ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа № 911/1087/17

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна"

до відповідача публічного акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій"

про стягнення заборгованості у розмірі 2 400 262,53 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 10/02-17 від 10.02.2017,

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 30.12.2016,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Дікергофф Цемент Україна" звернулося до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій" про стягнення з останнього на свою користь основного боргу в сумі 1 994 452, 06 грн, інфляційних втрат в сумі 96 763, 37 грн, 3% річних в сумі 81 148, 03 грн, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 227 899, 07 грн за Договором поставки № 1181 від 24.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.04.2017 було порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 25.04.2017, від сторін витребувані документальні докази у справі.

25.04.2017 ухвалою Господарського суду Київської області відкладенно розгляду справи на 16.05.2017.

16.05.2017 розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 30.05.2017.

30.05.2017 у судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача. Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмові пояснення.

За повідомленням відповідача, наданому господарському суду листом № б/н від 30.05.2017, у товаристві з 28.04.2017 відбулась зміна його типу та назви з Публічного акціонерного товариства "Броварський завод будівельних конструкцій" на Приватне акціонерне товариство "Броварський завод залізобетонних конструкцій". У зв'язку з цим Публічне акціонерне товариство "Броварський завод будівельних конструкцій" перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Броварський завод залізобетонних конструкцій". Дані обставини підтверджуються рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ Броварський завод будівельних конструкцій", оформленого протоколом від 28.04.2017, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.05.2017.

Отже правильним найменуванням відповідача є Приватне акціонерне товариство "Броварський завод залізобетонних конструкцій".

Господарський суд прийняв таку заяву і подальший розгляд справи здійснюється із врахуванням зміни типу та найменування особи, яка діє від імені відповідача - Приватного акціонерного товариства "Броварський завод залізобетонних конструкцій".

Згідно ст.85 ГПК України у судовому засіданні 30.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 між публічним акціонерним товариством "Дікергофф Цемент Україна", надалі Позивач) та приватним акціонерним товариством "Броварський завод залізобетонних конструкцій" (надалі Відповідач) було укладено Договір поставки №1181 від 24.12.2015 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Позивач зобов'язався передати (поставити) Відповідачу цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим договором, а Відповідач зобов'язався прийняти цемент і сплатити за нього визначену цим договором ціну.

Пунктом 7.1., 7.2., 7.3. Договору сторони погодили умови оплати за цемент: оплата цементу здійснюється відповідачем в національній грошовій одиниці, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на один із поточних рахунків Позивача, реквізити якого вказані в розділі 14 цього Договору, або шляхом внесення готівкових коштів в касу позивача. Сторони домовились, що поточний рахунок позивача, на який відповідачем здійснюється оплата партії цементу, що поставляється за цим договором, вказуються в додатках до цього договору, які відповідно до умов цього договору після їх підписання повноважними представниками сторін є невідємною його частиною. Відповідач зобовязаний оплатити поставлений цемент протягом 14 (чотирнадцяти) днів з дати поставки партії цементу. В разі, якщо покупець прострочить виконання своїх зобовязань за цим договором в частині оплати поставленого цементу та не здійснить в повному обсязі оплату поставленого на його користь цементу протягом строку, вказаного вище в п. 7.2. цього договору, постачальник має право повністю припинити поставку цементу за цим договором до моменту повної оплати покупцем виниклої заборгованості. В цьому випадку постачальник звільняється від будь-якої відповідальності за нездійснення та/або несвоєчасне здійснення поставок цементу за цим договором.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та додатків №1V від 04.01.2016, №2V від 01.02.2016, №3V від 26.02.2016, №4V від 30.03.2016, №4а від 01.04.2016, №5V від 28.04.2016, №6V від 31.05.2016, №6а 17.06.2016, №7V від 23.06.2016, №7а від 30.06.2016, №8V від 27.07.2016, №8а від 02.08.2016, №8Vа від 08.08.2016, № 9V від 29.08.2016, №9а від 29.08.2016, №10 V від 30.09.2016, №11 V від 28.10.2016, №12V від 30.11.2016 до Договору, Позивач в період з 04.01.2016 по 31.12.2016 передав Відповідачу цемент по наступним видатковим накладним, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи:

- видаткова накладна № 90170394 від 16.09.2016 на суму 206 421,43 грн.;

- видаткова накладна № 90170465 від 18.09.2016 на суму 104 122,74 грн.;

- видаткова накладна № 90171306 від 21.09.2016 на суму 197 757,20 грн.;

- видаткова накладна № 90171823 від 25.09.2016 на суму 211 589,58 грн.;

- видаткова накладна № 90172672 від 29.09.2016 на суму 105 414,78 грн.;

- видаткова накладна № 90178045 від 02.11.2016 на суму 209 689,52 грн.;

- видаткова накладна № 90178579 від 05.11.2016 на суму 98 422, 60 грн.;

- видаткова накладна № 90178584 від 05.11.2016 на суму 103 666,73 грн.;

- видаткова накладна № 90179295 від 10.11.2016 на суму 201 481,31 грн.;

- видаткова накладна № 90179370 від 11.11.2016 на суму 208 473,49 грн.;

- видаткова накладна № 90179555 від 12.11.2016 на суму 101 006,66 грн.;

- видаткова накладна № 90179792 від 16.11.2016 на суму 105 566,78 грн.;

- видаткова накладна № 90180052 від 18.11.2016 на суму 101 918,69 грн.;

- видаткова накладна № 90180191 від 19.11.2016 на суму 105 946,79 грн.;

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

Договір № 1181 від 24.12.2015, укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором поставки та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором поставки № 1181 від 24.12.2015 у сумі 1 994 452, 06 грн Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований та є таким, що підлягає задоволенню.

Відтак, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором позивач заявляє до стягнення з відповідача 227 899,07 грн пені, 96 763, 37 грн інфляційних втрат та 81 148, 03 грн 3% річних за загальний період прострочки з 01.10.2016 по 03.04.2017.

Як зазначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 8.2. Договору, у разі порушення покупцем строків оплати цементу, встановлених п. 7.2. Договору, постачальник має право стягнути, а покупець зобовязаний відшкодувати постачальнику (на його вимогу) в повному обсязі всі збитки, які викликані у останнього в результаті такого порушення, та сплатити постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійного розміру облікової ставки національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, за кожен день такого прострочення оплати. Неустойка (пеня) нараховуєтся на розмір несплачених покупцем грошових сум, починаючи з першого дгня прострочення оплати, та нараховуєтсбя за весь період прострочення оплати покупцем, а її нарахування припиняється в день повног погашення заборгованості покупцем.

Враховуючи умови Договору, період та суму прострочки оплати товару, заявлений позивачем період нарахування пені, суд перевірив розрахунки позивача, які є арифметично вірними та нормативно обґрунтованими, тому сума пені у розмірі 227 899, 07 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови Договору, період та суму прострочки оплати товару, заявлений позивачем період нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд перевірив розрахунки позивача, які є арифметично вірними та нормативно обґрунтованими, тому сума 3% річних 81 148, 03 грн та інфляційних втрат 96 763, 37 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Броварський завод залізобетонних конструкцій" (07400, Київська обл, м. Бровари, вул. Порошкова, буд. 2, код: 01273711) на користь публічного акціонерного товариства "Дікегофф Цемент Україна" (03803, м. Київ, Пирогівський шлях, 26, код: 04880386) 1 994 452,06 грн (один мільйон девятсот девяносто чотири тисячі чотириста пятдесят дві гривні шість копійок) основного боргу, 96 763,37 грн (девяносто шість тисяч сімсот шістдесят три гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат, 227 899,07 грн (двісті двадцять сім тисяч вісімсот девяносто девять гривень сім копійок) пені, 81 148, 03 грн (вісімдесят одна тисяча сто сорок вісім гривень три копійки) 3% річних та 36 003,95 грн (тридцять шість тисяч три гривні девяносто пять копійок) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2017

Суддя А.С. Грєхов