ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року Справа № 904/9655/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області: ОСОБА_1, посвідчення №025042 від 21.03.2014р.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/9655/16

за позовом Прокуратури Дніпропетровської області, м. Дніпро в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС", м. Київ

Третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКЕТГРУП", м. Київ

Третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району, м. Дніпро

Третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у даній справі (суддя Кеся Н.Б.) позов задоволено.

Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" () на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення №2, що розташоване за адресою: вул. Калинова, 83 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна-1).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 14, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49601, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, п/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) суму витрат в розмірі 2354,00 грн., повязаних зі сплатою судового збору за подання позову та подання заяви про забезпечення позову.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивоване тим, що нежитлове приміщення №2, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 83 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) (далі нежитлове приміщення №2), перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська (далі - ВРЖЕП АНД району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.91р.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.91р. "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26.09.01р., затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

На підставі вищезазначених рішень відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 02.07.13р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №2.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.11р. об'єкти нерухомого майна з балансу комунального житлово-експлуатаційного підприємства ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.12р. відкрито провадження у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.11р. ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі цього підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.12р. у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого, яким всупереч вимогам чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності нежитлове приміщення №2 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому - реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу спірного нерухомого майна, переможцем яких визначено ТОВ "МАРКЕТГРУП".

На підставі протоколу №20 проведення біржових торгів з купівлі-продажу спірного нерухомого майна 25.07.13р. між ВРЖЕП АНД району та ТОВ "МАРКЕТГРУП" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №5352. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5352, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 41-43 Т.1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого ОСОБА_2 та визнано неправомірними його дії, зокрема, щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №2 та продажу його з відкритих біржових торгів; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу спірного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №5352 від 25.07.13р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_3 та ТОВ "МАРКЕТГРУП").

В подальшому постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.17р. вищезазначену ухвалу залишено без змін.

Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.16р. по справі № 201/17998/15-к (а.с. 124-128 Т.2) визнано ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, що виразилося в умисному невиконанні службовою особою рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому ОСОБА_4, всупереч вимогам ст. 124 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» умисно не виконуючи рішення господарського суду, передачу частини майна не здійснив та звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення справ про банкрутство, зокрема, ВРЖЕП АНД району 30.07.12р., внаслідок чого ухвалою господарського суду Дніпропетровської області ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом.

В результаті злочинних дій щодо умисного невиконання ОСОБА_4 рішення суду нерухоме майно, що є власністю територіальної громади м. Дніпропетровська, перейшло у власність третіх осіб, а грошові кошти, що надійшли від його продажу, були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості ліквідованого комунального підприємств.

ТОВ "МАРКЕТГРУП" набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу №5352 від 25.07.13р., який в подальшому визнано недійсним.

Враховуючи положення ст.136 ГК України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суд першої інстанції вирішив, що спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідача як добросовісного набувача в порядку частини 1 статті 388 ЦК України.

Щодо клопотання відповідача щодо застосування позовної давності, суд першої інстанції зазначив наступне.

29.08.16р. господарським судом Дніпропетровської області у справі №38/5005/6637/2012 було винесено ухвалу, якою визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району щодо включення до ліквідаційної маси підприємства - банкрута відповідного нерухомого майна.

Також, вказаною ухвалою визнано недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна, отже, саме визнання судом недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна стало підставою для звернення заступника прокурора до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про витребування від ТОВ "ТУЛС" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради спірного нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 83 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Тобто, право на звернення з цим позовом до суду та початок перебігу строку позовної давності, у межах якого заступник прокурора та Дніпропетровська міська рада могли звернутися з позовом до суду, розпочався 29.08.16р., а заступник прокурора звернувся з цим позовом до суду 24.10.16р. (тобто в межах цього процесуального строку).

Щодо клопотання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив с того, що незважаючи на визнання недійсною первинної угоди на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012, будучи залученою до участі у розгляді вказаної справи та достовірно знаючи про існування вказаного рішення суду, Дніпропетровською міською радою не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Зазначене свідчить про бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим перший заступник прокурора області звернувся з позовом до суду в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 29 ГПК України.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на наступне.

