ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2017р. Справа № 905/383/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Єрмолаєвій Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЗФ «Курахівська»

про стягнення 5 625,75 грн.,

за участю учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №11/09/14 від 01.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №Ц/3-04/287-16 від 11.10.2016р.

від третьої особи: ОСОБА_3, за довіреністю №ББУ/ЦОФК21/ББ/16 від 06.12.2016р.

Суть спору: ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» про стягення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5 625,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.08.2016р. згідно залізничної накладної на групу вагонів № 49965395 у напіввагоні № 52797594 зі станції відправлення Курахівка Донецької залізниці вантажовідправником - ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» відправлено вантаж вугілля камяне (марки Г-газове, ДГКОМ 13-100) на адресу вантажоодержувача - ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція призначення Авдіївка Донецької залізниці), та на те, що на стації призначення Авдіївка Донецької залізниці у вказаному напіввагоні виявлена недостача вантажу, про що складений комерційний акт БН № 696749/82 від 06.08.2016р.

Разом з позовною заявою позивачем надано клопотання про відновлення строку для подання даного позову від 06.02.2017р. за вих. № 11/04/70 з посиланням на знаходження позивача в зоні бойових дій, на відсутність енергопостачання у м. Авдіївка, а також на те, що органи звязку не працювали, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості своєчасно відправити позов у встановлений законом строк.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.02.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/383/17 та призначено її розгляд на 13.03.2017р.

13.03.2017р. за вх.№ 7119/17 господарський суд одержав клопотання позивача про долучення до матеріалів справи договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №ДФ/10046 від 28.12.2015р. разом з доповненнями № 1 та протоколами розбіжностей.

13.03.2017р. за вх. №7078/17 господарський суд одержав заперечення відповідача на позовну заяву, згідно з якими останній посилається на те, що позивачем не надано докази, що підтверджують дійсний розмір завданих збитків, а саме рахунку або іншого документа вантажовідправника, що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, наданий позивачем рахунок №0308-3 від 03.08.2016р. таким доказом не є, оскільки є рахунком посередника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ЦЗФ «Курахівське», зобовязано останнього, в тому числі, надати рахунок-фактуру або довідку, що підтверджує кількість, ціну і вартість відправленого вантажу згідно залізничної накладної №49965395 у вагоні №52797594, розгляд справи відкладено на 05.04.2017р.

Представник позивача у судовому засіданні 05.04.2017р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.04.2017р. проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у запереченнях, наданих до суду 13.03.2017р. за вх. №7078/17, просив суд врахувати їх при розгляді справи. Також, надав клопотання за вх. 9529/17 від 05.04.2017р. про долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії акту загальної форми №48396 від 05.08.2016р.

Представник третьої особи у судовому засіданні 05.04.2017р. власної позиції щодо позовних вимог не висловив, але надав суду клопотання за вх. № 9530/17 від 05.04.2017р. про долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії довідки № 133-04 від 04.04.2017р. про вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої 03.08.2016р. по накладній №49965395 у вагоні №52797594.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 05.04.2017р. за участю представників позивача, відповідача та третьої особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача господарський суд встановив:

27.02.2014р. між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, позивач) та ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (постачальник) укладено договір №УПр14/36 із протоколом розбіжностей до цього договору, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукція (далі «Ресурси») за марочним складом, цінами і в кількості, наданими у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору і на умовах, передбачених цим договором.

Разом з тим, 03.06.2016р. між ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, позивач) та ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» підписано додаткову угоду №5 до вказаного договору, згідно з умовами якої, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів про зміну типу та найменування «Покупця», назва «Покупця» змінена з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПАТ «АКЗ») на Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПрАТ «АКЗ»), державна реєстрація зазначених змін здійснена 17.05.2016р. У звязку з внесеними змінами, з дати підписання цієї додаткової угоди, в тексті договору та додатків до нього, найменування «Покупця» підлягає викладенню в редакції: Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (скорочено ПрАТ «АКЗ»). (п.п. 1,2 додаткової угоди №5 від 03.06.2016р.).

