РІШЕННЯ

10 травня 2017 рокуСправа № 921/428/16-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", вул. Антоновича,127, м. Київ, Київська область,03150 в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі, вул.. Шептицького,21,м. Тернопіль, 03150

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46000

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 - громадянка України, АДРЕСА_1, 46000

третя особа2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 - громадянка Литви, адреса проживання в Україні, АДРЕСА_1, 46000

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6 - громадянин Литви, адреса проживання в Україні, АДРЕСА_1, 46000

про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави №66206Z11 від 14.08.2006р.

За участю представників від:

Позивача: Кічула Василь Михайлович - представник (довіреність №010-01/2214 від 23.05.2016р.)

Відповідача: ОСОБА_8 - представник (довіреність б/н від 24.12.2015р.)

Третя особа 1: не з'явився

Третя особа 2: не з'явився

Третя особа 3: ОСОБА_8 - представник ( довіреність №5405 від 28.10.2015.)

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі звернувся в господарський суд Тернопільської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави (виробниче обладнання) за Договором застави 366206Z11 від 14.08.2006р., який посвідчено 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Мартюк Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №6572, а саме на : агрегат холодильної камери моделі "Copeland" (Німеччина); коптильна камера 2-х секційна моделі "Rexpol" (Німеччина), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та належить Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) шляхом проведення публічних торгів; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження - 847500,00грн. (п. 1.2 Договору застави), але не нижче за ринкову вартість, визначену державним виконавцем в межах процедури виконавчого провадження шляхом залучення суб'єкта оціночної вартості - суб'єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", з метою забезпечення задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" на загальну суму 176935,72дол.США та 1722713,99грн., для погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №66206С6 від 10.08.2006р. по пені за прострочені відсотки в сумі - 762,04грн., по пені за прострочену заборгованості в сумі - 100068,60грн., ОСОБА_3 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. по пені за прострочені відсотки в сумі 3 494,21грн., по пені за прострочену заборгованість в сумі 140531,49грн. та ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р. по простроченому основному боргу в сумі - 136707,31дол. США, по прострочених несплачених відсотках в сумі 40228,41 дол.США, по пені за прострочену заборгованість в сумі - 337381,29грн., по пені за прострочені відсотки в сумі - 337381,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та його уповноважений представник в судовому засіданні, посилається на те, що позичальники (треті особи 1-3) взяті на себе, визначені умовами кредитних договорів №66206С6 від 10.08.2006р., №66206С7 від 10.08.2006р. та №66206С8 від 10.08.2006р. зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом не виконали належним чином, внаслідок чого у них (позичальників за договорами) виникла заборгованість за кредитом та нарахованими процентами за користування кредитом, на які згідно умов договору нарахована пеня за несвоєчасну сплату відсотків, а оскільки в забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитними договорами між Кредитором - Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як майновим поручителем, 14.08.2006 року укладений Договір застави №66206Z11, то відповідно позивач просить звернути стягнення на майно, що є предметом застави відповідно до даного договору застави, шляхом проведення публічних торгів.

