ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.05.2017 Справа № 904/7714/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 207 290, 04 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 2047 від 25.10.2016 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № 14-416 юр. від 12.10.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді на підставі постанови Вищого господарського суду України від 26.04.2017 року відповідно до статей 111-5 - 111-11 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 207 290,04 грн., що складають плату за зберігання вантажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про нарахування плати за зберігання вантажу, позивач посилається на те, що затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення, відбулася з вини відповідача, оскільки у цей час колії станції призначення - Кривий Ріг-Головний були зайняті іншими поїздами, що прибули на адресу відповідача - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", про що було складено відповідні акти загальної форми ГУ-23.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на відсутність своєї вини у скупченні вагонів, а отже, плата за зберігання вантажу, за спірний період, на думку відповідача, позивачем нарахована неправомірно та безпідставно. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2016р. позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 207290,04 грн. плати за зберігання вантажу, 3109,35 грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.17р. у справі №904/7714/16 скасовано. В задоволенні позову - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2017р. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2016р. у справі №904/6349/15 скасовано, передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі.

Автоматизованою системою розподілу справ Господарську справу №904/7714/16 передано на розгляд судді Кеся Н.Б.

30.05.17р. Відповідач подав письмові пояснення (а.с. 168-170 Т.2), в яких вказує про те, що підставами для складання накопичувальних карток слугують наступні акти загальної форми ГУ-23 №25 ві25.02.2016р., №27 від 28.02.2016р., №265 від 26.02.2016р., №271 від 28.02.2016р., №24 від 28.02.2016р., №28 від 29.02.2016р., №№113-117 від 29.02.2016р., №21 від 01.03.2016р. Так, Відповідач вважає, що саме за цими актами загальної форми необхідно відраховувати позовну давність. Положеннями ст. 137 Статуту залізниць України визначено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажллдержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Таким чином, шестимісячний строк позовної давності по всім без винятку актам закінчився 29.08.2016 року. На описі вкладення у цінний лист, яким Позивач надсилав копію позовної заяви з додатками, міститься відбиток печатки Укрпошти, на якому зазначено дату відправлення 31.08.2016 року. Отже, Позивач звернувся до суду не раніше, ніж 31.08.2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності, встановленої ст. 137 Статуту залізниць України.

Під час судового засідання Позивач подав пояснення по суті заявлених позовних вимог з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 26.04.2017р. (а.с. 172- 174 Т.2). Так, Позивач посилається на наступне:

у своїй постанові від 26.04.2017р. Вищий господарський суд України скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначив, що перебіг спеціальної позовної давності по заявленим позовним вимогам слід обраховувати від дати складання актів загальної форми ГУ-23, а не від накопичувальних карток, як зазначив місцевий господарський суд. Разом з тим, Вищий господарський сул України зазначив, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 НІС України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог повністю з підстав пропуску позивачем позовної давності, вищевикладеного не врахував, не встановив наявності чи відсутності поважних причин пропуску позовної давності по заявленим вимогам, у зв'язку з чим висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав спливу позовної давності по всім актам загальної форми було визнано необґрунтованими та передчасними. З цього приводу Позивач зазначає, що строк позовної давності, визначений законом для перевізника до вантажовласників, є надто коротким і у цей період первинні документи проходять кілька стадій опрацювання, а також з урахуванням інших конкретних обставин підготування даного позову та незначне запізнення лише на 2-6 днів, позивач просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та захистити порушене право;

також у своїй постанові Вищий господарський суд України звернув увагу, що один з актів загальної форми, на підставі якого було нараховано суму збору за зберігання вантажів, та згодом включено до ціни позову, №382 від 01.03.2016р. був складений менше, ніж за 6 місяців до пред'явлення позову. Це питання досліджувалось під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, і цей факт судом був встановлений, однак, у своїй постанові від 30.01.2017р. апеляційний суд йому оцінки не надав, і у задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі;

колегія суддів Вищого господарського суду України також звернула увагу на те, що у даній справі, предметом якого є стягнення збору за зберігання вантажу, залишилось недослідженим питання обґрунтованості та правомірності розміру збору, нарахованого позивачем за зберігання вантажу на підстав актів загальної форми та пред'явленого до стягнення з відповідача в судовому порядку. При поданні позову залізницею було викладено у позовній заяві детальний і а обґрунтований розрахунок ціни позову з посиланням на нормативні документи, які регулюють ці нарахування. Під час розгляду справи по суті відповідач не заявляв про помилки або необґрунтованість розрахунків, тому судами першої та апеляційної інстанцій взято за основу розрахунки, надані позивачем.

До пояснення Позивач подав наступні документи (а.с. 175-207 Т.2):

копії посвідчення про відрядження;

копії перших сторінок позовів.

Також Позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 203-204 Т.2), в якому просить суд зупинити провадження по справі №904/7714/16 до розгляду Верховним Судом України аналогічної справи №904/7033/16.

В задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі суд відмовляє, оскільки у справі не вбачається наявність обставин, передбачених статтею 79 ГПК України.

В судовому засіданні 30.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2008 року між публічним акціонерним товариством Українська залізниця, (далі - залізниця), в особі виконуючого обов'язки першого заступника начальника регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (з урахуванням додаткової угоди № 35/32 від 20.01.16р. та протоколу розбіжностей до нього) та публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (з урахуванням додаткової угоди №14 від 05.05.2011р.) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп.

Предметом зазначеного вище договору є надання залізницею вантажовласнику (відповідачу) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору Вантажовласник зобов'язується пред'являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень у електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 2.2 договору).

Для проведення розрахунків і обліку сплачених грошових коштів залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду платника №7848688 і коду вантажовідправника (вантажоодержувача) № 3437 (п. 2.3 договору).

У міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін. (п. 3.2 договору).

Договір укладено строком на 1 рік і вступає в дію з моменту підписання його обома сторонами. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір продовжує діяти до надходження такої пропозиції зі здійсненням всіх розрахунків за виконані залізничні перевезення та надані додаткові послуги (п. 8.4 договору).

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони -одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113 (далі Правила користування).

Так, на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (в перевізних документах станцією призначення було вказано станцію Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці) прибули поїзди, а саме:

- 25.02.2016 року - поїзд у складі 50-ти вагонів з вантажем "вапняк для флюсування";

- 26.02.2016 року - поїзд у складі 56-ти порожніх вагонів, що перевозяться, як вантаж на своїх осях;

- 28.02.2016 року - поїзд у складі 51-го вагону з вантажем "вапняк для флюсування";

- 29.02.2016 року - поїзд у складі 34-х вагонів з вантажем "вапняк для флюсування";

- 29.02.2016 року - поїзд у складі 51-го вагону з різним вантажем;

- 01.03.2016 року - поїзд у складі 55-ти вагонів з вантажем "кокс доменний".

Пунктом 6 Правил передбачено, що усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п.9 Правил користування).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини. передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п. 10 Правил користування).

У зв'язку з тим, що у цей час колії станції призначення Кривий Ріг-Головний були зайняті іншими поїздами, що прибули на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" і простоювали в очікуванні прийняття їх відповідачем на свою під'їзну колію, залізницею були видані накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення, а саме:

- 25.02.2016 року о 13 год. 30 хв. було видано наказ №351 на станції Кривий ріг-Західний Придніпровської залізниці;

- 26.02.2016 року о 2 год. 10 хв. - наказ №353 на станції Мудрьона Придніпровської залізниці;

- 28.02.2016 року о 6 год. 36 хв. - наказ №371 на станції Красний Шахтар Придніпровської залізниці;

- 29.02.2016 року о 10 год. 30 хв. - наказ №375 на станції Кривий Ріг-Західний Придніпровської залізниці;

- 29.02.2016 року о 11 год. 33 хв. - наказ №376 на станції Чортомлик Придніпровської залізниці;

- 01.03.2016 року о 9 год. 22 хв. - наказ №382 на станції Нікополь Придніпровської залізниці.

На виконання зазначених вище наказів на станціях було складено відповідні акти про затримку вагонів та передано повідомлення про затримку вагонів на станцію призначення та до інформаційно-обчислювального центру залізниці.

Станція призначення Кривий ріг-Головний проінформувала відповідача про затримку вагонів з його вини, передавши йому повідомлення, яке прийняв диспетчер по вагонам магістрального транспорту ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг": 25.02.16р. о 13:50 та 29.02.16р. о 11:20 та 12:20 - ОСОБА_3; 26.02.16р. о 2:25 та 28.02.16р. о 7:05 - ОСОБА_4; 01.03.16р. о 10:40 - ОСОБА_5

Про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення, станціями затримки були складені акти загальної форми № 25 від 25.02.16р., № 265 від 26.02.16р., № 24 від 28.02.16р., № 28 від 29.02.16р., №№ 113, 114, 115, 116, 117 від 29.02.16р., № 21 від 01.03.16р.

Таким чином, Позивач своєчасно повідомив Відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми.

Суми плати за зберігання вантажів були включені до накопичувальних карток №№ 02039101, 02039107, 02039102 від 01.03.16р., №03039104 від 03.03.16р., №04039106, № 04039105 від 04.03.16р. на загальну суму 207290,04 грн.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644.

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також матеріали справи, суд вважає доведеним факт затримки спірних вагонів на станціях підходу Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці з вини Відповідача, який несвоєчасно забирав вагони на станції призначення Кривий Ріг, що привело до їх скупчення на коліях станції призначення і про що було складено належним чином оформлений акт загальної форми ГУ-23 № 21 від 01.03.16р. (а.с. 217 Т.1).

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку спірної плати за зберігання вантажу судом порушень Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, а також Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, не встановлено.

Під час судового провадження Відповідач заявив про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 137 Статуту передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

У судовому засіданні представник Позивача зазначив, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) у разі її спливу, але за приписом частини 5 ст. 267 ЦК України Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску позовної давності.

Так, Статут залізниць України не є законом, тому встановлювати порядок обчислення порядку перебігу позовної давності, відмінний від того, що встановлений Цивільним кодексом України, не може.

Крім того, день складання актів загальної форми ГУ-23 не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України, оскільки сам по собі акт загальної форми жодним чином право Позивача не порушує.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З урахуванням викладеного, подією, що стала підставою для подання позову, є неприйняття вагонів вантажовласником, про що складені акти загальної форми ГУ-23 № 25 від 25.02.16р., № 265 від 26.02.16р., № 24 від 28.02.16р., № 28 від 29.02.16р., №№ 113, 114, 115, 116, 117 від 29.02.16р., № 21 від 01.03.16р. Саме з часу складання цих актів починається перебіг строку позовної давності.

Таким чином, шестимісячний термін для пред'явлення позовних вимог за актами загальної форми ГУ-23 № 25 від 25.02.16р., № 265 від 26.02.16р., № 24 від 28.02.16р., № 28 від 29.02.16р., №№ 113, 114, 115, 116, 117 від 29.02.16р., на суму 184966,92 грн. сплинув 29.08.2016р.

Позовна заява надіслана Позивачем до суду 31.08.2016р., про що свідчить відмітка Укрпошти на поштовому конверті (а.с. 10 Т.2). Таким чином, позов на суму 184966,92 грн. пред'явлено з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові на цю суму підставі ст.267 ЦК України.

При з'ясуванні причин пропуску строку позовної давності Позивачем вказано на те, що готувалися інші позови, працює один юрист та про відпустку останнього тощо, а також вказує про невеличку затримку подачі позову. Зазначені обставини суд не може прийняти як поважну причину з огляду на величезність самого підприємства Позивача, який володіє величезними ресурсами. Суд розцінює вказані Позивачем обставини як невдосконалу і недостатню організацію ним роботи юридичної служби на підприємстві, що не можна визнати поважною причиною для пропуску строку позовної давності.

Водночас, що стосується акту загальної форми ГУ-23 № 21 від 01.03.16р. (а.с. 217 Т.1), за яким нараховано плату за зберігання вантажу на суму 22323,12 грн., суд задовольняє позов в цій частині як такий, що ґрунтується на доказах та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 111-28, 116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 108, ) плату за зберігання вантажу в розмірі 22323,12 грн. та судовий збір у розмірі 334,85 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.06.2017

Суддя ОСОБА_6