Таким чином, найменування ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» () було змінено на ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (), про що також свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» () станом на 17.05.2016р.

У специфікації від 20.07.2016р. до договору поставки №УПр14/36 від 27.02.2014р. ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» встановлено, що кількість вугілля, що підлягає поставці, по цій специфікації, складає 1800 тн.(+/-10%); строк поставки з 21.07.2016р. по 31.08.2016р.; поставка ресурсів по цій специфікації здійснюється на умовах «FCA, залізнична станція Курахівка», згідно Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, з врахуванням умов і застережень, що містяться в договрі і в цій специфікації; реквізити вантажовідправника ТОВ «ЦЗФ «Курахівська»: 85621, Донецька обл., Марїнський р-н., с. Вовчанка, вул. Нагорна ,1 а, код вантажовідправника 1571, залізнична станція відправлення: Курахівка Донецької залізниці, код залізничної станції: 481209; реквізити вантажоодержувача: ПрАТ «АКЗ», 86065, Донецька обл., м. Авдіївка, пр. Індустріальний,1, код вантажоодержувача 3236, залізнична станція Авдіївка Донецької залізниці «Укрзалізниці», код залізничної станції: 482803.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №УПр14/36 від 27.02.2014р. ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» згідно залізничної накладної на групу вагонів № 49965395 від 03.08.2016р. зі станції Курахівка Донецької залізниці відправило на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці вугілля камяне (марки Г-газове, ДГКОМ 13-100), в тому числі, у напіввагоні № 52797594 масою 63 400 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж - вугілля кам'яне (марки Г-газове, ДГКОМ 13-100) завантажений навалом, зважувався на вагонних 150 тонних вагах, маса вантажу визначена відправником, завантаження вище рівня бортів, вантаж маркований двома повздовжніми борознами, вапняним розчином, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.3.1 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

Під час перевезення спірного вантажу на станції Красноармійськ Донецької залізниці працівниками станції складено акт загальної форми №48396 від 05.08.2016р., згідно з яким у напіввагоні № 52797594 виявлено комерційну несправність, а саме, порушено маркування вантажу та наявні виїмки: над 1,2 люками - 300 см*280см*50см-60 см, над 7 люком - 180 см*280 см*50см.

При надходженні напіввагону № 52797594 на станцію Авдіївка Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вказаного напіввагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційній акт БН № 696749/82 від 06.08.2016р., у якому встановлено, що по документу значиться маса: нетто 63 400 кг, тара 24 000 кг; при переважуванні вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 05.04.2016р. виявилось: брутто 82 400 кг, нетто 58 400 кг, тара 24 000 кг, що менше маси накладної на 5 000 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, протікання вантажу відсутнє. Завантаження у вагоні рівномірне, вище рівня бортів близько 30-40 см. У вагоні над 1,2 люками заглиблення 300см*280см*50см-60 см, над 7 люком заглиблення 180 см*280 см*50см. Поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалась, вантаж марковано двома повздовжніми борознами, вапняним розчином. Переважування вантажу здійснювали: ДС Балачіов, агент комерційний Нікуліна, прийомоздавальник ПрАТ «АКЗ» Пінчук, о/у Авдіївського ОП поліції Козак. При повторному переважуванні у присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася.

Після видачі вантажу вантажоодержувачу, останній звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з перевізника вартості нестачі вугілля на суму 5 625,75 грн.

