ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 справа № 908/2133/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Терпіннівське" Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від31.10.2016
у справі№ 908/2133/16 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовомДержавної екологічної інспекціяї у Запорізькій області
доКомунального підприємства "Терпіннівське" Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області
простягнення 345 420,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулася до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Комунального підприємства "Терпіннівське" Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (далі - КП "Терпіннівське") шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 345 420,00 грн.

31.10.2016р. господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі №908/2133/16, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з КП Терпіннівське шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 345 420,00 грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, КП "Терпіннівське" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 31.10.2016р. у справі та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Також просив зупинити виконавче провадження ВП №53450275 з виконання рішення по цій справі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення у справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт наполягає, що суд безпідставно стягнув збитки на підставі норм Кодексу України «Про надра», оскільки на його думку, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про питну воду» (ст.16), бо у відповідача наявний дозвіл на спеціальне водокористування від 01.01.2014р. строком дії до 31.12.2016р. та ліцензію на право здійснювати централізоване водопостачання та водовідведення серія АВ №617383 від 25.02.2012р. строком дії до 24.02.2017р. Також посилається, що відповідач використовував підземні води менше 300 кубічних метрів на добу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017р. поновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження у справі № 908/2133/16.

У звязку з перебуванням у відпустці на дату розгляду апеляційної скарги члена колегії суддів судді Ушенко Л.В., згідно протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 03.04.2017р. до складу колегії суддів введено суддю Геза Т.Д.

25.05.2017р. на вимогу Донецького апеляційного господарського суду відповідач надав копію статуту КП «Терпінівське».

06.06.2017 р. до Донецького апеляційного господарського суду від Державної екологічної інспекції у Запорізькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення без змін.

У судові засідання представники сторін не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

03.04.2017р. на електрону пошту Донецького апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Оскільки явка представників сторін ухвалою Донецького апеляційного господарського суду не була визнана обовязковою, судова колегія вважає за можливим розглянути справу за відсутності представників сторін

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, у період з 26.10.2015р. по 29.10.2015р. проведено планову перевірку КП "Терпіннівське", за наслідками якої складено ОСОБА_4 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП «Терпіннівське». В розділі «Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю)» у пункті 6 встановлено, що в порушення статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра підприємство самовільно забрало без спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) в період з 27.10.2012р. по 26.10.2015р. згідно довідки підприємства №77 від 26.10.2015р. 404 000 куб. метрів води.

Відповідно до Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, завданих державі, внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. №389 (далі за текстом Методика № 389), позивачем була розрахована сума збитків, завданих державі з боку відповідача внаслідок самовільного користування надрами (підземними водами), яка складає 345 420,00 грн. (розрахунок від 23.12.2015р. а.с.21)

Через несплату відповідачем у добровільному порядку розрахованої суми збитків, позивач направив КП «Терпіннівське» претензію від 19.01.2016р. №171/12, яка залишилася з боку останнього не виконаною, що й стало підставою звернення позивача до господарського суду із позовом.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності КП «Терпіннівське» є забір, очищення та постачання води (код КВЕД 36.00).

Як зазначалося вище, рішенням у справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Переглядаючи повторно справу у відповідності до ст. 101 ГПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини в галузі навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього середовища», а також відповідно до нього земельним, водним кодексом, законодавством про надра та іншими спеціальними нормами.

За приписами ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обовязкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб.

Статтею 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставах спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України на пільгових умовах.

Згідно ст.6 Водного кодексу України, води (водні обєкти) є виключною власністю народу України і надаються тільки у користування .

Відповідно до положень ст. ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п.9 ч.1 ст.44, ст.49 Водного кодексу України).

Одночасно, стаття 2 Водного кодексу України також містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними обєктами та регулюються відповідним законодавством України.

Згідно з Кодексом України «Про надра» прісні підземні води є частиною надр (корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 р. за № 827.)

Надра це частини земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння (ст.1 Кодексу України «Про надра»).

Таким чином, відповідно до Водного кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України «Про надра» вони є частиною надр (корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994р. за № 827.)

Тобто прісні підземні води це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому використовуючи підземні води, слід керуватися як водним законодавством, так і законодавством про надра.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України «Про надра» передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обовязок отримання господарюючими субєктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

Статтею 21 Кодексу України «Про надра» (в редакції, чинній на час правопорушення) визначено, що надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до положень ст. 23 вказаного Кодексу (в редакції на момент виявлення правопорушення) землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб'єкти господарювання які є власниками або землекористувачами певних земельних ділянок, і лише для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого господарсько-питного водопостачання. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Як встановлено місцевим господарським судом, за інформацією розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є забір, очищення та постачання води.

З матеріалів справи вбачається, що заявнику апеляційної скарги (відповідач у справі) передане в управління майновий комплекс Терпіннівської Сільської ради систему водозабезпечення с. Терпіння, с. Зарічне, с. Федорівка із супутніми будівлями, спорудами, приміщеннями та іншим майном, що розташовані за адресами с. Терпіння, с. Зарічне, с.Федорівка на підставі договору про управління майном Терпіннівської сільської ради комплексом системи водозабезпечення с. Терпіння від 01 вересня 2007р.

Строк договору встановлено з 01 вересня 2007р. по 01 вересня 2010р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору не менш ніж за місяць до його закінчення, він вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які передбачені договором (п.1.7 договору).

До матеріалів справи не додано доказів щодо наявності заяви однієї із сторін про бажання припинити або змінити умови договору у строки, визначені у п.1.7. договору, а тому договір на цей час є діючим.

Відповідно до п.3.1 договору Управитель (заявник апеляційної скарги) зобовязаний забезпечувати раціональне використання майна відповідно до його призначення, його зберігання, своєчасно проводити за власний рахунок його технічне обслуговування та поточний ремонт.

Пунктом 3.2.1 договору встановлено, що управитель має право самостійно здійснювати свою господарську діяльність.

Доказів, що заявник апеляційної скарги не використовує передане йому в управління майно у своїй господарській діяльності, а саме не здійснює забір, очищення та постачання води, матеріали справи не містять, як і не містять доказів, що забір питної води з артезіанських свердловин здійснює інша юридична особа.

Навпаки, згідно довідки відповідача вбачається, що саме ним з артезіанських свердловин у період з 27.10.2012р. по 26.10.2015р. видобуто та використано води у кількості 404 м.3 (довідка від 26.10.2015р. №77 арк.с.19).

Доказів, що відповідач є землекористувачем або власником земельних ділянок, в межах яких здійснюється забір підземних вод також до матеріалів справи не надано.

На виконання вимог ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. від відповідача надійшли копія статуту КП «Терпіннівське» Терпіннівської сільської ради, доповнення до статуту, зареєстровані державним реєстратором 08.12.2007р. Так, згідно вказаних доповнень до статуту були внесені зміни у розділ 1.5 статуту, а саме доповнили: п. 1.5.1 здійснювати дослідно-промислову розробку підземних вод, п. 1.5.17 здійснювати водопостачання населенню, організаціям та іншим споживачам; п. 1.5.18 збирання, очищення та розподілення води.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» господарська діяльність у сфері питного водопостачання включає: централізоване питне водопостачання міст, інших населених пунктів; питне водопостачання за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних); виробництва фасованої питної води; питне водопостачання за допомогою індивідуальних та колективних установок (пристроїв) підготовки питної води.

Стаття 16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлює, що забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання. Підприємство питного водопостачання проводить свою діяльність на підставі таких документів:

- дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод),

- ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення,

- державного акта на право постійного користування або на право власності на землю,

- технічного проекту на розміщення водопровідних мереж, споруд та устаткування, погодженого і затвердженого в установленому порядку.

Як вже зазначалось вище, під час перевірки було встановлено відсутність у КП "Терпіннівське" дозволу саме на користування надрами, що зафіксовано в ОСОБА_4 від 26.10.2015-29.10.2015р., який є чинним.

Необхідність наявності такого дозволу передбачено ст.16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра

Про те, КП «Терпіннівське» самовільно без спеціального дозволу на користування надрами використовувало підземні води у період з 27.10.2012р. по 26.10.2015р., що є порушенням, як ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України «Про надра (про що зазначено у акті перевірки), так і ст.16 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Згідно з п. з) ч.2 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Методикою розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за № 389 (з подальшими змінами та доповненнями), встановлено порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)).

Відповідно до п. 9.1 Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою: З сам = 5 х W х ОСОБА_2 (грн.), де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, куб. м; ОСОБА_2 - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар'єрних та дренажних вод - грн/100 куб. м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб. м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб. м). Для води з лиманів ОСОБА_2 аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.

Враховуючи викладене та встановивши факт використання КП "Терпіннівське" підземної води із артезіанських свердловин за відсутності дозволу на користування надрами та те, що розрахунок розміру збитків, заподіяних державі здійснений Державною екологічною інспекцією у відповідності з Методикою №389, господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо звільнення його від відповідальності на підставі Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Кодексу України про надра.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегією суддів не приймається як належний та допустимий доказ у справі щодо забору води менше ніж 300куб.м. лист (акр.с.54), на якому міститься лише напис «пр-ль КП «Терпіннівське» за довіреністю від 08.02.2016р. ОСОБА_5П.», оскільки не можливо встановити, ким саме здійснювався такий розрахунок, на підставі яких документів та відсутні відповідні докази, що підтверджували б забір води з вказаних свердловин.

Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду визначені у ст.104 ГПК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявник апеляційної скарги не довів належними та допустимими доказами наявності таких підстав, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення у справі залишається без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Терпіннівське" Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2133/16 від 31.10.2016р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2133/16 від 31.10.2016р. залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1 позивачу

1 відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1 ГСЗО