкодження не пов'язані з ДТП - 14.02.2014, також відсутня. Також не зазначено про пошкодження у вигляді деформації чи корозійних руйнувань на тролейбусу, як стверджує відповідач. Крім того, згідно технічного паспорту тролейбуса Богдан Т 70110 № НОМЕР_2, рік його випуску 2012. Отже, позивачем вірно застосовано п. 7.38. методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено до стягнення 22 056,46 грн. страхового відшкодування.

Однак позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 6 статті 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом враховані рекомендації, викладені у пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" стосовно того, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За таких обставин, саме з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої особи виникло право подати позов до суду. Тотожна правова позиція викладена в постанові від 25.12.2013 Верховного Суду України по справі №6-112цс13.

Таким чином, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 14.02.2014 року, яка є одночасно і страховим випадком, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 15.02.2017 року, у межах якого особа могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, зокрема і з вимогами, що є предметом розгляду даного позову.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.03.2017, про що свідчить вхідний номер позовної заяви, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності вимоги позивача щодо стягнення 22056,46 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші заперечення відповідача не приймаються судом до уваги з підстав їх необґрунтованості та не відповідності фактичним обставинам справи.

Судовий збір, відповідно до положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.06.2017

Суддя О.М. Ярмак