ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.Справа № 915/1568/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

секретар судового засідання - Бендерук Є. О.

за участю представників учасників судового процесу:

від Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв - Степаненко В.С. - за довіреністю від 18.01.2017 року №5;

від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ - Шевчук В.В. - за довіреністю від 10.05.2017 року;

від Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "АСВ", м.Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року

у справі №915/1568/16

за позовом Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв

до відповідачів:

1) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ;

2) Приватного підприємства "АСВ", м.Миколаїв

про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Приватне підприємство "Компанія Крокус-Ком.", м.Миколаїв звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ і Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв, в якій просило суд зобов'язати Приватне підприємство "АСВ", м. Миколаїв у примусовому порядку підписати акт приймання-передачі об'єкта інвестування квартири №3, будинку №39Б по вул. Дунаєва у м. Миколаєві загальною площею 117,4 кв. м. про передання об'єкту інвестування від забудовника до Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв; зобов'язати Приватне підприємство "АСВ", м. Миколаїв через Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", м. Київ передати правовстановлюючі документи на квартиру №3 будинку № 39Б по вул. Дунаєва у м. Миколаєві загальною площею 117,4 кв. м. Приватному підприємству "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів у солідарному порядку судові витрати.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 (суддя Корицька В.О.) позовні вимоги задоволено частково, зобов'язано Приватне підприємство "АСВ", м. Миколаїв у примусовому порядку підписати акт приймання-передачі об'єкта інвестування про передання об'єкту інвестування квартири №3, будинку № 39Б по вул. Дунаєва у м. Миколаєві загальною площею 117,4 кв. м. від забудовника до Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв, а також стягнуто з Приватного підприємства "АСВ", м.Миколаїв на користь Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Приватне підприємство "АСВ", м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв до Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

30.05.2017 року на електронну адресу суду від Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що скаржник не отримував судових повісток від суду. Судова колегія розглянула і відхилила заявлене клопотання, оскільки копії ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду направлялись на юридичну адресу підприємства та на адресу представника, яка вказана в матеріалах справи. Обидва відправлення повернулись за закінченням строку зберігання, що вважається належним повідомленням сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги і свідчить про необґрунтованість клопотання скаржника. Крім того, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 року у справі №915/1568/16 явка сторін не визнавалась обов'язковою.

31.05.2017 року через канцелярію суду від Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв надійшли заперечення на апеляційну скаргу, від Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ надійшов відзив на апеляційну скаргу, які судовою колегією долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв і Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ підтримали заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/1568/16 та наданих присутніми представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством «Компанія Крокус-Ком.» (Довіритель) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Управитель) було укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва від 06.10.2009 року №3/1К, відповідно до умов якого Довіритель, на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва виду «А» будівництва будинку-вставки поміж житловими будинками № 39 по вул. Дунаєва та № 44 по вул. Будьоного в м. Миколаєві, управителем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», дав згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, взяв на себе зобов'язання виконувати Правила ФББ, передавати кошти Управителю у довірче управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя з управління цими коштами, а Управитель зобов'язався прийняти кошти на рахунок ФББ у довірче управління з подальшим використанням коштів ФББ у порядку, визначеному Правилами ФББ.

Згідно з пунктом 1.4 договору об'єктом інвестування за цим договором є житлові приміщення (квартира) № 3, в будинку № 39-Б по вул. Дунаєва та №44 по вул. Будьоного у м. Миколаєві, загальною площею 102,86 кв.м. Запланована дата вводу будинку в експлуатацію - 24.12.2009 року.

За умовами пункту 1.5 договору в об'єкті будуть виконуватись наступні роботи: чорнова підлога, встановлені металопластикові вікна, балконні двері, скління балконів та лоджій, залізні вхідні двері, лічильники води, газу та електрики відповідно до встановлених будівельних норм та інших вимог законодавства України.

У пункті 2.1.1 договору вказано, що Управитель має право, зокрема, на підставі виданої Довірителем нотаріально посвідченої довіреності, отримати від забудовника Свідоцтво про право власності на квартиру та передати його Довірителю за актом прийому-передачі.

Пунктом 2.2.1 договору визначено права і обов'язки Довірителя, а саме виконувати Правила ФФБ; особисто надавати Управителю документи, визначені Правилами ФФБ; заповнювати всі необхідні документи на вимогу Управителя; повідомляти Управителя про зміну паспортних даних та інших суттєвих відомостей; передати Управителю в довірче управління кошти у сумі і в строки, визначені в цьому договорі та Свідоцтві про участь у ФФБ; після введення об'єкта будівництва в експлуатацію протягом 10 календарних днів з дати направлення довірителю повідомлення, здійснити остаточні розрахунки за даними БТІ на умовах Правил ФФБ та оформити нотаріально посвідчену Довіреність на визначену банком особу на замовлення та отримання документів про право власності на квартиру у відповідних службах міста; для отримання у власність закріпленого об'єкта інвестування підписати Акт прийому-передачі об'єкта у строки та на умовах, визначених в Правилах ФФБ. При необхідності подовжити термін підписання Акту прийому-передачі об'єкта інвестування, письмово попередивши про це забудовника з наведенням об'єктивних причин та представленням офіційного підтвердження на умовах Правил ФФБ.

Відповідно до пункту 3.4 договору поточна ціна вимірної одиниці об'єкта інвестування визначається з урахуванням поточної ціни вимірної одиниці об'єкта будівництва та коефіцієнту, встановленого забудовником для конкретного об'єкту інвестування. Поточна ціна вимірної одиниці об'єкта інвестування (квартири) на дату підписання цього договору становить 50 грн. Коефіцієнт, встановлений забудовником для квартири, на дату підписання цього договору становить 1,54 та діє до 24.12.2009 року. Довіритель перераховує кошти у сумі 792022 грн. 00 коп., що дорівнює вартості 10286 вимірних одиниць квартири - об'єкту інвестування до 10.10.2009 року. Подальший графік внесення коштів визначений у Свідоцтві про участь у ФББ.

Сторони погодили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, сплати Довірителем винагороди Управителю згідно з пунктом 6 цього договору та внесення коштів до ФФБ і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором відповідно до Правил ФФБ або до моменту розірвання цього договору за ініціативою будь-якої із сторін та/або за їх взаємною згодою. Якщо Довіритель виконав усі зобов'язання перед Управителем та після введення об'єкта будівництва в експлуатацію підписав акт прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування, отримав свідоцтво про право власності на квартиру від Управителя, а для власників нежитлових приміщень - акт прийому-передачі об'єкта інвестування на нежитлові приміщення від забудовника, умови цього договору про участь у ФФБ вважаються виконаними та управління майном припиняється (пункти 5.1 - 5.2 договору).

На виконання умов даного договору позивачем було сплачено Управителю грошові кошти у сумі 792 022 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 06.10.2009 року № 3.

06.10.2009 між Приватним підприємством "Компанія Крокус-Ком." (Довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" (Управитель) було укладено договір уступки майнових прав № 3/1К, відповідно до умов якого Управитель уступає Довірителю майнові права на об'єкт інвестування, які Управитель набув відповідно до умов договору будівництва від 04.09.2008 року № 05/Б-08 між забудовником Приватним підприємством "АСВ" та Управителем.

06.10.2009 року позивачу було видане Свідоцтво про участь у ФФБ Серія АСВ, яким посвідчується, що Приватне підприємство "Компанія Крокус-Ком.", місцезнаходження: 54028, м. Миколаїв, вул. Кірова, 240 А, ідентифікаційний код 25376479 (Довіритель) дійсно є Довірителем ФФБ типу "А" об'єкта будівництва, який розміщений за адресою: поміж житловими будинками № 39 по вул. Дунаєва та № 44 по вул. Будьонного в м. Миколаєві.

З декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурного контролю в Миколаївській області 19.10.2011 року вбачається, що будинок - вставка по вул. Дунаєва, 39 Б у м.Миколаєві вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Договором про внесення змін та доповнень від 04.07.2012 року №1, у зв'язку з набуттям на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаїв від 30.06.2011 року прав і обов'язків управителя Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", до договору від 06.10.2009 року №3/1К були внесені відповідні зміни.

Станом на 04.12.2012 року було виготовлено уточнений технічний паспорт на квартиру № 3 в житловому будинку № 39-Б по вул. Дунаєва в м.Миколаєві, за яким було виявлено збільшення площі об'єкту інвестування із 102,86 кв.м до 117,4 кв.м.

Між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Приватним підприємством "Компанія Крокус-Ком." укладено договір про внесення змін та доповнень від 20.12.2012 року №2 до договору від 06.10.2009 року №3/1К, яким внесені зміни до частини 6 підпункту 2.2.1 пункту 2.2 статті 2 договору про участь у ФФБ, та викладено його в наступній редакції: " 6) після введення Об'єкта будівництва в експлуатацію здійснити з управителем остаточні розрахунки за неоплачену кількість вимірних одиниць Об'єкта інвестування та розрахунки на підставі даних технічної інвентаризації щодо фактичної загальної площі Об'єкта інвестування у порядку та у строки, що передбачені Правилами ФФБ, але не пізніше 26.12.2012 року. У разі прострочення кінцевого строку проведення розрахунків управитель здійснює відкріплення Об'єкта інвестування від довірителя без будь-яких додаткових повідомлень та погоджень з довірителем. В зв'язку з тим, що відповідно до даних Технічного паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку № 39-Б по вул. Дунаєва в м. Миколаїв, виготовленого " 04" грудня 2012 року КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", Інвентаризаційна справа № 29931, надалі за текстом - "Технічний паспорт", фактична загальна площа Об'єкта інвестування збільшилась порівняно із загальною площею за проектом на 14,54 кв.м, та становить 117,40 кв.м, Довіритель вносить до ФФБ кошти в сумі, що відповідає поточній вартості відповідної кількості вимірних одиниць Об'єкта інвестування, на яку збільшилась загальна площа Об'єкта інвестування. Загальна сума доплати на підставі даних технічної інвентаризації щодо фактичної загальної площі Об'єкта інвестування станом на 20.12.2012 року становить 88 868 грн. 48 коп.»

Випискою по рахунку підтверджено, що доплата за різницю у площі була здійснена позивачем 21.12.2012 року у сумі 88 868 грн. 48 коп.

Банком засвідчена повна сплата позивачем вартості трикімнатної квартири № 3 в житловому будинку № 39-Б по вул. Дунаєва в м. Миколаєві у загальній сумі 880 890 грн. 48 коп. (792 022,00 + 88 868,48), що підтверджено довідкою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про повну сплату вартості об'єкту інвестування від 25.12.2012 року № 03-3/1К-3.

24.04.2015 року за вих. № 117 позивач надіслав на адресу забудовника Приватного підприємства "АСВ" копію довідки про повну сплату вартості об'єкту інвестування, а також наголосив на необхідності надання для підписання акту прийому-передачі об'єктів інвестування. У цьому ж листі позивач просив відповідача-2 надати відомості щодо особи, на яку слід оформити довіреність для замовлення та отримання документів про право власності на квартиру.

Позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з листом від 05.07.2016 року за вих. № 135 щодо надання допомоги у оформленні правовстановлюючих документів на об'єкт інвестування.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" листом від 16.08.2016 року листом вих. № 7021 повідомило позивача про те, що оформлення Довірителю правовстановлюючих документів на об'єкт інвестування повинно здійснюватись забудовником об'єкта будівництва.

30.11.2016 року за вих. № 328 позивач вдруге надіслав на адресу забудовника Приватного підприємства "АСВ" копію довідки про повну сплату вартості об'єкту інвестування та довіреність для оформлення державної реєстрації права власності на зазначений об'єкт, а також наголосив на необхідності надання для підписання на адресу позивача акту прийому-передачі об'єктів інвестування.

У зв'язку з тим, що право власності на квартиру не було оформлене належним чином, Приватне підприємство "Компанія Крокус-Ком.", м.Миколаїв звернулось до суду, але з позовними вимогами, які мають назву «про зобов'язання вчинити дії», проте в резолютивній частині позову викладені без вказання такого способу захисту з проханням в примусовому порядку підписати акт приймання-передачі та передати правовстановлюючі документи на квартиру.

Судова колегія зазначає, що з обставин справи дійсно вбачається, що відповідачі безпідставно відмовляються в оформленні документів на право власності на квартиру № 3 в житловому будинку № 39-Б по вул. Дунаєва в м.Миколаєві, за яким було виявлено збільшення площі об'єкту інвестування із 102,86 кв.м до 117,4 кв.м., оскільки позивачем виконано умови договору в частині вчасного перерахування грошових коштів у встановленому порядку та розмірі, проте позивачем невірно обрано спосіб захисту, що унеможливлює задоволення його позовних вимог і не призводить до поновлення його порушених прав та інтересів, з огляду на наступне.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У позовній заяві Приватне підприємство "Компанія Крокус-Ком.", м.Миколаїв просило суд зобов'язати Приватне підприємство "АСВ", м.Миколаїв у примусовому порядку підписати акт приймання-передачі об'єкта інвестування - квартири.

Будь-яких доказів зміни позивачем предмету позовних вимог за нормами статті 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду справи по суті матеріали справи не містять.

Здійснюючи оцінку правильності обрання позивачем у справі способу захисту порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, господарський суд повинен звертатися й до інших, крім названих кодексів, актів законодавства, а також до умов укладеного сторонами договору.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення, причому ці дії повинні бути визначені в якості обов'язку відповідача за умовами договору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі, місцевий господарський суд помилково зазначених вимог не врахував та не зважив на те, що зобов'язання відповідача в примусовому порядку підписати акт приймання-передачі об'єкта нерухомості не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення і є тільки встановленням юридичного факту, на підставі якого вирішується питання про наявність речового права, в даному випадку, права власності на об'єкт інвестування - квартиру, яке і повинно бути предметом розгляду в суді.

Крім того, за статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, зобов'язання відповідача в примусовому порядку підписати акти приймання-передачі об'єкта нерухомості не тільки суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а є також втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення. А неправомірність його дій саме у відмові належним чином виконувати свої договірні зобов'язання не була предметом позовних вимог по даній справі.

Дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч зазначених вимог, суд першої інстанцій не встановив, яке саме право позивача порушено та не надав належної правової оцінки обраному позивачем способу захисту свого порушеного права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Отже, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв через Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", м. Київ передати правовстановлюючі документи на квартиру №3 будинку № 39Б по вул. Дунаєва у м. Миколаєві загальною площею 117,4 кв. м. Приватному підприємству "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами по справі наявність таких документів на момент розгляду даної справи.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року, № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи вищевикладене, питання щодо застосування строків позовної давності в даному випадку не розглядається.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції частково невірно застосовані норми матеріального та процесуального права і висновок господарського суду про часткове задоволення позову є таким, що не відповідає обставинам справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв підлягає задоволенню з мотивів, викладених в постанові суду апеляційної інстанції, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року у справі №915/1568/16 - скасувати частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Компанія Крокус-Ком.", м. Миколаїв до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ і Приватного підприємства "АСВ", м. Миколаїв про зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
В.А. Лисенко