Ухвалою господарського суду від 22.07.2016р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено: ОСОБА_2 - громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 - громадянку Литви, адреса проживання в Україні: АДРЕСА_1, та ОСОБА_6 -громадянина Литви, адреса проживання в Україні: АДРЕСА_1.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 08.08.2016р. ( вхідний №14596 від 08.08.2016р.), вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, а саме посилаючись на ст.. 53, 55, 57 ГПК України та п. 2.7. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", зазначає, що позивачем не зазначено ціну позову з якої обчислюється судовий збір, а тому відповідач вважає, що позивач не сплатив судовий збір у встановленому порядку та розмірі, а відтак дана позовна заява підлягала поверненню на підставі п. 3 та п.4 ст.63 ГПК України, також відповідач щодо стягнення заборгованості на предмет застави у погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №6606С6 від 10.08.2006р. та ОСОБА_3 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р.,зазначив, що заборгованість по кредитах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погашена повністю, а частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, кріт того відповідач, посилаючись на ст.. 253, 256, 258, та ст.. 267 ЦК України, зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності по стягненню пені, а саме: позивач подав позов 20.07.2016р. про стягнення пені за період з 23.01.2011р. по 19.12.2011р. (заборгованість ОСОБА_2.) та 23.01.2011р. по 20.12.2016р. ( заборгованість ОСОБА_3) тобто з пропуском строку позовної давності. Щодо звернення стягнення на предмет застави у погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р., відповідач у відзиві зазначив, що 16.03.2011р. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надіслав ОСОБА_6 вимогу №066-003/854 про дострокове погашення кредиту, згідно якого банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2.ст. 1050 ЦК України п. 2.6., 4.2. Кредитного договору №66206С8 від 10.08.2006р. і змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, направив на адресу позичальників вимогу про дострокове стягнення всієї суми боргу за кредитним договором(кредиту, відсотків, неустойки) протягом 30-ти календарних днів та попередив, що у випадку відмови виконати вимогу банку, останнім буде вжито заходів задоволення вимог кредитора в порядку встановленому чинним законодавством України, таким чином відповідач вважає, що право на позов щодо стягнення суми заборгованості по кредиту ( в тому числі дострокового стягнення) виникло у Позивача саме з 20 квітня 2011 року і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності та посилаючись на ст..266 ЦК України, відповідач зазначає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо.) Також відповідач зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на даний час в Україні не проживають, а у кредитних договорах визначено місце постійного проживання вказаних осіб, а тому просить це врахувати при направлені процесуальних документів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а тому відповідач просить розгляд справи проводити після доплати Позивачем судового збору в сумі 78986,27грн., зобов'язати позивача надати суду документ про сплату судового збору у вказаному розмірі та відмовити у задоволені позову про звернення стягнення на предмет застави.

Одночасно відповідач звернувся до суду із заявою від 08.08.2016р. ( вхідний №14595 від 08.08.2016р.)про застосування наслідків строку позовної давності, в якій посилаючись на ст..256, ст.. 257, ст.. 258 та ст. 267 ЦК України, просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості: ОСОБА_2 за кредитним договором №6606С6 від 10.08.2006р. по пені, ОСОБА_3 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. по пені та ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р. в тому числі заборгованості по кредиту, відсоткам, пені.

Позивач в додаткових обґрунтуваннях (лист №066-00//1929 від 08.09.2016р.) зазначив, що згідно виписок по рахунках позичальників (третіх осіб по справі) заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №66206С6 від 10.08.2006р. по тілу кредиту та відсотках була погашена 19.12.2011 року, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. по тілу кредитного договору та відсотках була погашена 20.12.2011 року, однак дані зобов"язання (повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування цими коштами) позичальниками виконанні з порушенням встановлених кредитними договорам строків, у зв"язку з чим відповідно до умов договорів їм нарахована пеня, заборгованість по якій рахується на даний час, заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не погашена, як і не сплачена нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом пеня. В судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги з додатковими обґрунтуваннями підтримав та просить задовольнити позовні вимоги, зазначає, що твердження відповідача про відсутність ціни позову та недоплату судового збору не знаходить свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, оскільки відповідно до позовної заяви та клопотання №066-03/1714 від 03.08.2016р. ПАТ "Укрексімбанк" просить суд звернути стягнення на предмет застави (виробниче обладнання) за Договором застави №66206Z11 від 14.08.2006р. в розмірі вартості спірного майна, що становить 847500,00 грн., дана сума і є ціною позову.

Крім того, позивач у додаткових обґрунтуваннях ( лист №066-00/1929) просить поновити строк позовної давності про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за кредитними договорами №66206С6 від 10.08.2006р., №66206С7 від 10.08.2006р. та №66206С8 від 10.08.2006р., посилаючись на те, що такий (строк) пропущений з поважних причин, а саме позивач зазначив, що задля погашення пені за кредитним договором №6606С6 від 10.08.2006р., та за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. та заборгованості за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р. позивач в межах строків позовної давності 20.04.2012 звернувся до господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до ФОП ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №66106Z10 від 14.08.2006, який було укладено на забезпечення вищевказаних кредитних договорів, так в межах даної справи було проведено будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизи, та надано суду висновок експерта ТВ КНДІСЕ №511/15-22 від 16.11.2015, з якого слідує, що вартість предмета іпотеки за іпотечним договором №66106Z10 від 14.08.2006, становить 6011105,00грн., в той час як заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами становить 176935,72дол. США та 1722713,99грн., що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить більше ніж визначена експертом вартість предмету іпотеки, відтак сума, яку отримає ПАТ «Укрексімбанк» в результаті позитивного рішення суду у справі №3/27/5022-316/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізації предмету іпотеки буде недостатньою для погашення заборгованості третіх осіб, а тому банк скористався своїм правом, звернувшись з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на заставлене майно. А також позивач у додаткових обґрунтуваннях зазначив, що як видно із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_6 востаннє 16.04.2014 позичальником було погашено частину боргу в розмірі 21926,023 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу, та є підставою для переривання позовної давності у відповідності до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, позивач у клопотанні (лист №066-03/616 від 25.04.2017) просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та додатково стягнути з відповідача витрати пов'язані з розглядом справи, а саме - 2600,00 гривень за послуги із здійснення переклад документів на російську мову, 2000,00 гривень за послуги із вчинення нотаріальних дій та 110Євро за надання послуги одо вручення документів.

Відповідач надав суду письмові пояснення від 20.09.2016р. (вх.. 16523) та письмові пояснення від 25.04.2017 (вх..№9995) згідно яких вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, при цьому відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності по зверненню стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р., а саме відповідач зазначив, що твердження позивача про те, що 16.04.2014р. ОСОБА_6 погашено частину боргу в сумі 21926,03 грн., що на думку позивача свідчить про переривання позовної давності відповідно до ст..264 ЦК України, то відповідач, вважає, що сплата ОСОБА_6 коштів не свідчить про переривання позовної давності за додатковими вимогами (застава) до ФОП ОСОБА_2, оскільки СПД ФО ОСОБА_2 не вчиняла дій на погашення відсотків та кредиту ОСОБА_6 чи будь-яких дій, які свідчать про визнання нею боргу, посилаючись при цьому на п.4.4.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів". А також відповідач зазначив, що право на позов щодо стягнення суми заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 (в т.ч. і дострокового стягнення) виникло у Позивача саме 20 квітня 2011 року і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності, тобто на думку відповідача, позивачу ще у 2011 році було відомо про порушення його прав, так як ПАТ «Державний експортно-імпортний Банк України» надіслав ОСОБА_6 вимогу №066-003/854 від 16.03.2011 про дострокове погашення кредиту протягом 30-ти календарних днів, а відтак відповідач, вважає, що банк скористався своїм правом передбаченим ч. 2. ст. 1050 ЦК України та п. 2.6.2, 4.2. Кредитного договору №66206С6 від 10.08.2006 і змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Разом з тим, відповідач посилається на п.5.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" та зазначає, позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги, а відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У зв'язку із необхідністю звернення суду з проханням про вручення за кордоном судового документа до Центрального органу Литовської Республіки - Міністерства юстиції Литовської Республіки про надання правової допомоги, щодо вручення за кордоном необхідних документів третім особам, провадження у справі №921/428/16-г/5 було зупинено.

Станом на час проведення судового засідання 26 січня 2017р. підтвердження про вручення ухвали від 05.10.2016 року про відкладення розгляду справи та Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, до суду не повернулось.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 26 січня 2017р. розгляд справи відкладено на 26 квітня 2017 на 10год. 00хв. та ухвалено звернутися з Дорученням про вручення за кордоном судового документа до Центрального органу Литовської Республіки - Міністерства юстиції Литовської Республіки (Gedimino Avenue, 30/1 LT-01104 Vilnius, Lithuania). про надання правової допомоги, щодо вручення за кордоном необхідних документів: ухвали суду від 26.01.2017р. про відкладення розгляду справи та переклад даної ухвали на російську мову, третім особам - громадянам Литви - ОСОБА_6 (постійне місце проживання: АДРЕСА_3) та ОСОБА_3 (постійне місце проживання: АДРЕСА_4).

На виконання вищезазначеної ухвали суду відповідно до положень Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 17.12.1993 року, який набрав чинності 20.11.1994 року та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень № 1092/5/54 від 27.06.2008 р., нотаріально засвідчений переклад на російську мову: ухвали від 26.01.2017 про відкладення розгляду справи, Доручення про вручення про вручення документів (по 2 примірники кожного) направлені безпосередньо до Центрального органу Литовської Республіки - Міністерства юстиції Литовської Республіки (Gedimino Avenue, 30/1 LT-01104 Vilnius, Lithuania) для подальшого їх вручення третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: громадянам Литви - ОСОБА_6 (постійне місце проживання: АДРЕСА_3) та ОСОБА_3 (постійне місце проживання: АДРЕСА_4).

19.04.2017 від Центрального органу Литовської Республіки - Міністерства юстиції Литовської Республіки надійшов супровідний лист за №(650/14)9R-1059 від 10.04.2017, із долученням підтвердження про вручення документів Третій особі яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 3: ОСОБА_6.

Підтвердження про вручення ухвали від 26.01.2017 про відкладення розгляду справи, Доручення про вручення направлены документів Третій особі яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: ОСОБА_3, до суду не повернулось.

За таких обставин, враховуючи положення Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 р., положення Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 17.12.1993 року, який набрав чинності 20.11.1994 року та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень № 1092/5/54 від 27.06.2008 р., приписи ч. 1 ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18, п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/140 від 15.03.2010р. "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" господарський суд вважає, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: ОСОБА_3 - громадянка Литви про час та місце розгляду спору повідомлена у встановленому чинним законодавством порядку.

Представники позивача, відповідача та третьої особи - ОСОБА_6, в судовому засіданні зазначили, що на їх думку треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 - громадянка Литви, адреса проживання в Україні, АДРЕСА_1, 46000, ОСОБА_6 - громадянин Литви, адреса проживання в Україні, АДРЕСА_1, 46000, повідомлені час та місце розгляду спору належним чином у встановленому законодавством порядку.

В судовому засіданні 26.04.2017, в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 10.06.2017 до 16год. 00хв.

Після перерви представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи 3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та підтримав подане відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Третя особа 1 та третя особа 2 в судове засідання не з'явилися, письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог суду не подали, причин не явки суду не повідомили.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 3, господарським судом встановлено наступне:

10 cерпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Банк/позивач по справі) та ОСОБА_2, надалі - Позичальник -1 (третя особа -1 по справі) укладено Кредитний договір №66206С6, з подальшим змінами внесеними додатковими угодами №66206С6-1 від 19.06.2007, №66206С6-2 від 18.07.2008, №66206С6-3 від 12.03.2009, №66206С6-4 від 16.03.2009, №66206С6-5 від 15.09.2009, №66206С6-6 від15.03.2010 та №66206С6-7 від 15.09.2010.

Крім того, 10 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством « Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Банк/позивач по справі) та ОСОБА_3, надалі - Позичальник - 2 (третя особа - 2 по справі) укладено Кредитний договір №66206С7, з подальшим змінами внесеними додатковими угодами №66206С7-1 від 19.06.2007, №66206С7-2 від 18.07.2008, №66206С7-3 від 16.03.2009, №66206С7-4 від 15.09.2009, №66206С7-5 від15.03.2010 та №66206С7-6 від 15.09.2010.

Також, 10 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Банк/позивач по справі) та ОСОБА_6, надалі - Позичальник -3 (третя особа по справі) укладено Кредитний договір №66206С8, з подальшим змінами внесеними додатковими угодами №66206С7-1 від 25.06.2007, №66206С8-2 від 18.07.2008, №66206С8-3 від 16.03.2009, №66206С8-4 від 15.09.2009, №66206С8-5 від15.03.2010 та №66206С8-6 від 15.09.2010.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 66206С6, Договору № 66206С7 та № 66206С8, (надалі - Кредитні договори) Банк надав Позичальникам кредит у сумі по 300 000,00 доларів США кожному, з кінцевою датою погашення - 07 серпня 2013 року.

Відповідно до умов Кредитних договорів Позичальник зобов'язаний погасити Кредит на рахунок, вказаний у п.п. 2.3.1. Договору в строк, зазначений в п. 2.1. договору згідно з Графіком надання та погашення Кредиту. Погашення Кредиту відбувається у Валюті Кредиту щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених Графіком надання та погашення Кредиту. Строки передбачені Графіком надання та погашення Кредиту за Договором, є обов'язковими ( п. 2.4.1. Кредитних договорів).

Згідно п. 2.5.1. Кредитних договорів, Банк письмово протягом п'яти Банківських днів після визначення Базової ставки ЛІБОР для доларів США повідомляє Позичальника про Базову ставку ЛІБОР для доларів США для періоду з 1 серпня по 31 липня.

Позичальник сплачуватиме Банку проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному п. п.2.2.1 цього договору, у Валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за Кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі Банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць у разі коли 15 число припадає на вихідний день, проценти підлягають сплаті у перший наступний робочий Банківський день.

Позичальник зобов'язаний в останній день погашення Кредиту погасити проценти за користування Кредитом та інші платежі за цим Договором.

У відповідності до п. 2.2.1. Кредитних договорів Позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за користування Кредитом у Валюті Кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) = 6.55%, але не нижче 12,25% річних.

Пунктом п. 2.4.2. Кредитних договорів сторони встановили, що у разі порушення строків погашення Кредиту, вказаних у Графіку надання та погашення Кредиту, процентів та платежів за цим договором, Позичальник сплачує Банку за кожен день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення , що діяла за період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом , процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.

Згідно п. 4.2 Кредитних договорів, якщо виникла і триває Подія невиконання зобов'язань, зазначена у п. 4.1., у Банку виникло право вимоги дострокового виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, Банк повідомляє Позичальника, що непогашена частина Кредиту, нараховані проценти за користування Кредитом, а також інші платежі за цим Договором підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов'язаний сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення.

Пунктом 4.1 Кредитних договорів сторони встановили, що кожна із таких подій повинна тлумачитися як Подія невиконання зобов'язань, зокрема:

п.п.4.1.1 кредитних договорів, Позичальник не сплатив Банку у строк платежі по погашенню Кредиту, будь-яку іншу суму, належну до сплати згідно п.2.2 цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Кредитних договорів, договір набуває чинності з дати підписання повноважними представником Банку та Позичальником, набуття чинності Гарантійними Документами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається із вищезазначеного, між позивачем та третіми особами виникли зобов'язання з кредитного договору, згідно якого, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено обов'язок Позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 173, 193 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

- згідно ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту та сплатити проценти до дня повернення кредиту, при цьому, кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок кредитора;

- відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитними договорами №66206С6, №66206С7, № 66206С8 виконав належним чином, надавши Позичальникам (третім особам у справі) кредит, а саме:

- ОСОБА_2, позичальнику за договором №66206С6 від 10.08.2006. - в сумі 300000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №3523 від 14.08.2006.;

- ОСОБА_3, позичальнику за договором №66206С6 від 10.08.2006 - в сумі 300000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №3524 від 14.08.2006.;

- ОСОБА_6, позичальнику за договором №66206С8 від 10.08.2006р. - в сумі 300000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №3543 від 14.08.2006.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

14 серпня 2006 року, в забезпечення виконання зобов'язань, що виникають з умов кредитних договорів №66206С6 від 10.08.2006, №66206С7 від 10.08.2006, № 66206С8 від 10.08.2006, між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України», як Заставодержателем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_11, майновий поручитель Боржників: ОСОБА_2, громадянки ОСОБА_4, громадянина ОСОБА_6, укладено договір застави №66207Z11(далі - договір застави), який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за реєстровим номером № 6672.

У відповідності до п. 1.1. договору застави, заставою за цим Договором забезпечуються вимоги Заставодержателя, що випливають з

- Кредитного договору №66206С6 від 10 серпня 2006 року (далі - Кредитний договір - 1), укладеного між Заставодержателем та Заставодавцем, відповідно до якого Заставодержатель, при виконанні Заставодавцем певних його умов, надає Заставодавцю кредит в сумі 300000,00 (триста тисяч) доларів США на визначених зазначеним Кредитним договором 1 умовах;

- Кредитного договору №66206С7 від 10 серпня 2006 року (далі - Кредитний договір - 2), укладеного між Заставодержателем та Боржником 1(громадянка ОСОБА_12 зареєстрована в Україні за адресою АДРЕСА_1), відповідно до якого Заставодержатель, при виконанні Боржником 1 певних його умов, надає Боржнику 1 кредит в сумі 300000,00 (триста тисяч) доларів США на визначених зазначеним Кредитним договором 2 умовах;

- Кредитного договору №66206С8 від 10 серпня 2006 року (далі - Кредитний договір - 3), укладеного між Заставодержателем та Боржником 2 ( громадянин ОСОБА_6 зареєстрований в Україні за адресою АДРЕСА_1), відповідно до якого Заставодержатель, при виконанні Боржником 2 певних його умов, надає Боржнику 2 кредит в сумі 300000,00 (триста тисяч) доларів США на визначених зазначеним Кредитним договором 3 умовах;

Боржник 1, Боржник 2 - надалі разом і окремо - Боржник.

Кредитний договір 1, Кредитний договір 2 і Кредитний договір 3 - надалі разом і окремо - Кредитний договір.

Згідно п. 1.2. договору застави, Заставодавець з метою забезпечення виконання ним та Боржником викладених в Кредитному договорі зобов'язань заставляє Виробниче обладнання, а саме:

1. Агрегат холодильної камери моделі «Copeland» (Німеччина).

2. Агрегат морозильної камери моделі «Copeland» (Німеччина) - 2 шт.

3. Випарник моделі «Coll» (Німеччина) - 3шт.

4. Коптильна камера 2-х секційна моделі «Rexpol» (Німеччина)

5. Коптильна камера 2-х секційна моделі «Rexpol» (Німеччина)

що є Предметом застави за цим Договором.

Предмет застави знаходиться за адресою6 АДРЕСА_2.

Право власності на предмет застави підтверджується довідкою Заставодавця про облік Предмету застави на балансі.

За домовленістю сторін загальна заставна вартість Предмету застави станом на дату укладення цього договору становить 847500,00грн. (Вісімсот сорок сім тисяч п'ятсот грн. 00коп.)

П.п.2.1.3. п.2.1 договору застави сторони встановили, що Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави або його частину згідно з чинним законодавством України у випадку: - якщо на момент настання терміну виконання Заставодавцем та/або Боржником зобов»язання в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до Кредитного договору, забезпеченого заставою згідно з цим Договором, воно не буде виконано; - виникнення у нього права вимагати дострокового погашення боргу та/або дострокового виконання Заставодавцем та/або Боржником зобов»язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1.5. договору застави, Заставодержатель має право за рахунок заставленого майна задовольнити вимоги, зазначені в цьому Договорі в повному обсязі, визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, неустойку, пеню, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, витрати, що будуть понесені Заставодержателем при зверненні стягнення на заставлене майно, його реалізації.

Згідно п. 6.3. договору застави, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором та виконання Заставодавцем та Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором.

У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст.583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Як визначається в ст. 19 Закону України "Про заставу" з наступними змінами і доповненнями, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як визначається в ч. 1 та ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з матеріалів, справи та проти чого не заперечують в судовому засіданні уповноважені представники позивача та відповідача, Банк, у зв'язку із порушенням Позичальниками умов укладених між ними кредитних договорів № 66206С6, № 66206С7 та №66206С8 в частині виконання зобов'язань щодо сплати у встановлені договорами строки платежів по погашенню Кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість по кожному із кредитних договорів в сумі 20220,00 дол.США, 16.03.2011 року направив останнім вимоги (повідомлення) про дострокове погашення кредиту, а саме:

- позичальнику ОСОБА_2 - вимога (повідомлення) про дострокове погашення кредиту №066-003/857 від 16.03.2011,

- позичальнику ОСОБА_12 . - вимога (повідомлення) про дострокове погашення кредиту №066-003/856 від 16.03.2011,

- позичальнику ОСОБА_6 - вимога (повідомлення) про дострокове погашення кредиту №066-003/854 від 16.03.2011,

якими вимагав протягом 30-ти днів з моменту отримання даного повідомлення сплатити заборгованість за відповідною кредитною угодою, а саме: - всю суму неповернутого кредиту, відсотки, які будуть нараховані станом на дату сплати заборгованості, всю пеню за неналежне виконання умов Договору станом на дату сплати заборгованості.

Зазначені листи-вимоги направлені Позичальникам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення і як слідує із повідомлень про вручення поштових відправлень, копії яких знаходяться в матеріалах справи, дані вимоги позичальники отримали 19.03.2011.

Пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, Банк відповідно до ч.2ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов"язання, а тому перебіг строку позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного банком у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умови

Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати (постанова Верховного Суду України від 02.11.2016р. у справі № 6-1174цс16).

А відтак з врахуванням наведеного строк виконання зобов"язань Позичальниками (ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6) за Кредитними договорами щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредиту та сплати пені настав 20.04.2011

Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданих позивачем виписок по рахунках ,: заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №66206С6 від 10.08.2006р. по тілу кредиту та відсотках погашена 19.12.2011 меморіальним ордером №5156 від 19.12.2011, заборгованість - ОСОБА_4 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. по тілу кредиту та відсотках погашена 20.12.2011 платіжним дорученням №4 від 20.12.2011 та заборгованість - ОСОБА_6 за кредитним договором від 10.08.2006р. по тілу кредиту та відсотках на час звернення з даним позовом до суду не погашена та станом на 12 липня 2016 року становить - по простроченому основному боргу в сумі - 136707,31дол. США, по прострочених несплачених відсотках в сумі 40228,41 дол.США.

Позичальник 3 (третя особа по страві) та відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про повернення кредиту в повному розмірі та сплати відсотків за користування кредитом у строки встановлені умовами договору з врахуванням вимоги про дострокове погашення кредиту суду не надали, а тому згідно вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за позичальником 3 рахується заборгованість по простроченому основному боргу (про кредиту) в сумі - 136707,31дол.США, по прострочених несплачених відсотках в сумі 40228,41 дол.США.

Враховуючи, що згідно ст. 526, ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Позичальниками 1-2 строки повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, встановлені умовами Кредитних договорів, з врахуванням строку, встановленого у вимогах (повідомленнях) про дострокове повернення кредиту, порушені, в зв'язку з чим вони повинні нести відповідальність, передбачену (п.2.4.2. - Договору) з врахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсоткі за користування кредитом), що згідно розрахунку позивача становить, а саме:

- Позичальник 1 - ОСОБА_2 - пеня за прострочені відсотки за період з 17.05.2011 по 18.12.2011 в сумі - 762,04грн., пеня за прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.01.2011 по 18.12.2011- в сумі - 100 068,60грн.;

- Позичальник 2 - ОСОБА_4 - пеня за прострочені відсотки за період з 17.05.2011 по 19.12.2011 - в сумі 3 494,21грн., пеня за прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.01.2011 по 19.12.2011 - в сумі 140531,49грн.;

Разом з тим згідно ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а ст..257 даного кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1,2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 ЦК України.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК України), то господарським судам слід мати на увазі таке.

До відповідних додаткових вимог належать, крім зазначених у цій нормі, порука і притримання, а також інші види забезпечення виконання зобов'язань, які можуть бути встановлені договором або законом (частина друга статті 546 ЦК України). Водночас до них не відноситься гарантія, яка не залежить від основного зобов'язання.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Як встановлено судом вище, права позивача по кредитних договорах були порушені 20 квітня 2011 року.

Оскільки, права позивача по кредитних договорах порушені 20 квітня 2011 року., а саме з моменту невиконання позичальниками вимоги про дострокову сплату всієї суми боргу за кредитними договорами (кредиту, відсотків, неустойки) в термін до 20 квітня 2011 року, відтак, позовна давність, в межах якої позивач міг звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р. по простроченому основному боргу в сумі - 136707,31дол. США, по прострочених несплачених відсотках в сумі 40228,41 дол.США, шляхом звернення стягнення на предмет застави (3 роки) збігає відповідно через 3 роки від зазначеної дати, а про стягнення боргу по нарахованій пені за несвоєчасне погашення боргу по поверненню всієї суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а саме пеня за прострочені відсотки за період з 17.05.2011 по 18.12.2011 в сумі - 762,04грн., пеня за прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.01.2011 по 18.12.2011- в сумі - 100 068,60грн.за кредитними зобов"язаннями ОСОБА_2 та пеня за прострочені відсотки за період з 17.05.2011 по 19.12.2011 - в сумі 3 494,21грн., пеня за прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.01.2011 по 19.12.2011 - в сумі 140531,49грн. за кредитними зобов"язаннями ОСОБА_4. збігає через один рік від відповідного строку сплати нарахованої пені за певний період, кінцевий строк відповідно 18.12.2012 року та 19.12.2012 року;

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач звернувся із заявою без номера від 08.08.2016 (вхідний №14595 від 08.08.2016) про застосування наслідків спливу позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №66206С6 від 10.08.2006р., ОСОБА_4 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. та ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р., його уповноважений представник в судових засіданнях дану заяву відповідача повністю підтримує і відповідно просить суд застосувати позовну давність.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 20 липня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності і про застосування позовної давності заявлено відповідачем у справі, а відтак з огляду на вимоги ч.4ст.267 ЦК України позов в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості: ОСОБА_2 за кредитним договором №6606С6 від 10.08.2006р. по пені, ОСОБА_4 за кредитним договором №66206С7 від 10.08.2006р. по пені та ОСОБА_6 за кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р. по простроченому основному боргу в сумі - 136707,31дол. США, по прострочених несплачених відсотках в сумі 40228,41 дол.США задоволенню не підлягає.

При цьому твердження позивача у письмових поясненнях на те, що строк позовної давності про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за кредитними договорами №66206С6 від 10.08.2006р., №66206С7 від 10.08.2006р. та №66206С8 від 10.08.2006р. пропущений ним з поважних причин, оскільки він дізнався про порушення свого права по погашенню заборгованості за даними кредитними договорами за рахунок заставного майна із висновку експерта ТВ КНДІСЕ № 511/15-22 від 16.11.2015р. за результатами проведеної будівельно - технічної та оціночно - будівельної експертизи, проведеної в межах справи господарського суду Тернопільської області №3/27/5022-316/2012 за позовом ПАТ"Укрексімбанк" про стягнення заборгованості за даними кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а так як зазначена справа розглядається уже тривалий час і за результатами проведених експертиз було встановлено, що заборгованість по вищезазначених кредитних договорах перевищує вартість предмета іпотеки, тому банк скористався своїм правом, звернувшись з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на заставлене майно, у зв"язку з чим просить поновити строк позовної давності, судом не можуть бути взяті до уваги, як такі, що підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності на звернення з позовом до суду про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами з огляду на те, що здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Не можуть бути взяті до уваги і твердження позивача про те, що 16.04.2014 позичальником ОСОБА_6 було погашено частину боргу в розмірі 21926,23 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу, та є підставою для переривання позовної давності у відповідності до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України щодо даного спору, оскільки такі твердження є помилковими, так як в розумінні вимог ч.1ст.264 ЦК України сплата частини заборгованості позичальником за кредитним договором не може свідчити про визнання даного боргу Заставодавцем за договором застави, а відтак не свідчить про переривання строку позовної давності за додатковими вимогами (застава).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1140476,36грн. та несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 337381,29грн. по позичальнику 3 ОСОБА_6 за Кредитним договором №66206С8 від 10.08.2006р., то позов в цій частині задоволенню не підлягаю з огляду на наступне: по - перше, як слідує із розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви, пеня за прострочку заборгованості по кредиту та за прострочку сплати відсотків за користування кредитом в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України нарахована позивачем в доларах США, а саме за прострочку повернення кредиту в сумі 45990,62дол.США та за прострочку сплата процентів в сумі 13605,17дол.США, в той час як п.2.4.2. кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку надання та погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором Позичальник сплачує Банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення, що діяла за період, за який сплачується пеня, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, а відтак нарахування пені в доларах США суперечить вимогам чинного законодавства України; по-друге, згідно вимог ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін, при цьому також необхідно мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правова позиція викладена у п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань"), проте, як слідує із розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви по позичальнику ОСОБА_6, пеня за прострочку заборгованості по кредиту та за прострочку сплати відсотків за користування кредитом, позивачем нарахована за один рік перед подачею позову, а саме з 15.07.2015. по 15.07.2016, що є порушенням встановленої законом норми та підставою відмови у позові в частині вимог про стягнення пені.

Згідно ст.ст.32,33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними і допустимими доказами

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави (виробниче обладнання) за Договором застави 366206Z11 від 14.08.2006р., який посвідчено 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Мартюк Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №6572, задоволенню не підлягають.

Судовий збір, витрати за послуги із здійснення перекладу документів та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на позивача у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повний текст рішення складено « 02» червня 2017 року.

Суддя Г.З. Андрушків