1. Щодо обставин, які не потребують доказування.

Судом першої інстанції не було враховано, що передбачене ст. 35 ГПК

України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового засідання обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Аналіз ст. 35, ст. 65 ГПК України вказує на те, що якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Тому обставини, викладені в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012, не є преюдиційними та мали бути досліджені судом при розгляді даної справи.

2. Щодо недотримання процедури відчуження спірного майна при його реалізації.

02.03.11р. Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №16/9, відповідно до якого обєкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово - експлуатаційних підприємств, зокрема виробничого ремонтного житлово - експлуатаційного підприємства АНД району (далі - ВРЖЕП АНД району), мали бути передані на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР.

Однак, вищезгадане рішення виконано не було, про що в позові вказує і позивач, і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

В подальшому Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №40/14 від 29.07.11р., яким вирішено припинити шляхом ліквідації ВРЖЕП АНД району м. Дніпропетровська.

Відповідно до вимог ч.4 ст.105 та ч.1 ст.111 ЦК України складено проміжний ліквідаційний баланс ВРЖЕП АНД району м. Дніпропетровська та затверджено його рішенням Дніпропетровської міської ради №41/22 від 28.03.12р. Згідно з проміжним ліквідаційним балансом суми вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів. При цьому активи боржника в ліквідаційному балансі зазначені із урахуванням всього майна, яке знаходилось на балансі підприємства на той момент.

Аналіз ч.3, ч.9 ст.78 ГК України дає можливість зробити висновок, що такий боржник, як комунальне підприємство, також несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном, відповідно до ч.1 ст.219 ГК України (дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.07.13р. № К-29386/09-С).

3. Щодо можливості розпоряджатись спірним майном лише за волевиявленням Дніпропетровської міської ради.

Згідно ч.8 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування» об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Одним з таких винятків є ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство), відповідно до ч.1 ст.51 якого (в редакції до 19.01.13р.) визначено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобовязані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Оскільки ліквідаційною комісією було встановлено , що вартості майна ВРЖЕП АНД району недостатньо для задоволення вимог кредиторів, голова ліквідаційної комісії ВРЖЕП АНД району звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ВРЖЕП АНД району, за результатами розгляду якої 06.08.12р. було порушено провадження у справі про банкрутство ВРЖЕП АНД району №38/5005/6637/2012 та 14.08.12р. винесено постанову про визнання ВРЖЕП АНД району банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури щодо останнього та призначення ліквідатора.

У ліквідаційній процедурі ліквідатор повністю охоплює повноваження органів управління банкрутом.

Отже, саме норми ч.1 ст.25 Закону про банкрутство імперативно зобовязують ліквідатора виявити все наявне майно боржника, що належить йому на праві власності або праві господарського відання, шляхом проведення інвентаризації, оцінити виявлене майно та продати покупцю, для виявлення якого організувати аукціон, що має на меті виявлення особи, яка запропонує за майно боржника найвищу ціну.

Скаржник зазначає, що як на момент відчуження спірного майна, так і на теперішній час чинною залишається ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.13р. № 38/5005/6637/2012, якою було встановлено правомірність дій ліквідатора щодо включення обєктів нерухомості до ліквідаційної маси боржника.

Окрім того, ліквідатор ВРЖЕП АНД району ОСОБА_3 листами від 21.05.13р. та від 05.07.13р. повідомила Дніпропетровську міську раду про необхідність відзначення, чи дійсно обєкти комунального майна, що обліковуються на балансі підприємства на праві господарського відання як власність територіальної громади міста, є саме обєктами права комунальної власності в особі Дніпропетровської міської ради.

З метою впорядкування права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, Дніпропетровською міською радою було прийняте рішення №29/37 від 24.07.13р. «Про вирішення питання комунальної власності територіальної громади міста», яким остання ще раз підтвердила свою волю на те, що спірне майно на момент визнання банкрутом ВРЖЕП АНД району залишалось закріпленим за ним на праві повного господарського відання, отже згідно ст. ст. 74,78, 219 ГК України та ст.25 Закону про банкрутство мало бути включено до ліквідаційної маси та відчужено з метою погашення вимог кредиторів в процедурі ліквідації.

4. Щодо актів індивідуальної дії (рішення Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.11р.), які не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно п. 3.17.1 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11р. ненормативні акти (акти індивідуальної дії), - тобто такі, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, - оцінюються господарським судом нарівні з іншими доказами у справі і не мають для нього заздалегідь встановленої сили.

Вищезазначене рішення було прийнято Дніпропетровською міською радою до визнання боржника банкрутом та воно не могло бути виконано на дату визнання боржника банкрутом через наявність обтяжень нерухомого майна, а також тому, що усі активи ВРЖЕП АНД району знаходились у податковій заставі, відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та витягу з Реєстру обтяжень рухомого майна.

Також, ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було внесено запис №3648754 від 25.08.06р., відповідно до якого все майно банкрута згідно повідомлення №3729/7/26-03 від 30.11.01р. знаходилось під арештом.

Отже, виконати рішення міської ради було де-юре неможливо.

5. Судом першої інстанції не враховано того факту, що недійсність правочину (договору купівлі-продажу від 25.07.13р.), на виконання якого було передано майно, само по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі.

Наведеної думки дотримується ВГСУ у свої постановах від 11.04.12р. у подібній справі № 5002-16/2989-2011, від 22.02.12р. у справі №5002-22/2999-2011.

6. Щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст. 388 ЦК України.

Вимоги позивача про витребування нерухомого майна у ТОВ «ТУЛС» на підставі ст. 388 ЦК України у звязку з тим, що нерухоме майно вибуло з володіння власника без його волі (нежитлове приміщення №2 було придбане ТОВ «МАРКЕТГРУП» на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.13р. на відкритих торгах (аукціоні) під час провадження у справі про банкрутство ВРЖЕП АНД району на виконання постанови господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.12р. у справі № 38/5005/6637/2012 та в подальшому придбане ТОВ «ТУЛС» на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.13р.) не можуть бути задоволені, оскільки згідно ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано як таке, що продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а згідно ст. 45 ГПК України постанова про визнання особи банкрутом є однією з форм судових рішень, які ухвалюються господарським судом.

7. Щодо обрання прокурором віндикаційного позову як способу захисту права власності територіальної громади м. Дніпра.

Суд першої інстанції при прийняті оскаржуваного рішення і витребовуючи спірне майно як таке, що вибуло поза волею власника, не встановив особи, яка є винною в недійсності договору купівлі продажу від 25.07.13р. та не вирішив питання про стягнення з такої особи на користь відповідача (добросовісного набувача) понесених ним витрат на придбання майна, як зазначається в листі - узагальненні ВСУ від 24.11.08р. «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

8.Щодо застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Законом про банкрутство спеціальних норм про позовну давність не встановлено.

Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладення 25.07.13р. ВРЖЕП АНД району договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №2, оскільки Дніпропетровська міська рада внаслідок цього договору втратила право власності спірним майном, не виконувала обовязків власника щодо утримання цього майна, не вживала заходів по контролю за його станом, збереженням та використанням.

Факт обізнаності Дніпропетровської міської ради про вибуття спірного майна із комунальної власності підтверджується тим, що ОСОБА_5 ВРЖЕП АНД району б/н від 09.08.13р. за підписом ліквідатора ОСОБА_3 повідомлено департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, що на підставі ч.2 ст.25, ч.1 ст.26 Закону про банкрутство (в чинній на той час редакції) усі майнові активи банкрута, які належали йому на праві власності або на праві повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури, було включено до складу ліквідаційної маси та реалізовано при здійснені ліквідаційної процедури для задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, отже відбулося припинення права комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та припинення права господарського відання ВРЖЕП АНД району на обєкти нерухомого майна (у тому числі приміщення №2, вул. Калинова, 83 у м. Дніпропетровськ), які обліковувались на балансі боржника і були включені до ліквідаційної маси.