Розрахунок вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, свідчить, що маса недостачі вантажу, із врахуванням норми природної втрати у розмірі 1% маси нетто вантажу та її вартість становлять 4 366 кг, 5 625,75 грн. з ПДВ. При цьому, вартість однієї тони вантажу за спірним перевезенням становить 1073,28 грн. без ПДВ, яка визначена на підставі рахунку-фактури ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (власник вантажу) №90098616 від 03.08.2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна № 49965395 від 03.08.2016р. свідчить про укладення між ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

Відповідні відомості у вказаній залізничній накладній свідчать, що завантаження вантажу у напіввагон здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із залізничної накладної вбачається, що вантаж розміщувався і закріплювався вантажовідправником відповідно п. 3.1 гл. 14 Додатка 3 до СМГС, та відправником вжиті заходи щодо маркування вантажу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що при завантаженні вантажу у напіввагон вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення і вантаж переданий до перевезення відповідачу. Водночас, жодних зауважень щодо неправильностей завантаження і кріплення вантажу позивачем, а тим більш щодо відсутності його маркування, відповідачем не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, при надходженні вантажу у напіввагоні № 52797594 на станцію Авдіївка Донецької залізниці складено комерційний акт БН № 696749/82 від 06.08.2016р., в якому встановлені обставини недостачі вантажу у спірному напіввагоні, а також щодо наявності ознак втрати вантажу в процесі його перевезення (над 1,2 люками поглиблення 300 см*280 см*50-60 см, над 7 люком поглиблення 180 см*280см*50 см).

Господарський суд вважає, що такі обставини є підставою для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Згідно до п. а) ч. 1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива становить 1%.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 1 % маси нетто вантажу, та виходячи із вартості 1 тони вугілля камяного в розмірі 1 073,28 грн. без ПДВ., яка визначена на підставі рахунку-фактури ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №90098616 від 03.08.2016р.

Між тим, наданий позивачем рахунок №90098616 від 03.08.2016р. не може бути належним доказом на підтвердження вартості втраченого вантажу у розумінні ст. 115 Статуту залізниць України, оскільки є рахунком посередника - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а не вантажовідправника ТОВ «ЦЗФ Курахівська».

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка ТОВ «ЦЗФ Курахівська» від 04.04.2017р. №133-04, згідно з якою вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої 03.08.2016р. ТОВ «ЦЗФ Курахівська» (станція Курахівка Донецької залізниці) на адресу ПрАТ «АКХЗ» (станція Авдіївка Донецької залізниці) по накладній №49965395 у вагоні №52797594 становить 1 286 грн. без ПДВ, 1 543,20 грн. з ПДВ.

Згідно комерційного акту БН № 696749/82 від 06.08.2016р. недостача вантажу у напіввагоні № 52797594 складає - 5000 кг.

За здійсненим господарським судом розрахунком недостача вантажу та її вартість складають: 4 366 кг (5 000 кг (63 400 кг*1%)), 6 737,61 грн. з ПДВ (1 543,20 грн. * 4 366 кг), а отже, розрахунок позивача є невірним.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем до суду заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, позовні вимоги задовольняються господарським судом в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 5 625,75 грн.

Заперечення відповідача на позовну заяву відхилені господарським судом, з огляду на те, що ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» (вантажовідправник) 05.04.2017р. за вх.№9530/17 надано до суду належним чином засвідчену копію довідки, що підтверджує вартість 1 тони спірного вантажу, який був відправлений по накладній №49965395 у вагоні №52797594.

Клопотання позивача про відновлення строку для подання даного позову у звязку з пропуском позивачем 6-місячного строку позовної давності господарським судом відхилено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Згідно ст. 134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються: а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

За приписами ч.ч.2-4 ст. 315 ГК України претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

У п. 4.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, що якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 ГК України). Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Отже, виходячи з того, що датою видачі спірного вантажу є 05.08.2016р. (графа 52 залізничної накладної №49965395), а шестимісячний строк для предявлення претензії розпочався з 06.08.2016р. та тривав до 06.02.2017р., з урахуванням трьохмісячного строку для розгляду претензії, позивач мав право на предявлення даного позову в строк до 06.11.2017р., у звязку з чим господарський суд дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущений.

Відповідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, , п/р №5372 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851) 5 625 (п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) грн. 75 коп. вартості недостачі вантажу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 10 квітня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва