ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року Справа № 904/9611/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Дармін М.О.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016р. у справі №904/9611/16

про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 02.09.2016р. по справі № 14/36К-16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 49 769 грн. 66 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 02.09.2016р. по справі № 14/36К-16 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 33 133 грн. 85 коп. основної заборгованості за договором на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 1 961 грн. 79 коп. пені за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 13 580 грн. 79 коп. інфляційних втрат за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 1 093 грн. 23 коп. 3% річних за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650 та 497 грн. 70 коп. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016р. заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 02.09.2016р. по справі № 14/36К-16 задоволено. Видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 наказ на примусове виконання рішення постійно діючого Регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 02.09.2016р. по справі № 14/36К-16, яким стягнуто з публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 33 133 грн. 85 коп. основної заборгованості за договором на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 1 961 грн. 79 коп. пені за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 13 580 грн. 79 коп. інфляційних втрат за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 1 093 грн. 23 коп. 3% річних за порушення умов договору на придбання технологічного обладнання від 05.03.2014р. № 650, 497 грн. 70 коп. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, 689 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з даною ухвалою, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить її скасувати.

Посилається на те, що між ним, відповідачем, та позивачем відсутня третейська угода.

Крім того, скаржник зазначив, що позивачем не було надано доказів письмової згоди на зміну сторони у договорі №650, оскільки ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" такої згоди не надавав.

Під час апеляційного перегляду справи за клопотанням відповідача провадження за апеляційною скаргою було зупинено до розгляду господарським судом Донецької області справи №905/224/17 про визнання договору про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015р. недійсним.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін, яких належним чином повідомлено про час та місце розгляджу справи.

В судовому засіданні 22.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається із ст. 106 ГПК України, ухвала суду про видачу наказу на викоання рішення третейського суду не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

В той же час колегією суддів апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016р. у справі №904/9611/16 була прийнята до розгляду на розглянута з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення та з урахуванням ст. 129 Конституції України, якою визначено, що одним з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справ у розумні строки, встановлені законом, в Україні діють суди першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховний Суд України. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст.ст. 7, 8 Закону).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім того, як вбачається з рішення Конституційного суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 Конституційний Суд України, проаналізувавши зміст статей 106, 111-13 Кодексу, вважає, що вони не містять заборони стосовно апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду.

Відсутність у частині першій статті 106 Кодексу норми щодо оскарження ухвали, зокрема, про відмову у задоволенні заяви про зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови суду не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги на такі ухвали. Ця відмова розглядалася б як порушення конституційного права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, за якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Відповідно до п 3.1. вказаного рішення Конституційного суду України засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 4-2 Кодексу); судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими господарський суд повинен створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні умови та можливості для реалізації їхніх прав (стаття 4-3 Кодексу).

Ухвали місцевого господарського суду, постанови апеляційної інстанції про відмову у змінах способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови впливають на виконання судових рішень та забезпечення відновлення захищених судом прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до конституційної вимоги рівності перед законом і судом сторони повинні мати рівні процесуальні можливості відновлення вказаних прав і свобод, зокрема шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції та у касаційному порядку постанов апеляційної інстанції як про зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови, так і про відмову у цих змінах.

По аналогії вказані приписи рішення Конституційного суду України стосуються в даному випадку й ухвал про задоволення заяви про видачу наказу на виконання рішення третейського суду.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, заява про видачу виконавчого документа на підставі рішення третейського суду обгрунтована тим, що публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" рішення третейського суду від 02.09.2016р. по справі № 14/39К-16 у добровільному порядку не виконано.

За приписами частин першої та другої статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих документів на примусове виконання рішень третейських судів регулюються розділом 14-1 ГПК України, згідно до якого (ст.122-4 ГПК України) справа розглядається господарським судом за правилами встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями встановленими цим розділом.

Згідно ст. 55 Закону України "Про третейські суди", рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Статтями 56, 57 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом. Рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 6 статті 56 Закону України «Про третейські суди», яка повністю кореспондується з статтею 122-10 ГПК України передбачені наступні підстави для відмови господарським судом у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі №904/9770/16 відмовлено в задоволені заяви ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду України при Асоціації «Регіональна правова група» №14/36К-16 від 02.09.2016р.

Вказана ухвала постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2017р. залишена без змін.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що справа підвідомча третейському суду, склад третейського суду відповідає вимогам ст.ст. 16-19 Закону України «Про третейські суди», відхилені доводи ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» щодо відсутності третейської угоди у вигляді третейського застереження.

Ці судові рішення відповідно до ст.35 ГПК України мають преюдиціальне значення для вирішення питання щодо правомірності видачі господарським судом виконавчого документа на виконання рішення третейського суду №14/36К-16 від 02.09.2016р.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком господарського суду щодо відсутності передбачених ст. 122-10 Господарського процесуального кодексу України підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду. Цей висновок господарського суду відповідає встановленим обставинам справи та зроблений у відповідності до норм чинного законодавства.

Додаткові доводи апеляційної скарги про те, що рішенням господарського суду Донецької області №905/224/17 від 22.03.2017р.визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №1 від 30.06.2015р. не враховуються апеляційним судом в якості обгрунтування апеляційної скарги, оскільки вказане рішення прийнято після винесення господарським судом ухвали про видачу наказу, апеляційний суд переглядає ухвалу на предмет її відповідності нормам матеріального та процесуального права на момент винесення ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладене та зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою господарського суду, у зв'язку із чим відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду як необґрунтовані.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2016р. у справі №904/9611/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Постанова виготовлена в повному обсязі 29.05.2017 року.