ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017р. Справа № 914/584/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління", м. Львів,
до відповідача:Приватного підприємства "СТО-ВП Плюс", м. Львів
про: стягнення 25.920,00грн.
Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність 28.03.2017 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" до Приватного підприємства "СТО-ВП Плюс" про стягнення 25.920,00 грн. Ухвалою суду від 27.03.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.04.2017 р. Ухвалою суду від 11.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 03.05.2017 р. Ухвалою суду від 03.05.2017 р. розгляд справи відкладено на 23.05.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачу на підставі пункту 5.8 договору №54 від 01.09.2011 р. нараховано 25.920,00 грн. штрафу за кожен день самовільного встановлення рекламного засобу.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові відправлення, повернуті відділенням завязку за закінченням терміну зберігання, долучені до матеріалів справи.

Відповідачем з часу порушення провадження у справі та протягом її розгляду не подано відзиву на позов та жодних додаткових доказів на заперечення заявлених позовних вимог, не досягнуто мирного врегулювання спору. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності письмово відзиву відповідача за доказами доданими до справи.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у поданому позові, додаткових доказів не подав.

В судове засідання представник відповідача не зявився, заперечення проти позовних вимог та додаткових доказів не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши присутнього представника позивача, суд встановив наступне.

Між Департаментом економічної політики Львівської міської ради, КП "Адміністративно-технічне управління" та ПП "СТО-ВП Плюс" був укладений договір на тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів №54 від 01.09.2011 р. (надалі Договір). Цей договір регулює правовідносини, що виникають між робочим органом (Департамент економічної політики Львівської міської ради), оператором (позивач у справі) та розповсюджувачем (відповідач у справі) щодо встановлення спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами на території м. Львова, а також надання у тимчасове платне користування місць для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за адресами і на терміни, визначеними у виданих дозволах на розміщення зовнішньої реклами у межах м. Львова, згідно з правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Львові.

Згідно з пунктом 3.6.2 Договору розповсюджувач зобовязується не встановлювати рекламні засоби без дозволу на їх розміщення, незалежно від форми власності на місце, на якому розміщується рекламний засіб.

Відповідно до пункту 3.3.4 Договору оператор має право нараховувати та вимагати від розповсюджувача сплати накладених штрафних санкцій (штрафу, пені) за порушення умов цього договору у розмірі та у порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

У разі самовільного встановлення рекламного засобу на місцях (незалежно від форми власності), несвоєчасного демонтажу спеціальної конструкції (незалежно від форми власності місця знаходження такої конструкції) розповсюджувач сплачує оператору штраф у розмірі 90 гривень за кожний день самовільного встановлення, а конструкція підлягає обовязковому демонтажу (пункту 5.8 Договору).

Департаментом економічної політики Львівської міської ради скеровано на адресу відповідача вимоги від 15.07.2016 р. про самовільне встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами: №23/Р-4-2998, №23/Р-4-2999, №23/Р-4-3000, №23/Р-4-3001, №23/Р-4-3002, №23/Р-4-3003. У вказаних вимогах запропоновано ПП "СТО-ВП Плюс" у термін до 22.07.2016 р. усунути вказані порушення. Докази надіслання вимог додані до матеріалів справи.

Наказом Департаменту економічної політики Львівської міської ради №61-Д від 08.08.2016 р. зобовязано відповідача демонтувати самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами.

КП "Адміністративно-технічне управління" надіслано на адресу відповідача попередження про добровільне демонтування самовільно встановлених конструкцій від 17.08.2016 р. №2410-06-6703, №2410-06-6702, №2410-06-6701, №2410-06-6700, №2410-06-6699, №2410-06-6698. Докази надіслання вказаних попереджень додані до матеріалів справи.

Згідно з актами №1, 3, 9, 10, 11, 25 від 08.09.2016 р. проведено демонтаж спеціальних конструкцій представником КП "Адміністративно-технічне управління" та ТзОВ "Благоустрій-Захід".

Позивачем скеровано на адресу відповідача претензію від 19.09.2016 р. №2410-10-7663 із вимогою про сплату штрафу за самовільне встановлення конструкцій зовнішньої реклами.

Відповідач доказів сплати штрафу у сумі 25.920,00 грн. на час прийняття рішення судом не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного Договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 3, 4 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003 року, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. На територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.

Пунктом 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами передбачено, що виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, повязаних з розташуванням рекламного засобу.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України "Про благоустрій населених пунктів".

Відповідно до ст.ст. 12, 13 вказаного Закону суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об'єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування (парки, рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам'ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування); прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об'єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Пунктом 5 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Аналогічні вимоги викладені у Правилах благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року, відповідно до пп. 13.1.1. та пп. 13.1.2. п. 13.1. яких рекламні засоби розміщуються відповідно до дозволу, який видається на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради та який є підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами та видачі уповноваженим органом (відділом комунального господарства районної адміністрації) ордера/дозволу на виконання робіт, пов'язаних з благоустроєм місця (розриттям ґрунту) при встановленні наземних рекламних засобів.

Також, відповідно до п. 4.2.10 Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №569 від 21.05.2010 року, підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами є у встановленому порядку виданий дозвіл.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з пунктом 3.6.2 Договору розповсюджувач зобовязується не встановлювати рекламні засоби без дозволу на їх розміщення, незалежно від форми власності на місце, на якому розміщується рекламний засіб.

Відповідно до пункту 3.3.4 Договору оператор має право нараховувати та вимагати від розповсюджувача сплати накладених штрафних санкцій (штрафу, пені) за порушення умов цього договору у розмірі та у порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

У разі самовільного встановлення рекламного засобу на місцях (незалежно від форми власності), несвоєчасного демонтажу спеціальної конструкції (незалежно від форми власності місця знаходження такої конструкції) розповсюджувач сплачує оператору штраф у розмірі 90 гривень за кожний день самовільного встановлення, а конструкція підлягає обовязковому демонтажу (пункт 5.8 Договору).

Я вбачається із матеріалів справи, відповідачем розміщено конструкції зовнішньої реклами без дозволу. Департаментом економічної політики Львівської міської ради скеровано на адресу відповідача вимоги від 15.07.2016 р. про самовільне встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами: №23/Р-4-2998, №23/Р-4-2999, №23/Р-4-3000, №23/Р-4-3001, №23/Р-4-3002, №23/Р-4-3003. У вказаних вимогах запропоновано ПП "СТО-ВП Плюс" у термін до 22.07.2016 р. усунути вказані порушення. Доказів добровільного демонтажу відповідачем не подано.

Позивач на підставі пункту 3.3.4 Договору нарахував та звернувся із вимогою до розповсюджувача про сплату штрафних санкцій (штрафу) за порушення умов цього договору у розмірі та у порядку визначеному пунктом 5.8 Договору. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 25.920,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "СТО-ВП Плюс" (адреса: вулиця Миколайчука, буд. 7, прим.54, місто Львів, Львівська область, 79024; ідентифікаційний код 37831217) на користь Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" (адреса: вулиця Сахарова, будинок 42, місто Львів, Львівська область, 79012; ідентифікаційний код 13804591) 25.920,00 грн. боргу, 1.600,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.05.2017 року.

Суддя Петрашко М.М.