ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Справа № 925/123/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 19.01.2017 року №6-87;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 16.09.2016 року №4075;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні", Полтавська область (вх.1426П/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2017р.

у справі № 925/123/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз", м. Черкаси

до відповідача ОСОБА_3 виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні, Полтавська область

про визнання укладеним договору

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.04.2017р. у справі №925/123/17 (суддя Безрук Т.М.) позов задоволено повністю; визнано договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /09-8420/17 від 01.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством УКРТРАНСГАЗ та ОСОБА_3 виробничим підприємством Теплоенерго м. Горішні Плавні укладеним у редакції Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ з урахуванням пункту 5.5. у такій редакції: Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах; стягнуто з ОСОБА_3 виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" 1600грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Комунальне виробниче підприємство "Теплоенерго" м. Горішні Плавні", Полтавська область з рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2017р. у справі №925/123/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2017р. суддею доповідачем у справі №925/123/17 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.05.2017р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.05.2017р.

29.05.2017 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№5554)

У судовому засіданні 29.05.2017 року представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2017р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 29.05.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

01.12.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на адресу ОСОБА_3 виробничого підприємства Теплоенерго м. Горішні Плавні направило для підписання договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /09-8420/17 від 01.12.2016р. у двох примірниках.

Вказане підтверджується рекомендованим поштовим відправленням №153, яке міститься в матеріалах справи (а.с.7-16).

06.12.2016р. зазначений проект договору було вручено відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.12.2016 р. (а.с.17).

Вказаний договір містить пункт 5.5. у наступній редакції:

5.5 Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідач зазначений договір підписав з протоколом розбіжностей (а.с.14-15, 22).

Відповідно до протоколу розбіжностей відповідач запропонував повністю виключити п.5.5. Договору (а.с.22).

За листом вих. № 52 від 10.01.2017р. відповідач направив позивачу договір та протокол розбіжностей. Даний лист отриманий позивачем 16 січня 2017 року (а.с.19).

Однак, позивач протокол розбіжностей не підписав, що й стало підставою його звернення до господарського суду Полтавської області з відповідним позовом, в якому останній просив визнати укладеним договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /09-8420/17 від 01.12.2016р., укладений між Публічним акціонерним товариством УКРТРАНСГАЗ та ОСОБА_3 виробничим підприємством Теплоенерго м. Горішні Плавні з урахуванням пункту 5.5 в редакції позивача.

11.04.2017 року господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Так, предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання укладеним договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /09-8420/17 від 01.12.2016р., укладеного між Публічним акціонерним товариством УКРТРАНСГАЗ та ОСОБА_3 виробничим підприємством Теплоенерго м. Горішні Плавні з урахуванням пункту 5.5 в редакції позивача.

У відповідності до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обовязковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору.

Згідно статті 187 Господарського Кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 32 Закону України Про ринок природного газу встановлено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами; за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №882 від 02 грудня 2013 року, функції оператора Єдиної газотранспортної системи України покладено на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Згідно п. 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 p., одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування; оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом; договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оплата послуг транспортування природного газу на умовах попередньої оплати встановлена пунктом 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 року, а також Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 року (далі - типовий договір).

Відповідно до пп. 1, 2 п. 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи фінансове забезпечення надається оператору газотранспортної системи не пізніше, ніж за 5 робочих днів до початку надання послуг із транспортування природного газу, у випадку отримання послуг із транспортування природного газу протягом однієї газової доби - не пізніше, ніж за день до початку надання послуг.

Розмір фінансового забезпечення для замовника послуг транспортування у випадку надання доступу до потужності має бути не меншим за місячну вартість послуг транспортування природного газу, визначену на підставі розподілу потужностей та тарифів на послуги транспортування, встановлених Регулятором. Фінансове забезпечення у випадку доступу до потужності може бути надане в таких формах: 1) безвідкличної, безумовної банківської гарантії, виданої відповідно до вимог чинного законодавства України, на користь оператора газотранспортної системи в сумі місячних фінансових зобов'язань, що підлягає виплаті на його першу вимогу; 2) попередньої оплати послуг на підставі умов договору транспортування в сумі місячних фінансових зобов'язань.

У п. 8.3. типового договору транспортування природного газу зазначено, що оплата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок Оператора на умовах 100 відсотків попередньої оплати за п'ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

Пунктами 12.1., 12.2., 12.3. типового договору транспортування природного газу передбачено, що протягом всього строку отримання послуг Замовник надає Оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов'язань на користь Оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь Оператора згідно з чинним законодавством України.

Отже, Регулятор визначив, що належним фінансовим забезпеченням є або завчасне, до початку фактичного надання послуги, надання безвідкличної, безумовної банківської гарантії, виданої відповідно до вимог чинного законодавства України, на користь оператора газотранспортної системи в сумі місячних фінансових зобов'язань, що підлягає виплаті на його першу вимогу, або попередня оплата послуг на підставі умов договору транспортування в сумі місячних фінансових зобов'язань. При цьому, і банківська гарантія, і попередня оплата послуг виконують одну функцію, і замовник послуг зобов'язаний протягом всього строку отримання послуг підтримувати на належному рівні фінансове забезпечення договору транспортування природного газу.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якою затверджується рішення, у тому числі нормативно правові акти, як у сфері транспортування природного газу, так і теплопостачання є спільним Регулятором для позивача та відповідача.

Так приписами статті 2 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу;діяльності з транспортування нафти, нафтопродуктів та інших речовин трубопровідним транспортом;2) у сфері комунальних послуг:діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Посилання апелянта на приписи Закону України «Про теплопостачання» та Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року щодо умов оплати послуг споживачами теплової енергії, є безпідставними, у звязку з тим, що правовідносини з транспортування природного газу магістральними трубопроводами не є предметом регулювання зазначених нормативних актів, а господарські відносини, які виникають між відповідачем та контрагентами не є предметом розгляду даної справи.

Разом з тим, необґрунтованими є посилання апелянта на те, що його споживачі проводять оплату послуг опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а також, що дані кошти надходять на рахунки із спеціальним режимом використання, у звязку з тим, що вказані обставини не змінюють вимог пункту 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи щодо оплати послуг транспортування природного газу на умовах попередньої оплати.

Таким чином, наведені апелянтом у апеляційній скарзі нормативи перерахування коштів визначають лише напрями використання коштів, які сплачуються споживачами теплової енергії та жодним чином не регулюють правові відносини відповідача з гарантованим постачальником, оператором газотранспортної системи та теплотранспортуюючою організацією.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України № 329 Про ринок природного газу, оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Кодексу газотранспортної системи, дія цього Кодексу поширюється на всіх суб'єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

У відповідності до п.п. 5 п.1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, замовниками послуг транспортування є юридичні особи, фізичні особи підприємці, які на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовлюють одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Аналогічне визначення міститься в п. 9 ч.1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу».

А отже, колегія суддів вважає, що відповідач є субєктом ринку природного газу (в даному випадку замовником послуги транспортування природного газу у відносинах з позивачем), та його діяльність у даній сфері регулюється тими ж нормативно правовими актами, що і діяльність позивача.

Окрім того, приписами п. 5. 6 спірного договору передбачено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування природного газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Щодо посилань відповідача на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2497, колегія суддів зазначає, що положення щодо обовязку внесення попередньої оплати передбачені також і в Типовому договорі транспортування природного газу, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2497, згідно умов якого оплата вартості договірної потужності Замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок Оператора на умовах 100 відсотків попередньої оплати за пять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

А отже, враховуючи, що пункт 5.5. договору в редакції позивача визначає порядок та умови здійснення розрахунків за отримані послуги, що є істотною умовою договору у розумінні ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України та ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що пропозиція відповідача повністю виключити даний пункт є безпідставною.

Таким чином, місцевий господарський суд вірно зазначив про те, що відповідач неправомірно ухилився від підписання договору в редакції, запропонованій позивачем, з урахуванням пункту 5.5. договору.

Також не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення надав перевагу лише нормативно правовим актам, які регулюють діяльність позивача.

Закон України «Про ринок природного газу», Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 року, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору транспортування природного газу» регулюють діяльність відповідача у відносинах транспортування природного газу як субєкта ринку природного газу замовника послуг транспортування природного газу.

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді судового рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні", Полтавська область слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області - без змін.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні", Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2017р. у справі №925/123/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 01.06.2017 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.