КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. № 911/3733/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання - Вага В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Плюс"

на рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017

у справі № 911/3733/16 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рендом І"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Плюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітронет"

про стягнення 1 732 946,39 грн.

за участю представників:

від позивача: Гнип О.З.,

від відповідача: Школьний В.В.,

від третьої особи: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Рендом І" звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до ТОВ "Ленд Плюс" про зобов'язання передати у власність позивача майнові права на нерухомість по акту прийому-передачі майнових прав за договором № 001/01 купівлі-продажу майнових прав від 22.01.2015 та про стягнення 1 732 946,39 грн., з яких 770 294,25 грн. пені; 219 585,60 грн. штраф; 273 152,45 грн. збитки від інфляції; 68 523,65 грн. проценти; 401 390,44 грн. проценти за користування коштами.

Позивачем також подано до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій конкретизовано прохальну частину позовної заяви щодо зобов'язання передати у власність позивача майнові права на нерухомість по акту прийому-передачі майнових прав згідно договору № 001/01 купівлі-продажу майнових прав від 22.01.2015, а саме шляхом зазначення кількісних характеристик нерухомості визначених сторонами в додатку № 1 до договору № 001/01 від 22.01.2015.

Рішенням господарського суду Київської області від 30.01.2017 позов задоволено частково; зобов'язано відповідача передати по акту прийому-передачі у власність позивача майнові права на нерухомість загальною площею 561,60 кв.м., за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська 2М, з визначеними характеристиками; стягнуто з відповідача на користь позивача 768 189,62 грн. пені, 219 585,60 грн. штрафу, 16 194,63 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині стягнення 2 104,63 грн. пені, 273 152,45 грн. втрат від інфляції, 68 523,65 грн. 3% річних, 401 390,44 грн. процентів за користування чужими коштами в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Ленд Плюс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017 в частині задоволених вимог позивача, всі судові витрати покласти на позивача.

За твердженням скаржника, оскаржуване рішення в частині задоволених вимог позивача є незаконним, упередженим, несправедливим та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело, як зазначає скаржник, до прийняття рішення про права і обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі - генерального підрядника ТОВ "Вітронет". Також, на думку скаржника, висновки господарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Крім того, скаржник зазначає про порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело, на його думку, до прийняття неправильного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 апеляційну скаргу ТОВ "Ленд Плюс" у справі № 911/3733/16 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.03.2017.

16.03.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ "Рендом І" на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити без змін рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі № 911/3733/16, а апеляційну скаргу ТОВ "Ленд Плюс" - без задоволення, з огляду на її безпідставність.

17.03.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника ТОВ "Ленд Плюс" про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в цей день в судовому процесі в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Вітронет", розгляд справи було відкладено на 03.04.2017.

03.04.2017 ТОВ "Вітронет" заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості представнику ознайомитись з усіма матеріалами справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 розгляд справи було відкладено на 25.04.2017.

24.04.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ "Вітронет" на апеляційну скаргу, в якому третя особа просила скасувати рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі № 911/3733/16 в частині задоволених судом вимог позивача, погодившись з аргументами, наведеними відповідачем в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 25.04.2017 була оголошена перерва до 23.05.2017.

В судовому засіданні представники скаржника та третьої особи підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Відповідач доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник з приводу виконання продавцем зобов'язання за договором щодо передачі покупцю оплачених майнових прав, а також застосування до відповідача встановленої договором відповідальності за порушення строку виконання зобов'язань.

Так, 22.01.2015 між ТОВ "Ленд Плюс" (продавець) та ТОВ "Рендом І" (покупець) був укладений договір № 001/01 купівлі продажу майнових прав, на умовах якого ТОВ "Рендом І" придбав у ТОВ "Ленд Плюс" майнові права на нерухомість, детальна характеристика якої встановлена у специфікації (додатку № 1), що є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1 договору).

У п. 2.2 договору зазначено, що майнові права на нерухомість належать продавцю на підставі: декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрованої за № КС 23; договору оренди земельної ділянки площею 0,7000 га по вул. Київська 2-М, кадастровий номер :01:013:0012; договору генерального підряду № БР 0909 від 09.09.2014, укладеного між продавцем та ТОВ "Вітронет", що виступають забудовником (замовником) будівництва та генеральним підрядником відповідно.

Згідно із погодженою сторонами у специфікації (додатку № 1) характеристиками нерухомості за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 2М, майнові права на яку відчужуються за договором купівлі-продажу майнових прав № 001/01 від 22.01.2015, є загальна площа апартаментів секції VIIIA 561,6 кв.м. на 8 поверсі, з розбивкою на 17 номерів апартаментів: № VIIIA-1, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 22,7 кв.м.; № VIIIA-2, основна проектна площа 19,9 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 23,0 кв.м.; № VIIIA-3, основна проектна площа 19,9 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 23,0 кв.м.; № VIIIA 4-5, основна проектна площа 44,1 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 47,2 кв.м.; № VIIIA 6-7, основна проектна площа 56,3 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 60,9 кв.м.; № VIIIA 8-9, основна проектна площа 66,4 кв.м., нежитлова проектна площа 3,6 кв.м., загальна проектна площа 70,0 кв.м.; № VIIIA 10-11, основна проектна площа 43,7 кв.м., нежитлова проектна площа 3,6 кв.м., загальна проектна площа 47,3 кв.м.; № VIIIA-12, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.; № VIIIA 13, основна проектна площа 19,6 нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.; № VIIIA-14, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.8; № VIIIA-15, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.; № VIIIA-16, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.; № VIIIA-17, основна проектна площа 19,6 кв.м., нежитлова проектна площа 3,0 кв.м., загальна проектна площа 22,6 кв.м.; апартаменти № VIIIA-18, основна проектна площа 34,0 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 37,1 кв.м.; № VIIIA-19, основна проектна площа 34,0 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 37,1 кв.м.; № VIIIA-20, основна проектна площа 31,3 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 34,4 кв.м.; № VIIIA-21, основна проектна площа 20,2 кв.м., нежитлова проектна площа 3,1 кв.м., загальна проектна площа 34,4 кв.м.

Як визначено у п. 2.3 договору, загальна проектна площа нерухомості визначена в додатку № 1 до договору. Загальна фактична площа нерухомості може бути уточнена на підставі даних технічної інвентаризації, проведеної спеціалізованим суб'єктом господарювання (БТІ) в порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 2.10 договору, запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкта в експлуатацію: до 01 квітня 2016 року, запланований (орієнтовний) термін підключення об'єкта до комунікацій: до 01 квітня 2016 року.

Договір діє з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і до належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 7.1 договору).

У п. 2.11 договору сторони погодили, що оплата вартості майнових прав проводиться у відповідності із графіком фінансування платежами у розмірах та строки, що передбачені договором, згідно з додатком № 4 до цього договору.

У п. 3.1 договору продавець зобов'язався передати покупцю майнові права на нерухомість, визначену в додатку № 1 до даного договору.

Продавець здійснює передачу майнових прав на нерухомість в порядку та на умовах, визначених у ст. 5 цього договору, за умови належного і повного виконання покупцем, прийнятих на себе зобов'язань (п. 3.3 договору).

Згідно із п. 4.1 договору вартість майнових прав на нерухомість визначена в додатку № 2, що є невід'ємною частиною даного договору.

Так, відповідно додатку № 2 від 22.01.2015 (а.с.21) за домовленістю сторін загальна вартість майнових прав на нерухомість складає 4 391 712,00 грн., в т.ч. ПДВ, вартість одного квадратного метра становить 7 820,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 договору, внесення грошових коштів, проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або готівкою.

У п. 4.3 договору покупець зобов'язався компенсувати додаткові витрати продавця, які можуть виникнути в процесі будівництва у разі збільшення площі нерухомості, яка повинна бути передана, після проведення обміру БТІ відповідно до п.п. 2.4, 2.5 договору.

Сторони погодили, що всі зміни, які можуть виникнути в процесі виконання вказаного договору, оформлюються додатковими угодами до договору (п. 4.4 договору).

Згідно із п. 12.1 договору, ніякі відмови, зміни або доповнення до договору або будь-які угоди, пов'язані з цим договором, не будуть відповідати дійсності до тих пір, поки не будуть складені у письмовій формі і належним чином підписані сторонами.

У статті 5 договору сторони погодили передачу майнових прав на нерухомість.

Так, моментом переходу майнових прав на нерухомість від покупця до продавця є момент здійснення покупцем оплати (100%) вартості майнових прав. Передача майнових прав на нерухомість у власність покупця здійснюється по акту прийому-передачі майнових прав на нерухомість, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 5.1 договору).

Згідно із п. 5.2 договору, продавець зобов'язаний передати покупцю майнові права на нерухомість у власність по акту прийому-передачі не пізніше ніж через 10 календарних днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена в п. 4.1 вказаного договору.

Продавець не несе відповідальності перед покупцем за прострочення передачі нерухомості за договором, якщо це відбулось з вини покупця, а саме: невиконання покупцем всіх фінансових зобов'язань за договором; нез'явлення покупця для підписання акту прийому-передачі майнових прав (п. 5.4 договору).

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивач виконав зобов'язання за договором щодо оплати у відповідності до узгодженого сторонами графіку платежів за платіжними дорученнями № 273 від 28.01.2015 на суму 800 000,00 грн., № 284 від 04.02.2015 на суму 517 513,60 грн., № 341 від 03.04.2015 на суму 439171,20 грн., № 346 від 09.04.2015 на суму 250 000,00 грн., № 365 від 23.04.2015 на суму 189 171,20 грн., № 439 від 24.07.2015 на суму 439 171,20 грн., № 454 від 05.08.2015 на суму 878 342,40 грн. та № 483 від 01.09.2015 на суму 878 342,40 грн. Сплата позивачем на рахунок ТОВ "Ленд Плюс" 4 391 712,00 грн. також підтверджується довідками відповідача.

За твердженням позивача, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо передачі оплачених майнових прав 02.10.2016 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 52, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком, копії яких долучені до матеріалів справи. Проте, відповідачем відповідь на вказану претензію надано не було.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 664 ЦК України, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є "чуже майно", а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", як правомірно зазначив місцевий господарський суд, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Беручи до уваги, що 100% сплата позивачем узгодженої з відповідачем суми здійснена 01.09.2015, останнім днем для виконання обов'язку щодо передачі майнових прав відповідачем позивачу відповідно до умов п. 5.2 договору було 15.09.2015.

Отже, вимога позивача про зобов'язання відповідача передати по акту прийому-передачі у власність позивача майнові права на нерухомість загальною площею 561,6 м.кв за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 2-М, з узгодженими у додатку № 1 до договору характеристиками є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно того, що позивачем не здійснено 100% оплати майнових прав, обґрунтовано були відхилені судом перешої інстанції з огляду на те, що позивачем надано суду докази оплати майнових прав у погодженому сторонами в договорі та додатку № 2 розмірі - 4 391 712,00 грн. Доказів зміни сторонами вартості майнових прав, відповідачем суду не надано.

Крім того, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено твердження відповідача про те, що фактична площа може бути уточнена після технічної інвентаризації, а відтак позивачем не оплачено всієї вартості майнових прав, оскільки у відповідності до умов договору покупець компенсує витрати в разі збільшення площі, а також після проведення обміру БТІ (п. 4.3 договору). Відповідачем не надано суду ані доказів збільшення площі, ані доказів проведення обмірів БТІ. Хоча саме відповідач є забудовником та замовником будівництва, відповідно обов'язок щодо проектування та узгодження площ покладено на нього.

Колегія суддів також звертає увагу, що за умовами договору передача ТОВ "Ленд Плюс" оплачених покупцем майнових прав не ставиться в залежність від обмірів БТІ побудованих апартаментів.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій (з урахуванням уточнень), а саме: пені в сумі 770 294,25 грн за період з 02.04.2016 по 02.10.2016 та 219 585,60 грн. штрафу відповідно до п. 6.7 договору.

Згідно із п. 6.7 договору у випадку порушення терміну здачі об'єкта в експлуатацію продавець сплачує на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості майнових прав на нерухомість за кожен день прострочення. У випадку, якщо таке прострочення триває значний час, продавець додатково сплачує покупцю штраф, зокрема, якщо прострочення триває понад 6 місяців розмір штрафу становить 5% від вартості майнових прав на нерухомість.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що визначений у п. 2.10 договору строк здачі об'єкта в експлуатацію, незважаючи на вказівку на його орієнтованість, є запланованим сторонами, тобто погодженим ними, а відповідач не звертався до позивача за узгодженням, зміною встановленого планового строку здачі об'єкта в експлуатацію та підключення об'єкта до комунікацій, хоча саме відповідач є замовником та забудовником будівництва, та відповідно обов'язок щодо введення вказаного об'єкта в експлуатацію покладено на нього, як на забудовника.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, а згідно із ст. 617 зазначеного Кодексу особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника - генеральним підрядником будівництва ТОВ "Вітронет", на яке посилається ТОВ "Рендом І", обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів погоджується з правомірністю позовних вимог щодо стягнення пені за період з 02.04.2016 по 02.10.2016 в сумі 768 189,62 грн. та 219 585,60 грн штрафу.

У стягненні з відповідача 273 152,45 грн втрат від інфляції та 68 523,65 грн 3% річних обґрунтовано було відмовлено судом першої інстанції, оскільки ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення лише грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 3-30гс13, від 16.09.2014 у справі № 3-90-гс14 та постановах Вищого господарського суду України від 19.02.2014 у справі № 910/10416/13, від 19.03.2014 у справі № 911/3120/13, від 16.02.2016 у справі № 908/1629/15-г.

Місцевим господарським судом обґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 401 390,44 грн процентів за користування коштами на підставі ст.ст. 536, 1214 ЦК України та ч. 6 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Як визначено ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, посилання позивача в цій частині на користування відповідачем чужими грошовими коштами є безпідставним, оскільки позивачем кошти сплачувались на рахунок відповідача на виконання договору купівлі-продажу. Крім того, укладений між сторонами договір не містить визначення розміру процентів за користування чужими грошовими коштами.

Що ж до визначення, що міститься в ч. 6 ст. 231 ГК України, то місцевий господарський суд правомірно зазначив, що з урахуванням способу обрахування вказана штрафна санкція підпадає під визначення пені, яка вже заявлена позивачем, та частково задоволена судом, а у відповідності до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Плюс" на рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі № 911/3733/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 30.01.2017 у справі № 911/3733/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун