ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017р. Справа № 914/720/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма Електрогал, м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 5 813,58 грн. та 6 778,22 грн. неустойки.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №2302-вих-94 від 11.01.2017 р.;

від відповідача: не зявився.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма Електрогалпро стягнення заборгованості в розмірі 5 813,58 грн. та 6 778,22 грн. неустойки.

Ухвалою суду від 12.04.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.05.2017р.

Ухвалою суду від 10.05.2017 р. розгляд справи відкладено на 06.06.2017 р. з підстав, викладених в ухвалі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2017р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, вимог ухвал суду від 12.04.2017 р. та від 10.05.2017 р. не виконав.

За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 07.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

27.07.2007р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма Електрогал (далі відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-5425-7 (надалі Договір), на підставі якого відповідачу було надано в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 42,0 кв.м. , що знаходяться за адресою: вул. Заводська,30а, м. Львів (п.1.1. договору).

Договір укладено на термін до 27.07.2012р. включно (п.4. Договору).

Згідно п. 7.2 Договору Орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.06.2016р. у справі № 914/1083/16 позовні вимоги задоволено частково: розірвано Договір оренди,зобов'язано обєкт оренди шляхом виселення та стягнено заборгованість за період 01.04.2013р. по 29.02.2016р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та стверджує позивач, відповідач продовжував ухилятись від взятих на себе зобовязань по сплаті орендних платежів, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.03.2016р. по 22.06.2016р. в розмірі 5 813,58грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також представник позивача стверджує, що станом на 06.06.2017р. відповідач заборгованості не погасив. Докази сплати відповідачем заборгованості за оренду приміщення в матеріалах справи відсутні.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та стверджує позивач, відповідач повернув приміщення тільки 02.11.2016 року, про що складено акт державного виконавця.

У звязку з цим, згідно з ч.2 ст.785 ЦК України позивачем нарахована неустойка в розмірі подвійної орендної плати в розмірі 6 778,22 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600 грн.00 коп.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.07.2007р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма Електрогал (далі відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-5425-7 (надалі Договір), на підставі якого відповідачу було надано в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 42,0 кв.м., , що знаходяться за адресою: вул. Заводська,30а, м. Львів. (п.1.1. договору).

Договір укладено на термін до 27.07.2012р. включно (п.4. Договору).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.06.2016р. у справі № 914/1083/16 позовні вимоги задоволено частково: розірвано Договір оренди,зобов'язано повернути обєкт оренди шляхом виселення та стягнено заборгованість за період 01.04.2013р. по 29.02.2016р. Докази сплати орендної плати в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджує позивач, відповідач продовжував ухилятись від взятих на себе зобовязань по сплаті орендних платежів, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.03.2016р. по 22.06.2016р. в розмірі 5 813,58грн.

За приписами п. 5.6 Договору орендар зобовязувався сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок Орендодавця.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Аналогічний обовязок відповідача закріплений в п. 7. 2 Договору.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача про стягнення 5 813,58 грн. заборгованості з відповідача в судовому порядку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приписами ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд зазначає, що і аналогічна правова позиція викладена у п.5.4 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна, де зазначено, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Так, згідно з ч.2 ст.785 ЦК України позивачем нарахована неустойка в розмірі подвійної орендної плати на суму 6 778,22 грн. та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник з вини відповідача, витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Електрогал» (79018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код юридичної особи: 13830571) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 5 813,58 грн. заборгованості з орендної плати, 6 778,22 грн. неустойки та 1 600,00 грн. - судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Наказ видати у відповідності до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.06.2017 р.

Суддя Галамай О. З.