Право на звернення до суду у власника майна з матеріально-правовою вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння як такого, що вибуло з володіння власника не з його волі, виникає з моменту, коли останній довідався або мав довідатись про первісне вибуття спірного майна з його володіння поза його волею.

Отже, строк позовної давності сплив 26.07.16р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 24.04.2017.

Ухвалою від 19.04.2017 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Білецької Л.М. у відпустці, розгляд справи відкладено на 17.05.2017.

17.05.17р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від прокурора відділу Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1, в якому останній просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ТОВ «ТУЛС», а рішення суду першої інстанції від 20.02.17р. у справі №904/9655/16 залишити без змін.

Ухвалою від 17.05.2017р. строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/9655/16 продовжено на п'ятнадцять календарних днів, розгляд апеляційної скарги відкладено на 31.05.2017.

В судовому засіданні 31.05.17р. прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 надала пояснення по справі та навела обґрунтування своїх доводів і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не зявилися, про дату та час і місце засідання повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою канцелярії на ухвалі від 17.05.2017р., тобто завчасно. Суд вважає, що вжив усі заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

31.05.17р. прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/9655/16 залишити без змін з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення №2, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 83 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1) (далі нежитлове приміщення №2) перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово - експлуатаційного підприємства АНД району м. Дніпропетровська (далі - ВРЖЕП АНД району), яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.91р.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.91р. "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26.09.01р., затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, у якому значиться і спірне майно.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.91р. та рішення Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26.09.01р. відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 02.07.13р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №2.

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.11р. об'єкти нерухомого майна з балансу комунального житлово-експлуатаційного підприємства ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю". Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.12р. відкрито провадження у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.11р. ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі цього підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.12р. у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого, яким нежитлове приміщення №2 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому - реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу спірного нерухомого майна , переможцем яких визначено ТОВ "МАРКЕТГРУП". У разі реалізації майна згода власника (Дніпропетровської міської ради) на реалізацію майна надана не була.

На підставі протоколу №20 проведення біржових торгів з купівлі-продажу спірного нерухомого майна 25.07.13р. між ВРЖЕП АНД району та ТОВ "МАРКЕТГРУП" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №5352. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5352, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 41-43 Т.1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі.

Зокрема, цією ухвалою господарського суду Дніпропетровської області визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №2 та продажу його з відкритих біржових торгів; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу спірного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №5352 від 25.07.13р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_3 та ТОВ "МАРКЕТГРУП"). Ухвала чинна і не скасована.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.17р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_2 та залишено без змін ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району.

Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.16р. по справі № 201/17998/15-к (а.с. 124-128 Т.2) визнано ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, що виразилося в умисному невиконанні службовою особою рішення суду, що набрало законної сили. Зокрема, вироком встановлено, що ОСОБА_4, будучи в силу покладених на нього обов'язків службовою особою - головою ліквідаційної комісії КЖЕП «Південне», КВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВРЖЕП Ленінського району, КЖЕП «Лівобережжя», на яку покладено обов'язок щодо зняття обтяжень та передачі вказаного майна на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, достовірно знаючи про рішення господарського суду, щодо яких його зобов'язано передати майно комунальних підприємств на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР, умисно не виконуючи рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.11р. у справі №15/5005/15549/2011, рішення від 23.11.11р. у справі №9/5005/14871/2011, рішення від 24.11.11р. у справі №7/5005/15290/2011, рішення від 06.12.11р. у справі №16/5005/15106/2011, що набрали законної сили, не передав з балансу КЖЕП «Південне», ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району, КВРЖЕП Ленінського району, КЖЕП «Лівобережжя» на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР - об'єкти нерухомого майна, у т.ч. спірне нерухоме майно, та допустив їх відчуження на користь третіх осіб.

