КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 927/764/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Романовій Ю.М.

за участю представників

від позивача: Потапов М.А., дов. № 01-15/3166 від 15.12.2016р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.03.2017р.

у справі № 927/764/16 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Чернігівського територіального управління

Антимонопольного комітету України

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 68000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача та зарахування в дохід Державного бюджету України 34000 грн. 00 коп. штрафу, накладеного на відповідача рішенням адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.10.2014 №06-р/к, а також про стягнення пені у сумі 34000 грн. 00 коп. за період прострочення виконання вказаного рішення з 27.01.2015 по 28.07.2016.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 165.03.2017р. у справі № 927/764/16 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державного бюджету України із зарахуванням коштів за реквізитами: одержувач: УК в м. Чернігові/21081100, код ЄДРПОУ одержувача 38054398, р/р 0002, банк одержувача: ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, код платежу (КБКД) 21081100, - 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. штрафу та 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. пені за рішенням Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.10.2014 №06-р/к. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 1450 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 165.03.2017р. у справі № 927/764/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 04.04.2017р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017 р. у справі № 927/764/16 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Алданова С.О. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 16.05.2017 року.

03.05.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 165.03.2017р. у справі № 927/764/16 без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Адміністративною колегією Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №02-05/06-2014 30.10.2014 винесено рішення №06-р/к "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу".

Рішенням Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.10.2014 р. у справі №02-05/06-2014 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" визнано дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо здійснення пасажирських перевезень на автобусному маршруті загального користування за напрямками Ріпки-Чернігів 17.01.2014 (13:55), 23.01.2014 (14:25), 03.04.2014 (12:07, 13:35), 09.04.2014 (11:47), 10.04.2014 (11:50) та Чернігів-Ріпки 22.01.2014 (11:20, 12:05, 12:50), 27.01.2014 (11:30, 12:20), 04.02.2014 (11:55) визнано з порушенням вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 за №176 (Акти перевірок Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області від 17.01.2014 №071873; 22.01.2014 №071837, №071838, №071843, №071844; 23.01.2014 №071879, №071817; 27.01.2014 №071848, №071849, №071883; 04.02.2014 №071840, №071909; 03.04.2014 №072007, 072008; 09.04.2014 №072017; 10.04.2014 №071992), а також порушенням, передбаченим статтею 15 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді досягнення неправомірних переваг у конкуренції відносно ПАТ "Ріпкинське АТП 17444", шляхом порушення чинного законодавства, яке підтверджено рішенням органу державної влади, наділеного відповідною компетенцією (постановами про застосування адміністративно-господарських штрафів Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області від 29.01.2014 №040372; 19.02.2014 №040435, №040436, №040437, №040438; 07.05.2014 №040635, №040636, №040639, №040640).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" за вчинення вищезазначеного порушення рішенням на відповідача накладено штраф у розмірі 34000 грн. 00 коп.

Копію рішення направлено позивачем на адресу відповідача з супровідним листом №02-01/1/2782 від 05.11.2014 та було отримано відповідачем 24.11.2014, про що свідчить відмітка у повідомленні про вручення поштового відправлення № 274.

В рішенні позивача зазначено про двомісячний строк сплати штрафу з дня одержання рішення, а також двомісячний строк його оскарження до Господарського суду Чернігівської області. Таким чином, штраф підлягав сплаті відповідачем до 26.01.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оскаржувалось прийняте рішення у порядку адміністративного судочинства.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 у справі №825/3999/14 адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання неправомірними дій та скасування рішення задоволено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 10.03.2015 у справі №825/3999/14 постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі №К/800/14952/15 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.01.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду України від 10.03.2015 скасовано. Провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету про визнання неправомірними дій та скасування рішення закрито. Роз'яснено позивачу, що вирішення даного спору підлягає в порядку господарського судочинства.

01.09.2016 позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про визнання недійсним рішення №06-р/к від 30.10.2014 адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №02-05/06-2014.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі №927/821/16 у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 у справі 927/821/16 залишено без змін.

Судом встановлено, що відповідачем штраф не сплачено.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми штрафу позивач звернувся до суду з позовом, та просить стягнути з відповідача також і пеню у сумі 34000 грн. 00 коп. за період прострочення виконання рішення з 27.01.2015 по 28.07.2016.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Згідно з ст. 5 Закону "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ст. 1, 15, 21, 27, 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Досягненням неправомірних переваг у конкуренції є отримання таких відносно іншого суб'єкта господарювання шляхом порушення чинного законодавства, яке підтверджено рішенням органу державної влади, органу місцевого самоврядування, наділеного відповідною компетенцією.

Вчинення суб'єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п'яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб'єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі.

На підставі статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Судом встановлено, що позивачем у справі в діях відповідача виявлені ознаки порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 за №176 (Акти перевірок Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області від 17.01.2014 №071873; 22.01.2014 №071837, №071838, №071843, №071844; 23.01.2014 №071879, №071817; 27.01.2014 №071848, №071849, №071883; 04.02.2014 №071840, №071909; 03.04.2014 №072007, 072008; 09.04.2014 №072017; 10.04.2014 №071992), а також порушення, передбачені статтею 15 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді досягнення неправомірних переваг у конкуренції відносно ПАТ "Ріпкинське АТП 17444", шляхом порушення чинного законодавства, яке підтверджено рішенням органу державної влади, наділеного відповідною компетенцією (постановами про застосування адміністративно-господарських штрафів Управління Укртрансінспекції у Чернігівській області від 29.01.2014 №040372; 19.02.2014 №040435, №040436, №040437, №040438; 07.05.2014 №040635, №040636, №040639, №040640).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Частиною 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Копію рішення направлено позивачем на адресу відповідача у справі з супровідним листом №02-01/1/2782 від 05.11.2014 та було отримано відповідачем 24.11.2014, про що свідчить відмітка у повідомленні про вручення поштового відправлення № 274 (а.с. 19).

Як встановлено ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено (в даній редакції вказана норма діє з 23.02.2006 р.).

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, звернення позивача з адміністративним позовом щодо оскарження Рішення (а не з позовом у порядку господарського судочинства) ніяким чином не впливало на перебіг та закінчення строку, встановленого частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в тому числі не переривало й не продовжувало цього строку.

Крім того, постановою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі №К/800/14952/15, було роз'яснено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5, що вирішення даного спору здійснюється у порядку господарського судочинства, набрала законної сили 26.05.2016. Справа розглядалась за участю повноважного представника позивача у справі №К/800/14952/15, але з позовом до господарського суду фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернувся лише 01.09.2016, тобто більш ніж через три місяці після того, як йому було роз'яснено, що даний спір підвідомчий господарським судам.

Судом встановлено, що рішення відповідачем було отримано 24.11.2014 , а з позовом до господарського суду про визнання його недійсним рішення фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернувся лише 01.09.2016, тобто з пропуском встановленого законом присічного строку для його оскарження.

Колегія суддів погоджується з місцевим судом, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 34000 грн. 00 коп., накладеного рішенням позивача, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5% від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Таким чином, позивачем нараховано пеню за період прострочення відповідачем виконання рішення з 27.01.2015 по 28.07.2016, що підтверджено відповідним розрахунком. При цьому з урахуванням положень п. 5 ст. 56 закону України "Про захист економічної конкуренції" позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі, що не перевищує розмір штрафу - 34000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо стягнення з відповідача 34000 грн. 00 коп. пені.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 165.03.2017р. у справі № 927/764/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 165.03.2017р. у справі № 927/764/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/764/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова