РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/5646/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 46 059,07 грн., за участю представників позивача - Семененко Л.В., довіреність №062/15/1/03-121 від 04.01.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, виселення відповідача з нежилих приміщень загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,90 кв. м в будинку АДРЕСА_2, зобов'язання відповідача передати позивачу нежилі приміщення загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,9 кв. м в будинку АДРЕСА_2, а також стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в сумі 33 904,26 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 564,69 грн., пеню в сумі 6 624,17 грн., інфляційні витрати в сумі 4 343,27 грн. та 3% річних в сумі 622,68 грн. у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.04.2017 року.

31.05.2017 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.11.2014 року між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (надалі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоексплуатація" (надалі - підприємство) було укладено договір №1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір), за умовами якого орендодавець, на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від "14" жовтня 2014 року № 12 п. 1.2.5 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для розміщення кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п.1.1. договору).

Пунктом 2.4. договору закріплено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоексплуатація".

У відповідності до п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 22 вересня 2011 р. № 34/6250. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього Договору за квітень 2014р. становить: 43 грн. 55. коп. за 1 кв.м орендованої площі, що складає: 3958 грн. 60 коп. три тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім грн. 60 коп.

Згідно п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Пунктом 3.3. договору сторони обумовили, що крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2014р. складає 118 грн. 72 коп. на місяць сто вісімнадцять грн. 72 коп.

Згідно п. 3.7. договору орендна плата, компенсація витрат підприємства та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 6.7 договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Пунктом 9.6 договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» правовою підставою зайняття комунального майна є договір оренди.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

На підтвердження передачі нерухомого майна в оренду за вищевказаним договором оренди позивач надав суду акт приймання-передачі нерухомого майна від 26.11.2014 року, який підтверджує факт передачі орендодавцем орендареві орендованого майна.

Після закінчення строку дії договору відповідач продовжує користуватись спірними нежитловими приміщеннями.

За розрахунком позивача, який відповідає п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.6. договору, заборгованість відповідача за фактичне користування нежитловим приміщенням за період з 28.10.2016 року по 28.02.2017 року складає 33 904,26 грн. та сума компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за вказаний період складає 564,69 грн.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за фактичне користування нежитловим приміщенням на суму 33 904,26 грн. та з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою на суму 564,69 грн. за період з 28.10.2016 року по 28.02.2017 року за договором № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року є обґрунтованими і тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 622,68 грн. 3% річних та 4 343,27 грн. інфляційних втрат у зв'язку з простроченням відповідачем виконання забов'язань за договором № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року.

Позов в частині стягнення 3 % річних обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Позов в частині стягнення пені у розмірі 6 624,17 грн., у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань за договором № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом положень ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

За таких обставин, та враховуючи що відповідач не виконував свого обов'язку щодо внесення орендної плати з 01.09.2015 року, позовні вимоги в частині розірвання договору № 1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.11.2014 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Правові наслідки припинення, або розірвання договору оренди, визначено ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відповідно до якої у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно зі ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з врахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Вимогами статті 134 Господарського кодексу України визначено, що основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Згідно ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Віповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем в розумінні зазначеної правової норми не надано суду жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем у позовній заяві та не надано доказів наявності правових підстав для зайняття спірних приміщень.

Враховуючи, що позовні вимоги про розірвання договору задоволені судом та відповідач безпідставно користується спірним нерухомим майном, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про виселення відповідача з нежилих приміщень загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,90 кв. м в будинку АДРЕСА_2, та зобов'язання відповідача передати позивачу нежилі приміщення загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,9 кв. м в будинку АДРЕСА_2 є обґрунтованими, і тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати укладений 26.11.2014 року між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 10; код 19020407), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) та Комунальним підприємством "Київжитлоексплуатація" (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А; код 03366500) договір №1766 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) з нежилих приміщень загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,90 кв. м в будинку АДРЕСА_2.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) передати Комунальному підприємству "Київжитлоексплуатація" (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А; код 03366500) нежилі приміщення загальною площею 90,90 кв. м, в т.ч. у підвалі - 90,90 кв. м в будинку АДРЕСА_2.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київжитлоексплуатація" (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А; код 03366500) 33 904 (тридцять три тисячі дев'ятсот чотири) грн. 26 коп. заборгованості з орендної плати, 564 (п'ятсот шістдесят чотири) грн. 69 коп. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 4 343 (чотири тисячі триста сорок три) грн. 27 коп. інфляційних втрат, 622 (шістсот двадцять дві) грн. 68 коп. 3% річних, 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн.17 коп. пені та 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.06.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна