ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2017 р.Справа № 922/969/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз збут, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна фірма "Ветеран", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 17013,29 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №007Др-371216 від 30.12.2016 р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 06.04.2017 р.,

3-ї особи:ОСОБА_3, довіреність №007Др-44-1216 від 29.12.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз збут звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна фірма Ветеран - про стягнення коштів в сумі 17013,29 грн., з яких: 13030,02 грн. сума основного боргу, 2233,5, грн.. сума пені, 316,47 грн. 3% річних, 1433,30 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 01.01.2016 р.

Ухвалою Суду від 16.05.2017 р. до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено ПАТ Харківміськгаз.

В судовому засіданні 02.06.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав до матеріалів справи Акти приймання-передачі газу із доказами їх направлення відповідачу.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.06.2017 р. оглянув Акти приймання-передачі газу із доказами їх направлення відповідачу, щодо їх змісту зауважень не зазначив.

Представник 3-ї особи позовні вимоги підтримала, надала пояснення щодо порядку визначення обєму спожитого відповідачем газу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

01.01.2016 р. між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір №114101.5319GP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (далі договір постачання природного газу).

Відповідно до п. 1.1 договору постачання природного газу, постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний обсяг постачання газу до 1,7 тис. куб. м. (п. 1.2 договору постачання природного газу).

Згідно з п. 1.5 договору постачання природного газу, передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача, відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення).

Відповідно до п. 2.3 договору постачання природного газу, обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ (ПАТ «Харківміськгаз») та споживачем на підставі даних комерційний вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

В п. 2.9, 2.9.2-2.9.5 договору постачання природного газу сторони домовились, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподі леного (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом 3 робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязаний повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили обсяг спожитого, газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригінального акту приймання-передачі газу, або ненадання письмом обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Судом встановлено, що акти приймання-передачі газу за спожитий в січні-березні 2016 р. газ позивачем відповідачу направлялись.

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п. 3.1 договору постачання природного газу).

В п. 3.2 договору сторони домовились, що ціна газу становить 6896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1379,34 грн., всього з ПДВ 8276,04 грн.

Як стверджує позивач, відповідач акти приймання-передачі газу не підписував. За даними оператора ГРМ (арк.с. 14-22), в період з січня 2016 р. по березень 2016 р. відповідач спожив газ в тис.куб.м.; лютий 2016 р. 0,251 тис.куб.м.; березень 2016 р. 1,585 тис.куб.м.). Відповідний обєм спожитого газу відповідачем не спростовано.

Згідно з п. 4.1 договору постачання природного газу, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2.3 договору постачання природного газу, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Позивач зазначає, що відповідач за спожитий в січня-березні 2016 року газ не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 13030,02 грн. та зумовило звернення з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Зі змісту викладеної в п. 2.9, 2.9.2-2.9.5 договору постачання природного газу домовленості сторін, обєм спожитого газу, що підлягає оплаті відповідачем визначається на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ. За відповідними даними позивач складає акт приймання-передачі газу, у випадку не підписання якого з боку відповідача до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Як стверджує позивач, відповідач акти приймання-передачі газу за період з січня по березень 2016 року не підписав, а згідно даних оператора ГРМ обєм спожитого відповідачем в такий період газу складає 2,094 тис.куб.м. Відповідні обставини відповідачем не спростовано.

Таким чином, вартість спожитого відповідачем в період з січня по березень 2016 року газу складає 13030,02 грн. (2,094 тис.куб.м.*8276,04 грн. (вартість 1000 куб.м. згідно п. 3.2 договору)).

Позивач стверджує, що вартість спожитого відповідачем в період з січня по березень 2016 року газу в сумі 13030,02 грн. останнім не сплачена.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів сплати спожитого в період з січня по березень 2016 року газу частково або в повному обсязі.

З огляду на наведене, відповідач є таким, що прострочив виконання перед позивачем грошового зобовязання за договором, а від так позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 13030,02 грн. є законними та обґрунтованими, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 6.2.1 договору постачання природного газу відповідач погодився за порушення строків оплати спожитого природного газу сплачувати позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання за договором, перевіривши розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. З ст. 549, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені за період з 11.02.2016 р. по 09.10.2016 р. в сумі 2233,50 грн., а також за період з 11.02.2016 р. по 30.01.2017 р. 3% річних в сумі 316,47 грн. ОСОБА_4 інфляційних втрат в сумі 1433,30 грн. - є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст.49 ГПК України, відповідно до якої при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 1600,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельна фірма Ветеран (61054, м. Харків, вул. Наріманова, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз збут (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) 13030,02 грн. сума основного боргу, 2233,50 грн.. сума пені, 316,47 грн. 3% річних, 1433,30 грн. інфляційні втрати, 1600,00 грн. судовий збір.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4