ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2017 Справа № 907/381/17

Суддя Йосипчук О.С., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут", м. Ужгород

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Гроклін-Карпати", м. Ужгород

про стягнення фінансової компенсації в розмірі 2979,52 грн.

За участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за дов. від 17.01.17 №Др-1-0117;

від відповідача

СУТЬ СПОРУ: стягнення фінансової компенсації в розмірі 2979,52 грн., нарахованої у звязку зі зміною постачальника

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснив, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами у спорі Договору в частині зміни постачальника за ініціативою споживача до закінчення дії договору, внаслідок чого в нього виник обовязок виплатити постачальнику - позивачу фінансову компенсацію в розмірі 1% від вартості недопоставленого планового обсягу газу. Наголосив, що відповідач не дотримався передбаченого пунктом 11.2 порядку, не повідомив в строк до 01.12.16 про припинення дії договору, внаслідок чого вважає такий договір продовженим на 2017 рік на тих самих умовах, в т. ч. і в частині річного планового обсягу постачання природного газу, який становить 33,83 тис. куб.м.

Відповідач у відзиві від 10.05.17 проти задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Вважає Договір від 04.01.16 таким, що припинив свою дію, оскільки за місяць до його закінчення відповідачем не погоджено запропоновані позивачем зміни, тобто правових наслідків, передбачених п. 11.2 Договору, на його думку, не настало. Крім того, наголосив, що у позивача в будь-якому випадку відсутні підстави для нарахування фінансової компенсації, оскільки плановий обсяг газу, визначений сторонами у Договорі на 2016 рік, було поставлено-прийнято.

У судовому засіданні 10.05.17, згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалася перерва до 25.05.17 до 10:30год. та до 02.06.17 до 12:00год.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Гроклін-Карпати» (Споживачем) 01.01.16 укладено Договір №11410VLZLFDP016, за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ обсягом 33.80тис. куб.м в рік, а споживач прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Розділом ХІ Договору визначено строк його дії: в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Пунктом 11.2 сторонами обумовлено, що договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

Додатковою угодою №1 від 01.11.16 до Договору на постачання природного газу сторони внесли зміни в частині ціни газу, яка з 01.11.2016 року становить 8507,32грн. за 1000 куб.м з ПДВ.

Листом №309а від 08.12.16 споживач звернувся до постачальника з пропозицією розірвати Договір на постачання природного газу від 01.01.16, вважати 31.12.16 останнім днем дії Договору в частині постачання природного газу та підписати Додаткову угоду, одночасно повідомивши про намір змінити постачальника природного газу з 01.01.17року.

Додатковою угодою №1 від 23 грудня 2016 року сторони дійшли згоди про розірвання Договору з 01.01.17 в частині поставки природного газу, у звязку з наміром споживача змінити постачальника.

Посилаючись на п. 8.2 Договору, яким обумовлено сплата споживачем фінансової компенсації постачальнику в розмірі 1 % від вартості недопоставленого планового обсягу газу за Договором, у разі зміни постачальника за ініціативою споживача до закінчення дії Договору в частині постачання газу, та визначений п. 5.4.10 обовязок споживача сплатити таку компенсацію, постачальником-позивачем нараховано відповідачу до сплати компенсацію в розмірі 2979,52грн.

Виставлена позивачем вимога про сплату фінансової компенсації №ZKz-CK-311-0117 від 19.01.17 залишена відповідачем без задоволення, в звязку з чим товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернулося до господарського суду з вимогою стягнути суму боргу в примусовому порядку.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи та спірні правовідносини, регулювання яких здійснюється норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та нормами інших нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 11.2 укладеного 04.01.17 Договору сторони обумовили , що такий вважається продовженим на кожний наступний календарний рік якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять доказів звернення у встановлений строк з запереченням щодо продовження дії Договору, тому Договір №11410VLZLFDP016 від 01.01.16 вважався би продовженим на наступний 2017 рік на тих самих умовах, якщо б його не було припинено сторонами добровільно шляхом укладання Додаткового договору №1 від 23.12.2016р. за яким спірний договір №11410VLZLFDP016 від 01.01.2016р. припиняється шляхом розірвання з 01.01.2017р.

Зважаючи на таке, договір №11410VLZLFDP016 вважається припиненим не достроково, а в момент, передбачений п.11.1 цього договору, по закінченню строку на який його укладено.

Поряд з цим, як вбачається із змісту п.8.2. договору, санкція у вигляді фінансової компеннсації (1%) накладається із розрахунку обсягу запланованого але не використаного споживачем газу. Таким чином, розмір фінансової компенсації покладено у пряму залежність від обсягу неспожитого газу у період дії договору №11410VLZLFDP016.

Сторонами договору №11410VLZLFDP016 (п.1.2. договору) обумовлено річний запланований на 2016 рік обсяг постачання газу у розмірі 33,83 тис. куб.м., який і було спожито протягом періоду дії договору у повному обсязі (без залишку).

Зважаючи на таке, слід визнати, що база нарахування 1% фінансової компеннсації є відсутньою.

І, позаяк газ, поставлений у 2016 році спожито відповідачем у повному запланованому обсязі, а у 2017 році сторонами цього договору домовлено про припинення договірних відносин без обумовлення умов взаємовідносин у наступному році, суд констатує відсутність підстав для виникнення у позивача права на фінансову компенсацію в обумовленому обсязі та на наведених у позовній заяваі умовах.

За таких обставин, суд не вважає правомірним нарахування позивачем фінансових санкцій , передбачених п. 5.4.10 та п. 8.2 Договору.

Згідно зі ст.49 ГПК України судовий збір слід покласти на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.06.17.

Суддя Йосипчук О.С.