КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа№ 927/1189/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Романовій Ю.М.

за участю представників

від позивача: Бондар О.Я. по дов.

від відповідача: Олексієнко О.П. по дов.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 21.02.2017 року

у справі № 927/1189/16 ( суддя: Скорик Н.О.)

за позовом Управління комунального майна Чернігівської обласної

ради

до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

про примусове звільнення приміщень

ВСТАНОВИВ:

Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" про зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" негайно звільнити приміщення загальною площею 361,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на закінчення строку дії договору оренди №66 від 21.11.2011.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Кінотехпром" в 10 денний термін звільнити шляхом примусового виселення з приміщення загальною площею 361,3 кв.м, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 та передати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради. Суд розцінює подану заяву, як заяву про зміну предмету позову. Справа розглядається з її урахуванням.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2017р. у справі № 927/1189/16 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КІНОТЕХПРОМ" в 10 денний термін звільнити шляхом примусового виселення з приміщення загальною площею 361,3 кв.м, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 та передати УПРАВЛІННЮ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ. Стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КІНОТЕХПРОМ" на користь УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОГО МАЙНА ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ 1378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Кінотехпром" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляцій орю скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2017р. у справі № 927/1189/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" від 17.39.2017 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Аладнова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 р. у справі № 927/1189/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Аладнова С.О. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" у справі № 927/1189/16 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.04.2017 року.

25.04.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 927/1189/16 до вирішення по суті справи № 927/390/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" про визнання договору оренди № 66 продовженим.

Представник позивача заперечував проти клопотання про зупинення провадження у справі № 927/1189/16 до вирішення по суті справи № 927/390/17 та просив суд відмовити в задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі, зокрема, неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В п. 3.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Так як спір виник після винесення рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2017р. у справі № 927/1189/16, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у даній справі, оскільки в матеріалах достатньо доказів для перевірки законності рішення на момент його прийняття.

В судовому засіданні 25.04.2017р. представником відповідача було подано клопотання про продовження строку розгляду справи на підставі ст.69 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладене, строк розгляду справи підлягає продовженню на 15 днів та розгляд справи підлягає відкладенню.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 927/1189/16 відмовлено. Задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" про продовження строку вирішення спору у справі № 927/1189/16 на п'ятнадцять днів. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.05.2017р.

29.05.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником відповідача було подано додаткове пояснення до апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

27.02.1996 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (продавець) та товариством покупців державного комунального госпрозрахункового підприємства "Кіноремтехніка" (покупець) згідно з Указом Президента України "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" №827/94 від 30.12.1994, керуючись ст. 25 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державного комунального госпрозрахункового підприємства "Кіноремтехніка", посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Борисовою Т.А. 27.02.1996, зареєстрованим за №575, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця державне майно Чернігівського державного комунального госпрозрахункового підприємства "Кіноремтехніка", яке знаходиться за адресою: 250021, м. Чернігів, вул. Любецька, 66, на земельній ділянці, загальною площею 2159 кв.м., яка видана підприємству в постійне користування для виробничих цілей рішенням Чернігівського виконкому міської Ради народних депутатів від 21.12.1992 №353, покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Майно підприємства включає в себе всі його активи й пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації. В частині будівель (приміщень) між сторонами заключається окремий договір купівлі-продажу патенту на право оренди будівель (приміщень) (п. 1.1. договору).

Додатковою угодою від 13.09.1996 посвідченого приватним нотаріусом Борисовою Т.А. за реєстровим №2702 сторони внесли зміни до вищезазначеного договору купівлі-продажу, а саме: останнє речення частини другої пункту 1.1. виклали в такій редакції: "В частині будівель (приміщень) між сторонами заключається окремий договір оренди з правом часткового викупу будівель (приміщень)".

З 1996 року між сторонами укладались договори оренди, зокрема і договори оренди на спірне майно - приміщення за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, що перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, які знаходяться на 1 поверсі вищезазначеної будівлі, загальною площею 279,6 кв. м., що має окремий вхід, та в підвалі вищезазначеної будівлі, загальною площею 81,7 кв. м., що має окремий вхід, які не були приватизовані шляхом викупу. Загальна площа приміщень - 361,3 кв.м.