При цьому, ОСОБА_4, всупереч вимогам ст. 124 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», умисно не виконуючи рішення господарського суду, передачу частини майна не здійснив та звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявами про порушення справ про банкрутство КЖЕП «Південне» 21.05.12р., КВРЖЕП Ленінського району 05.07.12р., КЖЕП «Лівобережжя» 26.07.12р., ВРЖЕП АНД району 30.07.12р.

Вищевказаними ухвалами господарського суду Дніпропетровської області вказані підприємства Дніпропетровської міської ради визнано банкрутами.

В результаті злочинних дій щодо умисного невиконання ОСОБА_4 рішень суду нерухоме майно, що є власністю територіальної громади м. Дніпропетровська, перейшло у власність третіх осіб, а грошові кошти, що надійшли від його продажу, були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості ліквідованих комунальних підприємств.

Таким чином, було реалізовано майно по ВРЖЕП Амур-Нижньодніпровського району за адресою: вул. Калинова, 83, прим. 1; площа: 116,3, тобто вироком встановлено і факт вибуття комунального майна з власності територіальної громади, і причинний зв'язок між цими злочинними діями і фактом вибуття майна.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або кримінальній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Спірне нерухоме майно ТОВ "МАРКЕТГРУП" було відчужено на користь ТОВ "ТУЛС" за договором купівлі-продажу №5074 від 24.10.13р. (а.с. 44-47 Т.1), посвідченими приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно з приписами ст.ст. 321, 319, 658 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Вимогами статті 330 ЦК України встановлено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Згідно з вимогами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України.

Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.14р. у справі №43/440-6/231, від 11.06.14р. у справі №6-52цс14 та від 08.06.16р. у справі №6-3089ц15.

ТОВ "МАРКЕТГРУП" набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу №5352 від 25.07.13р., який в подальшому визнано недійсним з обставин його вибуття злочинним шляхом.

Таким чином, Дніпропетровська міська рада як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, мала право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 318 ЦК України одним із суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з частиною 7 статті 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

При цьому, згідно з пунктом 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Не можна вважати факт продажу майна у ліквідаційній процедурі таким, що вчинений за згодою власника, оскільки банкрутство є спеціальною процедурою у господарському процесі, яка вміщує такі процедури, які не залежать від волі боржника. Та обставина, що рішення №16/9 від 02.03.2011р. не було виконано через наявність обтяжень нерухомого майна, не спростовує встановлених у вироку суду обставин вини конкретної особи у його не виконанні.

Прокурором правильно обраний спосіб захисту шляхом пред'явлення віндикаційного позову, оскільки спірне майно є таким, що вибуло без волі власника.

Довід щодо стягнення понесених витрат не є підставою для скасування постановленого рішення, оскільки вимога про такі витрати у суді першої інстанції заявлена не була, а у відповідності до статті 101 частини 2 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За таких обставин апеляційна скарга є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Щодо застосування позовної давності, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.16р. господарським судом Дніпропетровської області у справі №38/5005/6637/2012 було винесено ухвалу, якою визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району щодо включення до ліквідаційної маси підприємства - банкрута відповідного нерухомого майна. Також, вказаною ухвалою визнано недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна.

Отже, саме визнання судом недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна стало підставою для звернення заступника прокурора до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про витребування від ТОВ "ТУЛС" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради спірного нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 83 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Тобто, право на звернення з цим позовом до суду та початок перебігу строку позовної давності, у межах якого заступник прокурора та Дніпропетровська міська рада могли звернутися з позовом до суду, розпочався 29.08.16р., а заступник прокурора звернувся з цим позовом до суду 24.10.16р. (тобто в межах цього процесуального строку).

Отже, прокурором та Дніпропетровською міською радою не пропущено строк, встановлений приписами ст.ст. 257, 258 ЦК України, в межах якого можна звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/9655/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/9655/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 01.06.2017 року.

Головуючий Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд