ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Справа № 909/28/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, вих.№02-12/524 від 15.03.2017 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року, суддя Деделюк Б.В.

у справі №909/28/17

за позовом: Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство", смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область

про стягнення 121685,47 грн. шкоди завданої навколишньому природному середовищу

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_2 представник (довіреність вих.№02-17/16 від 03.01.2017р.), (присутній в Господарському суді Івано-Франківської області)

від відповідача ОСОБА_3 представник (довіреність вих.№04-1/255 від 25.10.2016р.)

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року в справі № 909/28/17 в позові Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство" про стягнення 121685 грн. 47 коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу відмовлено

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року в справі № 909/28/17 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити. При цьому, апелянт, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що матеріалами кримінального провадження хоча і не було встановлено винних осіб, проте було засвідчено факт незаконної рубки дерев, також те, що незаконна рубка була, проведена невстановленими особами, не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне ведення лісового господарства та не вжиття всіх заходів, щодо охорони та захисту лісу.

У відзиві на дану апеляційну скаргу, відповідач заперечив проти її задоволення, просив, суд, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року в справі № 909/28/17 залишити без змін з підстав того, що судом першої інстанції всебічно та в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. При цьому вказав, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, а також матеріалами кримінального провадження встановлено відсутність вини службових осіб у незаконній рубці.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року по справі № 909/28/17 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вих.№04-01/140 від 13.04.2017 року).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Згідно акту Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, щодо перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів № 281 від 22.08.2016, виявлено незаконну рубку дерев різних порід та діаметрів на території Липовецького лісництва, чим спричинено істотну шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 121685 грн. 47 коп.

Постановою старшого слідчого прокуратури Івано-Франківської області від 29.11.2016, кримінальне провадження № 0000156 за ч. 1 ст. 367 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях працівників Липовицького лісництва ДП "Брошнівське лісове господарство" ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення або недотримання державною лісовою охороною (працівниками відповідача) норм лісового законодавства та не виконання обовязків щодо охорони ввіреного лісового фонду від незаконних рубок.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів, погодитись не може виходячи з наступного.

ОСОБА_10 перевірки (№ 281 від 22.08.2016) підписано посадовими особами відповідача без зауважень, в установленому порядку акт не оскаржувався,а тому є належним доказом, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення природоохоронного законодавства.

Відповідно до вимог статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відповідає за шкоду, заподіяну працівником при виконанні ним своїх службових обов'язків.

Відповідно до частин 1, 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища": порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

При вирішенні спору слід виходити з того, що відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 19 та ч.ч. 1, 5 ст. 86, ст. 90 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до частин 1, 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища": порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов'язані, зокрема забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу, внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Системний аналіз змісту положень п. 1 ч. 2 ст.19, п.5 ст. 64, ч.ч. 1, 5 ст. 86, п.5 ч.2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України свідчить про те, що відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.

Відтак, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає в допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень, внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків.

Тобто, проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Як передбачено ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, допустив незаконну рубку лісу, що є підставою для стягнення з нього шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства в випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За наведених обставин, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 121685,47 грн збитків, завданих навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної рубки дерев, є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, вих.№02-12/524 від 15.03.2017 року - задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2017 року в справі № 909/28/17 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство" про стягнення 121685 грн. 47 коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу задоволити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство" 121685 грн. 47 коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування у фонд охорони навколишнього природного середовища Липовецької с/р Рожнятівського району: р/р 0401, отримувач: УК у Рожнятівському р/с Липовиця /24062100, , банк отримувача: ГУК в Івано-Франківській обл. МФО 836014 на території якої вчинені дані порушення.

5. Стягнути з Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство", смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область () на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ () 1825, 28 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору за подання позову.

6. Стягнути з Державного підприємства "Брошнівське лісове господарство", смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область () на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ () 2007, 81 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 06.06.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І.Б.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Плотніцький Б.Д.