Статтею 649 ЦК України, яка кореспондується зі ст.187 Господарського кодексу України передбачено, що спори, які виникають при укладенні договорів, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі передачі спору на розгляд суду, договір оренди вважається укладеним з моменту набрання чинності рішенням суду про укладення договору оренди і на умовах, зазначених у ньому.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 31 січня 2012 року у справі №5028/15/150/2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 квітня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 27 червня 2012 року, за позовом Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" про врегулювання переддоговірного спору, позов задоволено частково. А саме, врегульовано розбіжності, які виникли між сторонами під час укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №66 від 01 листопада 2011 року, та, зокрема, п. 10.8 договору викладено в такій редакції:

- п.10.8 - "Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна Орендарем; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством та умовам цього договору".

Вказаним рішенням встановлено, що днем укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №66 від 01.112011р. між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради та Приватним акціонерним товариством "Кінотехпром" слід вважати 21.11.2011р.

Відповідач посилається на те, що оскільки договір № 66 не пройшов нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а тому, не є вчиненим і не створює для сторін прав та обов'язків, суд з таким висновком не погоджується та зазначає наступне.

Згідно ст.210 Цивільного кодексу України (тут і далі всі нормативні акти в редакції, чинній станом на 21.11.2011 - визначену судом дату укладення спірного Договору) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Відповідно до ст.793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.794 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст.640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 638 Цивільним кодексом України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" передбачено, що у разі передачі спору на розгляд суду договір оренди вважається укладеним з моменту набрання чинності рішенням суду про укладення договору оренди і на умовах, зазначених у ньому.

На момент укладення спірного Договору був відсутній саме Закон, який встановлював би перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію саме правочинів, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів.

Діяв лише Тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №671, що не в повній мірі відповідає вимогам наведеної ч.2 ст.210 ЦК, що ці питання мають регулюватися саме Законом, а не підзаконними нормативно-правовими актами, яким є зокрема і постанова Кабінету Міністрів України.

Про це зазначено і в преамбулі постанови, що даний Порядок затверджений з метою забезпечення реалізації фізичними і юридичними особами права на визнання державою правочинів, щодо яких передбачена державна реєстрація, до прийняття Верховною Радою України згідно із статтею 210 Цивільного кодексу України відповідного закону.

При цьому п.6 цього Тимчасового порядку передбачає, що державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Нотаріуси, які не мають доступу до єдиної комп'ютерної бази даних Реєстру, в день посвідчення правочину надсилають один його примірник реєстратору, який в день отримання примірника вносить відповідний запис до Реєстру.

Таким чином, даний порядок передбачав державну реєстрацію тільки тих правочинів, які нотаріально посвідчувалися.

Реєстрації правочинів, які укладалися за рішенням суду та не підлягали нотаріальному посвідченню, даний Тимчасовий порядок не передбачав.

З урахуванням того, що спірний Договір був укладений саме за вищевказаним рішенням суду, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч.5 ст.11, ч.2 ст.649 Цивільного кодексу України, ст. 187 Господарського кодексу України та ч.2 ст. 12 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", згідно яких момент укладення договору визначається або рішенням суду, або датою набрання законної сили таким рішенням (в даному випадку рішенням суду визначена дата укладення договору - 21.11.2011).

Частиною 3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини щодо укладення спірного Договору вже встановлено:

- рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2012 у справі №5028/15/150/2011;

- рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2012 у справі №5028/5/50/2012(5028/11/59/2012), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2013 про стягнення з відповідача заборгованості за Договором;

- рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.06.2014 у справі №927/513/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 24.09.2014 про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором;

- рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.08.2015 у справі №927/807/15 про внесення змін до Договору та стягнення заборгованості;

- рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2015 у справі №927/1354/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2016 про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором. - рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі №927/762/16,залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017.

Частиною другою ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Обов'язковість рішення суду, що набрало законної сили, встановлено ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України, ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Таким чином, між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Кінотехпром" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області за №66 (надалі - Договір)

Відповідно до п.п. 1.1., 1.13., 1.1.3. та 1.3. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, в будівлі, що є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі Майно), розташованій за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради. Загальна площа приміщень, що передається в оренду, складає 361,3кв.м. Вартість майна визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 15 вересня 2011 року і становить 446131,00грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою здійснення виробничої діяльності.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у вказаний у договорі термін, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна, який є невід'ємною частиною цього Договору.

На виконання договірних зобов`язань, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення в будівлі, що є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, розташованій за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, загальною площею 361,3кв.м., про що свідчить акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності від 01 листопада 2011 року, підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками (а.с. 11).

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що цей договір діє по 31 жовтні 2016 року включно.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з договору оренди, чинність даного договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено - „діє з 01 листопада 2011 року по 31 жовтня 2016 року, включно„. Відтак, договір оренди припиняє свою дію із 01.11.2016.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 02.11.2016 вручено особисто відповідачу лист №01-934 від 01.11.2016 про припинення дії договору оренди нерухомого майна №66 від 01.11.2011 з вимогою звільнити та повернути позивачу спірні приміщення.

Відповідач 26.01.2017, після закінчення строку дії договору та спливу визначеного законодавством місячного строку, звернувся до позивача з листом №11/01 від 25.01.2017, яким просив продовжити оренду спірних приміщень за договором № 66.

Листом-відповіддю № 01-95 від 06.02.2017 позивач підтвердив відмову в продовженні оренди спірних приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, листом від № 01-934 від 01.11.2016, отриманим відповідачем, орендодавець (позивач) повідомив орендаря про припинення договору оренди №66 від 01.11.2011 та необхідність повернення орендованого майна орендодавцю. Вказаний лист був одержаний відповідачем особисто 02.11.2016 , а тому є достатнім та належним доказом своєчасної відмови орендодавця від пролонгації договору оренди №66 від 01.11.2011.

Отже, відповідачем не спростовано направлення орендарю заяви орендодавця про припинення договору оренди, що в свою чергу, вказує на припинення договору оренди після 31.10.2016.

Щодо тверджень відповідача, що він має переважне право на укладення договору оренди на підставі договору купівлі-продажу №575 та додаткової угоди від 13.09.1996 за реєстровим №2702до цього договору і орендодавець зобов'язаний укласти з ним договір оренди з викупом, слід зазначити наступне.

Вимоги про зобов'язання укласти договір оренди (оренди з викупом) не є предметом розгляду даної справи. Водночас, позивачем до закінчення строку дії договору оренди №66 - 13.10.2016 та після повідомлення відповідача про припинення строку дії договору - 03.11.2016, в газеті "Деснянська правда" подано оголошення про намір передати спірне нерухоме майно в оренду з зазначенням, що заяви про оренду будуть прийматись, відповідно, до 26.10.2016 та до 18.11.2016. Відповідач же відповідних заяв не подав. Наказом Управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 21.11.2016 №125 за результатами вивчення попиту на оренду майна, що входить до предмету даного спору, визнано право на укладення договору оренди за Приватним підприємством "Страхове агентство "Поліс", як з єдиним претендентом.

Згідно з ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

З матеріалів справи не вбачається, та відповідачем не доведено як факту завчасного направлення орендарем орендодавцю повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, так і досягнення між сторонами домовленості щодо умов договору як підстави для набуття орендарем переважного права на укладення договору на новий термін.

Натомість, рядом вищезазначених судових рішень про стягнення орендної плати підтверджується неналежне виконання відповідачем, як орендарем, умов договору оренди.

Крім того, рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.11.2007, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 та постановою Вищого господарського суду від 23.04.2008 по справі №15/338/16 встановлено, що на момент винесення рішення, відповідачем вже реалізоване право на оренду зазначеного майна на строк 10 років.

Відповідач посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.02.2014 по справі №К/9991/4838/12, якою постанову Київського адміністративного суду від 13.12.2011 року скасовано в частині скасування постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.04.2011 року про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання вчинити дії та залишення в цій частині постанову суду першої інстанції в силі. В частині ж задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача (Управління комунального майна Чернігівської обласної ради) щодо незатвердження акту оцінки та висновку про вартість майна частини приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 361,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, яку виконало ТОВ "САРОС" станом на 29.02.2008 року. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 вище вказаною ухвалою залишено без змін. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.02.2014 по справі № К/9991/4838/12 зазначено, що рішенням Чернігівської обласної ради від 24.05.2007 року затверджено перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Чернігівської області, що підлягають приватизації в 2007 році, до якого увійшли приміщення підвалу та частина приміщень першого поверху загальною площею 361,3 кв.м. адміністративної будівлі (А-2, а-1) по вул.Любецькій,66 у м.Чернігові. На виконання рішення обласної ради від 24 травня 2007 року Управлінням комунального майна 12 червня 2007 року видано наказ №57 "Про приватизацію об'єкта спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області", яким визначено розпочати приватизацію об'єкта груп "А" - приміщень будівлі А-2, розташованого за адресою м.Чернігів, вул.Любецька,66, що перебуває на балансі Управління комунального майна, шляхом викупу Закритим акціонерним товариством "Кінотехпром" та зобов'язано провести відповідні дії щодо незалежної оцінки об'єкта приватизації.

При цьому, сторонами не оспорюється, що рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 виключено з Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що підлягають приватизації в 2007 році, затвердженого рішенням обласної ради від 24.05.2007 року, об'єкт групи "А" - приміщення підвалу та частину приміщень першого поверху загальною площею 361,3 кв.м адмінбудівлі (А-2, а1-1), розташованої за адресою : м. Чернігів, вул. Любецька, 66, шляхом викупу ЗАТ "Кінотехпром", та визнано таким, що втратило чинність рішення Чернігівської обласної ради від 24.05.2007 року "Про Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що підлягають приватизації в 2007 році". Вказане рішення Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 оскаржувалось Закритим акціонерним товариством "Кінотехпром" в судовому порядку. В позові про скасування вищеназваного рішення ради було відмовлено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 року по справі №2а/2570/2026/2011, залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014 року

Оскільки, договір оренди №66 від 01.11.2011 припинив свою дію і відповідач не надав доказів як пролонгації договору оренди, так і доказів укладення договору оренди на новий строк, то у відповідача відсутні підстави для подальшого перебування у займаному приміщенні.

Згідно ст.785 Цивільного кодексу України, у випадку припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.2.3 договору сторони домовились, що у разі припинення договору майно повертається орендарем орендодавцю, у порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідач в порушення п.п.2.3 договору майно не повернув, вимоги орендодавця, викладені у листі № 01-934 від 01.11.2016 про припинення дії договору оренди та про повернення орендованого майна орендодавцю, не виконав, а тому у відповідача відсутні підстави для подальшого перебування у займаному приміщенні, яке має бути повернуто орендодавцю (позивачу).

Також відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилався на правову позицію, викладену в постанові Вищого господарського суду України від 27.07.2011 року по справі № 5020-1/004-9/085-3/142-11/148-4/258, якою залишено в силі постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.05.2011, та рішення господарського суду м. Севастополя від 24.12.2010.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 24.12.2010 р. по справі № 5020-1/004-9/085-3/142-11/148-4/258 за позовом Фонду комунального майна Севастопольської міської ради до ТОВ "ВКФ "Гевс ЛТД" про примусове звільнення нежитлового приміщення та за позовом ТОВ "ВКФ "Гевс ЛТД" до Фонду комунального майна Севастопольської міської ради про визнання договору оренди продовженим відмовлено в позові Фонду комунального майна Севастопольської міської ради , а позов ТОВ "ВКФ "Гевс ЛТД" задоволено - договір оренди визнано продовженим.

Місцевим судом не взято до уваги вказане посилання відповідача, з чим погоджується колегія суддів, оскільки предметом даної справи не є вимоги відповідача про визнання договору оренди продовженим. З судових рішень, на які посилається відповідач, вбачається, що як орендар, так і орендодавець не надали доказів заперечень проти продовження користування орендарем приміщенням. В той же час орендар належним чином виконував договірні обов'язки. Отже, предмет та обставини даної справи та справи, на судові рішення по якій посилається відповідач, не є ідентичними. Водночас, обставини справи №5020-1/004-9/085-3/142-11/148-4/258 не можуть бути взяті до уваги судом при розгляді даної справи відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки по цих справах беруть участь не ті самі особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.01.2017р. у справі № 927/1189/176 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.01.2017р. у справі № 927/1189/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/1189/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова