ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________
17 травня 2017 року Справа № 921/231/17-г/17
РІШЕННЯ

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області

до відповідача: Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення та визнання Сертифікату відповідності від 03.03.2011 р. підставою для оформлення права власності на зупинку громадського транспорту "вул. Протасевича",

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 12.07.1996;

ОСОБА_2, довіреність НВА №441788 від 01.11.2016;

ОСОБА_3, довіреність №НАР №186660 від 22.09.2015;

відповідача: ОСОБА_4, довіреність №4176/01 від 03.12.2013.

В судовому засіданні представникам сторін розяснено їх процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням клопотання представника позивача без номеру та дати (вх.№11065 від 17.05.2017) починаючи з 17.05.2017 здійснювалася технічна фіксація судового процесу технічними засобами за допомогою програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду". Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LH3112UJ11000619D9.

Позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1, с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області звернувся 04.04.2017 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду за вх.№25 від 04.04.2017) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради, м.Тернопіль, про визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протасевича в м.Тернопіль та визнання Сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об'єкт - зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича".

Правовим обґрунтуванням позову визначено норми ст. 38 ЗК України, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, п. 17-20 постанови Кабінету Міністрів України №923 від 08.10.2008 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів».

Ухвалою суду від 06.04.2017 порушено провадження у справі, витребувано від сторін додаткові документи, судове засідання призначено на 25.04.2017 з подальшим відкладенням судового засідання на 16.05.2017 з підстав, викладених в ухвалі суду від 25.04.2017, та оголошенням перерви в судовому засіданні до 17.05.2017.

В процесі розгляду спору, розпорядженням голови Господарського суду Тернопільської області від 16.05.2017 відхилено клопотання позивача про призначення колегіального складу суду по розгляду справи №921/231/17-г/17 з підстав необґрунтованості.

Ухвалою суду від 17.05.2017 в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 без номеру від 17.05.2017 (вх.№11070 від 17.05.2017 12:55год.) про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи відмовлено, оскільки наведені в заяві обставини не є підставою для відводу судді за нормами статті 20 ГПК України.

Представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги повністю з урахуванням доводів, викладених у позові, поясненнях без номеру від 15.05.2017 (вх.№10908 від 15.05.2017) та додаткових поясненнях без номеру від 17.05.2017 (вх.№11060 від 17.05.2017) з посиланням на долучені до справи письмові докази.

Уповноважений представник відповідача згідно поданого відзиву на позов без номеру (вх.№9909 від 25.04.2017) та в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що спірний обєкт зупинка громадського транспорту "вул.Протасевича" в м. Тернополі знаходиться в межах червоних ліній, а тому розташування будьяких обєктів нерухомості, будівель, споруд або їх частин в межах червоних ліній заборонено. Звернув увагу на те, що спірний об'єкт є тимчасовою спорудою, а не об'єктом нерухомості, про що зазначив господарський суд апеляційної інстанції в постанові від 03.10.2016 № 921/225/16-г/13. Позов вважає заявленим з формальних підстав, оскільки набуття права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду не відповідає чинному законодавству. Наводить інші заперечення.

Розглянувши матеріали справи та додатково представлені докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, господарський суд встановив.

Як зясовано судом та вбачається з наявних у справі доказів, між сторонами спір з приводу права власності, права користування даним майном - зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення, котрий зведений позивачем у 2010 році на підставі дозвільних документів та введений в експлуатацію в березні 2011року, а також щодо права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування даного обєкту триває давно.

Так, предметом розгляду господарським судом Тернопільської області у справах № 921/102/15-г/7, 921/225/16-г/13, 921/716/16-г/17, 921/414/16-г/4 були вимоги про визнання укладеним (поновленим) договору оренди землі від 31.07.2009 року та той самий строк та на тих самих умовах та зобовязання Тернопільську міську раду підписати додаткову угоду до договору оренди землі; визнання права власності на нерухоме майно - обєкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34кв.м. по вул. Протасевича в м.Тернополі (біля будинку №18). Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 у справі №921/414/16-г/4 (суддя Бурда Н.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 у позовних вимогах ОСОБА_1, до Тернопільської міської ради, про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 року укладеним відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі № 921/102/15-г/7 (головуючий суддя Стопник С.Г., суддя Півторак М.Є., суддя Руденко О.В.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 таким, що є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та про зобовязання керівника Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі, в місячний строк в обовязковому порядку укласти та підписати з субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, в позові відмовлено.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 у справі №921/225/16-г/13 (суддя Стопник С.Г.) позовні вимоги задоволено частково.Визнано за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - об'єкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв.м. за адресою м.Тернопіль вул. Протасевича (біля будинку 18).

В частині вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 поновленим на підставі укладеної додаткової угоди від 02.02.2014, яка зареєстрована в "Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі" 05.03.2014 за №2399 - провадження у справі припинено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, котра залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017, рішення місцевого господарського суду скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання за ФОП ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно об'єкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича (біля будинку 18). Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В решті рішення господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 залишено без змін.

У справі №921/716/16-г/17 рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 (суддя Андрусик Н.О.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у позові ФОП ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі від 31.07.2009 року на той самий строк та на тих самих умовах, відмовлено.

Отже, на даний час позивач не має зареєстрованого (у встановленому порядку оформленого) права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться майно зупинка громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення, за адресою: м.Тернопіль, вул.Протасевича і це сторонами не заперечується.

Як стверджує позивач, дане майно є новозбудованим нерухомим майном, оскільки прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації, а рухоме майно не вводиться в експлуатацію. У звязку з цим просить суд визнати право користування ФОП ОСОБА_1 даним обєктом нерухомості та визнати, що Сертифікат відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 є підставою для оформлення права власності на зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення, за адресою: м.Тернопіль, вул.Протасевича.

При цьому посилався на наступні обставини.

Рішенням Тернопільської міської ради №4/9/143 від 12.12.2003 суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" по вул.Протасевича з об'єктом торгівельно-побутового призначення на земельній ділянці, площею до 250кв.м. з наданням земельної ділянки в оренду терміном на п'ять років.

Розпорядженням міського голови №135 від 25.02.2004 затверджено ОСОБА_5 вибору та обстеження земельної ділянки, визначеної під розташування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення на земельній ділянці площею до 250кв.м. з наданням земельної ділянки в оренду терміном на п'ять років.

Рішенням Тернопільської міської ради №5/26/81 від 30.04.2009 суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки, площею 0,0250га, в тому числі за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,0114га, за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, площею 0,0136га, для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул.Протасевича з наданням земельної ділянки, загальною площею 0,0250га в оренду терміном на пять років для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул. Протасевича.

31.07.2009 на підставі даного рішення між Тернопільською міською радою (орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, загальною площею 250,00кв.м., в тому числі: 250,00кв.м. землі змішаного використання, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Протасевича, з терміном дії до 30.04.2014. Передача земельної ділянки оформлена сторонами шляхом підписання ОСОБА_5 приймання-передачі земельної ділянки від 19.11.2009.

24.11.2010 товариством з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" на замовлення ФОП ОСОБА_1 виготовлено Технічний паспорт на громадський будинок торгівельно-побутового призначення по вул.Т.Протасевича у м.Тернополі.

ОСОБА_5 готовності об'єкта до експлуатації №588 від 22.02.2011 підтверджено готовність до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта зупинки громадського транспорту вул.Протасевича з об'єктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протасевича в м.Тернополі, код обєкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК018-2000 1230.1 (торгові центри, універмаги, магазини), а 03.03.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області видано Сертифікат відповідності №ТП 000553, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом обєкта зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення, що знаходиться за адресою: вул.Протасевича у м.Тернополі, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено готовність обєкту до експлуатації.

31.03.2014 позивач звернувся до відділу Тернопільської міської ради "Єдиний дозвільний центр" із заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,025га для обслуговування зупинки громадського транспорту з об'єктом торгівельно-побутового призначення за адресою: вул.Протасевича.

Рішенням Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 відмовлено ФОП ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250га для обслуговування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об'єктом торгівельно-побутового призначення, у звязку із неодноразовими правопорушеннями в діяльності, вирішено припинити право користування зазначеною земельною ділянкою та зобов'язано ФОП ОСОБА_1 в двадцятиденний термін з дня прийняття рішення повернути вказану земельну ділянку.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1185 від 19.11.2014 вирішено Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології, містобудування, архітектури та кадастру, відділу земельних ресурсів організувати і провести роботи по демонтажу тимчасових споруд, які влаштовані без документів, що посвідчують право користування землею згідно додатку, зокрема об'єкт: тимчасова споруда "Христя", розташована по вул.Протасевича біля будинку №18 ФОП ОСОБА_1

Як вбачається з листа №191/14 від 16.03.2016 Управління містобудування, архітектури та кадастру Виконавчого комітету Тернопільської міської ради відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні клопотання щодо присвоєння адресного номеру зупинці громадського транспорту з закладом торгово-побутового призначення, та зазначено, що адресні номери не надаються тимчасовим спорудам, оскільки адреси присвоюються обєктам нерухомості, за якими закріплена земельна ділянка.

Відсутність документу, що підтверджує присвоєння адресного номера обєкту нерухомого майна - будівлі зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення, що розташований за адресою вул.Протасевича, м.Тернопіль, стало підставою прийняття рішення про відмову у державній реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на вказаний обєкт (рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24.03.2016р. №28922556).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №579 від 07.07.2016 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування" постійно діючій робочій групі доручено в десятиденний строк від дати прийняття рішення організувати та провести роботи з демонтажу тимчасової споруди - обєкту торгівельно-побутового призначення "Христя" по вул.Протасевича (підприємницьку діяльність здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_1П.).

Окрім того, судом зясовано, що позивач у справі намагався визнати право власності на ново зведений ним обєкт в судовому порядку відповідно до ст. 331 ЦК України, тобто як на новостворене майно (справа №921/225/16-г/13). За результатами вирішення даного спору судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову (постанова Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017), виходячи з факту не доведення позивачем належними та допустимими доказами, що обєкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту «вул. Протасевича» у м.Тернополі є нерухомою будівлею, оскільки:

- наявність технічного паспорту, виготовленого підприємцем 24.11.2010 де зазначено, що побудований позивачем обєкт містить залізобетонний фундамент, не підтверджує того, що останній є нерухомим майном;

- з викопіювання з плану м.Тернополя з нанесенням червоних ліній по вул.Протасевича (біля будинку №18) "червона лінія" перетинає земельну ділянку, на якій розташований спірний об'єкт на дві частини, а межа червоної лінії накладається на площу спірного обєкта, що, у відповідності до ст.18 Закону України "Про автомобільні дороги", не допускається;

- ФОП ОСОБА_1, вважаючи збудований спірний обєкт нерухомим майном звернулася до суду з позовом фактично про набуття права власності на такий обєкт, як новостворене, а не про визнання такого права (визнання права в судовому порядку можливе у випадку, коли позивач вже є власником спірного майна, а не бажає набути таке право, зокрема, шляхом прийняття судом позитивного для нього рішення).

Тому, враховуючи встановлені у справі №921/225/16-г/13 обставини, зокрема, щодо розташування зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення в межах червоних ліній, ФОП ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Тернопільської міської ради із заявами про надання інформації щодо розташування червоних ліній на земельній ділянці, котра перебувала в користуванні ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 31.07.2009.

Вимога про надання інформації була предметом судового розгляду у справі Тернопільського міськрайонного суду №607/12541/16-а, за результатами розгляду якої постановою від 05.12.2016 (суддя Позняк В.М.), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 (справа №876/96/17) зобов'язано Тернопільську міську раду надати інформацію за запитом ОСОБА_1 від 03.10.2016 щодо розташування червоних ліній на земельній ділянці, що знаходилася в користуванні ОСОБА_1 відповідно до договору оренди землі від 31.07.2009, станом на час будівництва та оформлення ОСОБА_5 готовності обєкта до експлуатації №588 (22.02.2011) згідно ОСОБА_5 обстеження та вибору земельної ділянки №135 від 25.02.2004.

Листом №4503/08 від 19.04.2017 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради повідомлено позивачу у справі, що на час укладення з нею договору оренди землі від 31.07.2009, складання ОСОБА_5 обстеження та вибору земельної ділянки під розташування зупинки громадського транспорту з обєктами торгівельно-побутового призначення від 25.02.2004 був чинний Генеральний план міста Тернополя, розроблений у 1980 році Українським державним інститутом проектування міст "Діпромісто" та затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР №153 від 07.04.1983. В матеріалах даного генплану не розроблявся проект червоних ліній магістральних вулиць, до яких відноситься вул. Протасевича. На час будівництва зупинки та оформлення 22.02.2011 ОСОБА_5 готовності обєкта до експлуатації, діяв Генеральний план міста Тернополя, затверджений рішенням Тернопільської міської ради №5/37/11 від 10.08.2010 "Про затвердження генерального плану міста Тернополя", на підставі якого у 2013 році Українським державним інститутом проектування міст "Діпромісто" розроблено план червоних ліній магістральних вулиць, який затверджено рішенням Тернопільської міської ради №6/36/16 від 16.08.2013, згідно яких ширина вулиці Протасевича в межах червоних ліній становить 50 метрів, що відповідає п.7.32 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

На даний час вищенаведені обставини позбавляють підприємця здійснювати в повній мірі господарську діяльність та свідчать, як вважає позивач, про порушення Тернопільською міською радою її права на користування зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протесевича у м.Тернополі, як новозбудованого нерухомого майна, прийнятого до експлуатації, а невизнання права власності на даний обєкт нерухомості стало підставою для обрання такого способу захисту як визнання в судовому порядку Сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на зупинку громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом.

За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості.

Отже, в силу наведених законодавчих норм матеріального права, право користування майном є однією із складових правомочностей власника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були порушені або було необхідним їх судове визначення.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Отже, з сукупного аналізу наведених норм матеріального права слідує, що за захистом права власності може звертатися лише власник майна і лише у разі загрози порушення його права або у разі його порушення.

Як вбачається з позову, позивач просить визнати за нею право користуватися своїм прийнятим до експлуатації новозбудованим нерухомим майном: зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення по вул. Протасевича в м. Тернополі.

У відповідності до положень ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

ОСОБА_5 п.1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5, що був чинний станом на дату прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди.

Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Тернопільської міської ради №4/9/143 від 12.12.2003 надавався дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування зупинки громадського транспорту "вул. Протасевича" по вул. Протасевича з обєктом торгівельно-побутового призначення на земельній ділянці до 250кв.м. з наданням земельної ділянки в оренду на пять років.

Визначення поняття обєкту торгівельного, побутового призначення як тимчасової споруди міститься в Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1330/20068, згідно з яким об'єкт торгівельно-побутового призначення є тимчасовою спорудою.

ОСОБА_5 частини 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого 24.11.2010 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на громадський будинок торгівельно-побутового призначення та на який посилається позивач слідує, що даний обєкт складається із торгового залу, площею 26,3кв.м., туалету, пл.1,5кв.м. та кіоску для продажу квитків, пл. 6,2кв.м., котрий встановлено на залізобетонному фундаменті, а стіни, перекриття та покрівля виготовлені із сендвіч-панелей.

З вищевказаного вбачається, що субєктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було здійснено будівництво тимчасової споруди - зупинки громадського транспорту з торгівельним обєктом (магазин «Христя») по вулиці Протасевича "зупинка Протасевича" в м. Тернополі.

ОСОБА_5 з нормами чинного законодавства, зокрема положень статей 182, 331, 334 ЦК України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого обєкта нерухомості (у тому числі й тих обєктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначений) є державна реєстрація прав на нього.

Обєкти нерухомого майна мають бути капітального типу (ст.ст.4, 5 Закону про державну реєстрацію речових прав №1952-ІV), а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, і визначення яких міститься в Законі від 17.02.2011 №3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності», та речові права на які, в силу п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, не підлягають державній реєстрації.

Відповідно до акту готовності обєкта до експлуатації №588 від 22.02.2011 будівництво зупинки громадського транспорту вул.Протасевича з обєктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протасевича здійснювалося за розробленою Тернопільським колективно творчо-виробничим підприємством «Тернопільархпроект» проектною документацією та погоджувалося відповідними державними органами, Тернопільською міською радою саме як зупинка громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення, тобто в цілому.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачу у встановленому законом порядку надавалася земельна ділянка саме для будівництва капітальної (не тимчасової) споруди та видавався дозвіл на таке будівництво. На зазначені обставини посилається і Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у відповіді від 16.03.2016 на звернення ФОП ОСОБА_1 про присвоєння адресного номеру зупинці громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення в м.Тернополі, де вказано, що даний обєкт не відноситься до нерухомих речей, а є тимчасовою спорудою, яким за правилами, встановленими Порядком присвоєння адресних номерів обєктам нерухомості у м.Тернополі, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1975 від 28.11.2012, адресні номера не присвоюються (п.3.3. Порядку).

За даних обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32, 34 ГП України, що обєкт торгівельно-побутового призначення на зупинці громадського транспорту «вул.Протасевича» у м.Тернополі є нерухомою будівлею.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами пункту 2 статті 20 Господарського суду України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує незаконністю відмови державного реєстратора у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.03.2016 та Тернопільської міської ради у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про надання адреси новозбудованому нерухомому майну.

Як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів набуття об'єктом - зупинкою громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення статусу обєкта нерухомого майна як обєкта цивільного права, а також доказів набуття позивачем права власності на такий обєкт нерухомості у встановленому порядку.

У справі №921/225/16-г/13 суди апеляційної та касаційної господарських інстанцій дійшли висновку про недоведеність позивачем документально доводів на підтвердження того, що спірний обєкт є нерухомістю, а також зазначено, що на даний час на площу обєкту накладається "червона лінія".

Водночас, судом встановлено, що до серпня 2013 року у місті Тернополі не було затвердженого плану червоних ліній магістральних вулиць міста, оскільки на час укладення договору оренди землі від 21.07.2009, обстеження та вибору земельної ділянки для будівництва та розміщення зупинки громадського транспорту з обєктом торгівельно-побутового призначення був чинним Генеральний план міста Тернополя, розроблений Українським державним інститутом проектування міст "Дніпромісто" та затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР №152 від 07.04.1983, до якого проект червоних ліній магістральних вулиць не розроблявся.

Доводи позивача щодо відсутності будь-яких обмежень у використанні земельної ділянки, пл. 250кв.м. по вул.Протасевича, що перебувала в користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 31.07.2009, та не доведення даної інформації до відома орендаря в частині проходження «червоних ліній» через зазначену земельну ділянку, не відповідають дійсним обставинам, оскільки як вбачається із підпункту «а» пункту 26.1 даного договору сторонами визначено обмеження щодо «червоних ліній», а саме: земельна ділянка, площею 136,00кв.м., що знаходиться в межах червоних ліній (є частиною земельної ділянки, площею 250кв.м.).

Тому суд погоджується з доводами відповідача про існування заборони передачі земельних ділянок та розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд в межах «червоних ліній».

Разом з тим, виходячи з обраного позивачем способу захисту його майнових прав шляхом визнання в судовому порядку права користування обєктом нерухомості закінченим будівництвом та зданим в експлуатацію, суд зазначає, що визнання права можливе у разі виникнення спору щодо його належності між особою, що вважає своє право порушеним, та іншою, яка претендує на відповідний титул. Такий спосіб захисту прав може бути застосований при наявності між сторонами спору про право. Передбачені законодавством способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивача.

Фактично позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення певного факту -незаконності дій відповідача стосовно прийняття рішень про демонтаж тимчасової споруди магазину «Христя», що знаходиться по вул.Протасевича в м.Тернополі (рішення міської ради №200 від 04.03.2015, рішення №1185 від 19.11.2014) та підтвердження правомірності дій підприємця у користуванні обєктом торгівельно-побутового призначення, що виходить за межі повноважень господарських судів, з огляду на те, що, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, оскільки вимогу щодо припинення таких дій або відшкодування заподіяної такими діями шкоди, тощо не заявлено.

Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через приписи статті 1 Господарського процесуального Кодексу України згідно з якими підприємства, організації і інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкту підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів.

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. При цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. В силу господарського процесуального законодавства України сторонами у судовому процесі є суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу. Отже, у розумінні приписів наведених норм, відповідачем є особа, яка знаходиться з позивачем у матеріальних правовідносинах. При цьому, відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. Виходячи із змісту наведених норм, захисту у судовому порядку підлягають порушене право і охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Таким чином, оскільки позивач не набувши права власності на зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення як обєкта нерухомого майна, враховуючи відсутність у діях Тернопільської міської ради протиправного характеру, які порушують чи можуть порушувати право користування належного позивачу майном, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову в частині визнання права користування новозбудованим нерухомим майном - зупинкою громадського транспорту з об'єктом торгівельно - побутового призначення.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання Сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 підставою для оформлення права власності на об'єкт - зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення по вул.Протасевича у м.Тернополі, суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з такого.

Станом на дату прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення у м.Тернополі по вул.Протасевича (біля будинку №18) діяв Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 №923, та на який посилається позивач у справі, відповідно до якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Матеріали справи, зокрема ОСОБА_5 готовності обєкта до експлуатації №588 від 22.02.2011, виданий на його підставі Сертифікат відповідності №ТП000553 від 03032011, свідчать про те, що зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення було зведено та прийнято в експлуатацію.

ОСОБА_5 ст.301 Закону України "Про планування і забудову територій", який був чинним на дату видачі сертифікату відповідності №ТП000553 від 03.03.2011, сертифікат відповідності - це документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Аналогічне визначення сертифікату відповідності міститься і в Порядку №923 від 08.10.2008. Окрім того, сертифікат відповідності є підставою для укладання договорів про постачання на об'єкти необхідних для їх функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії тощо, включення даних про цей об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на об'єкт.

Отже, виданий уповноваженим органом (Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області) сертифікат відповідності підтверджує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Втім, право власності на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено, та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, підлягає державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Порядок).

У пункті 41 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, встановлено вичерпний перелік документів, які необхідно надати державному реєстратору для здійснення державної реєстрації права власності на обєкт нерухомості, а саме: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Тобто, відповідно до Порядку, Сертифікат відповідності від 03.11.2011 є одним із вказаного переліку документів, які в сукупності (не один із них) дають реєстратору право здійснити у встановленому порядку державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак в силу наведених норм закону він не може бути самостійно єдиним правовстановлюючим документом на обєкт нерухомості.

Відповідно до опису документів №36112 від 16.02.2016, наданого позивачем до Відділу "Єдиний дозвільний центр" Тернопільської міської ради для здійснення державної реєстрації права власності на зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення в м.Тернополі, Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №28922556 від 24.03.2016 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, слідує, що позивачем було подано не повний перелік документів, визначений п.41 Порядку №1127, а саме: відсутній документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адресного номера.

Господарськими судами при вирішенні справи №921/225/16-г/13 про визнання права власності на спірний об»єкт констатовано, що ОСОБА_5 готовності до експлуатації та Сертифікат відповідності свідчать про закінчення будівництвом та можливості експлуатації даного обєкта в цілому, але жодним чином не підтверджують ні права власності, ані того, що даний обєкт є нерухомістю. Окрім того, наявні у справі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1185 від 19.11.2014 та №579 від 07.07.2016, які на даний час є чинними, свідчать про вжиття Тернопільською міською радою заходів по усуненню порушень земельного законодавства з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що проявляється у розміщенні тимчасової споруди обєкту торгівельно-побутового призначення (магазин Христя), розташованого за адресою: м.Тернопіль, вул.Протасевича, біля будинку №18, без оформлення права землекористування.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази свідчать, що ново створений позивачем обєкт не є нерухомим майном, а обраний спосіб реалізації оформлення права власності шляхом визнання в судовому порядку Сертифікату відповідності правовстановлюючим документом на обєкт нерухомості за своєю природою є встановлення інших, аніж передбачено законом, способів реалізації процедури державної реєстрації права власності на нерухомість та фактично втручанням суду у здійснення державним реєстратором визначених законом повноважень.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення.

Окрім того, суд враховує, що відповідач не є тією особою, яка оспорює, що Сертифікат відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 не є одним із документів, визначених Порядком №1127, які в сукупності є підставою для оформлення за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 права власності на зупинку громадського транспорту "вул.Протасевича" з обєктом торгівельно-побутового призначення.

Зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту права за наведених обставин не призводить до відновлення його прав та інтересів, а відтак відсутні правові підстави для задоволення даного позову. Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 30.09.08 №42/388-37/254, від 25.12.13 у справі №6-94цс13, від 12.09.11 у справі №6/315.

Судові витрати, в силу приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача у справі.

У судовому засіданні 17.05.2017 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст.85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.42 -47, 22, 32-34, 43, 44, 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 01.06.2017.

Суддя Н.О. Андрусик