ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа № 914/194/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» за вих. № 31/03-1 від 31.03.2017 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року

у справі № 914/194/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне виробниче підприємство «Джерело», м. Черкаси

до відповідача-1: Малого підприємства «Сніжинка», м. Жидачів Львівської області

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Укрінком», м.Сєвєродонецьк Луганської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М., м. Львів

про визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу та скасування запису 14570938, внесеного 19.05.2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною про державну реєстрацію за МП «Сніжинка» права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю арочного складу, загальною площею 475,9 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371.

за участю представників:

від позивача: Максимів Р.Й. - довіреність б/н від 30.01.2017 року;

від відповідача-1: Керод Р.П. - довіреність б/н від 05.12.2016 року; Гай О.О. - довіреність б/н від 05.12.2016 року

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи з боку відповідача-1: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Малого підприємства «Сніжинка», Публічного акціонерного товариства «Укрінком», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. про визнання недійним (нікчемним) договору відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006р., укладеного між АТ «Укрінбанк» та МП «Сніжинка» та скасування запису про право власності на нерухоме майно №14570938 від 19.05.2016р. внесеного державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року у справі № 914/194/17 (суддя Блавацька-Калінська О.М.) в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» подало апеляційну скаргу за вих. № 31/03-1 від 31.03.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що у момент вчинення оспорюваного правочину сторони не дотримали вимог закону, а саме ст. 657 Цивільного кодексу України щодо нотаріального посвідчення цього договору, що тягне за собою правові наслідки передбачені ст. 220 ЦК України. Окрім цього, апелянт посилається на те, що оспорюваний договір не відповідає вимогам «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. №121 та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р.

Відповідачем 1 було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н і дати (вх. № 01-04/3316/17 від 17.05.2017 року), в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачем було подано до суду клопотання № 23/05-3 від 23.05.2017 року про витребування від відповідача 1 наступних документів: договір фінансового лізингу № 1 від 11.08.1998 року укладений між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (лізингодавець) та МП «Сніжинка (лізингоодержувач); додаток № 2 до договору фінансового лізингу № 1 від 18.08.1998 року «Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг» укладений між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (лізингодавець) та МП «Сніжинка» (лізингоодержувач); договір відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 року, укладений між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка»; додаток до договору відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу «Акт прийому-передачі об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу» від 25.04.2006 р.. укладений між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка». Дане клопотання колегією суддів відхилене.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.1998р. між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (лізингодавець) (правонаступник ПАТ «Укрінком») та Малим підприємством «Сніжинка» (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №1.

Згідно умов договору лізингодавець зобов'язався передати лізингоодержувачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу майно, найменування, кількісні та якісні характеристики якого визначені у додатку №2 «Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг» до даного договору (надалі - об'єкт лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти об'єкт лізингу у володіння та користування на строк, та здійснювати лізингові платежі згідно графіку на умовах даного договору.

Відповідно до додатку №2 до договору фінансового лізингу «Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг» лізингодавець передав лізингоодержувачу у фінансовий лізинг об'єкти лізингу, зокрема будівлю арочного складу за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 371 розміром 15/30 метрів.

Згідно п.2.4. договору фінансового лізингу визначено, що право власності на об'єкт лізингу переходить до лізингоодержувача в результаті настання однієї з таких подій:

- сплата лізингоодержувачем всіх платежів зазначених у додатку №1 та №2 до цього договору «Графік лізингових платежів»;

- дострокова сплата викупної вартості об'єкта лізингу, яка визначається як різниця між договірною вартістю об'єкта лізингу та сплачених на дату викупу сум відшкодування викупної вартості об'єкту лізингу. Виконання цього пункту можливо з моменту від дати передачі об'єкта лізингу лізингоодержувачу за умови оплати лізингоодержувачем не менше 75% загальної суми лізингових платежів.

Положеннями п.2.5. договору фінансового лізингу визначено, що перехід права власності на об'єкт лізингу оформлюється підписанням між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору про перехід права власності на об'єкт лізингу. Лізингодавець протягом 10 (десяти) робочих днів з дати настання обставин, які спричинили перехід права власності на об'єкт лізингу до лізингоодержувача повинен направити лізингоодержувачу підписаний та скріплений печаткою договір про перехід права власності на об'єкт лізингу.

Згідно п.5.1. договору лізингу до лізингового платежу за цим договором згідно додатку №1 та №2 «Графіку лізингових платежів» входить: викупна вартість об'єкту, винагорода лізингодавця у вигляді відсотків 24% річних, інші витрати лізингодавця.

25.04.2006 року між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та Малим підприємством «Сніжинка» було укладено договір відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу.

Позивач стверджує, що зазначений договір не відповідає вимогам законодавства встановленим для укладення даного договору.

19.05.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29666414 від 19.05.2016 року, державним реєстратором приватним нотаріусом Дякович Мирославою Михайлівною, Львівського міського нотаріального округу Львівської області було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, форма власності: приватна, за МП «Сніжинка» на нерухоме майно, будівля арочного складу загальною площею 475,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул.Городоцька,371. Підстава виникнення права власності: договір фінансового лізингу № 1 від 11.08.1998 року, додаткова угода № 2 до договору фінансового лізингу; Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг; договір відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 року, Акт прийому-передачі об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 р.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Судом встановлено, що предметом даного спору є, зокрема, вимога позивача визнати недійсним (нікчемним) договір від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладений між АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», як іншої (третьої) заінтересованої особи.

Так, ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Приписами ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України передбачено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином (Лист Верховного Суду від 01.04.2014 року "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України").

Отже, на позивача, як особу, яка не є стороною правочину, покладається обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, а також факту порушення вчиненням такого правочину його прав та законних інтересів.

Судом встановлено, що МП «Сніжинка» є власником об'єкту нерухомого майна - будівлі арочного складу літ. "Б-1" площею 475,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371, згідно договору від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладеного між АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка».

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що ТзОВ «НДВП «Джерело» є власником ангар-складу, що позначено на плані літ Б.-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, вул. Кільцева, 5-Г, згідно договору купівлі продажу від 21.12.2009 року, укладеного між ПП «Львівський Тесля» та ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело». Позивач стверджує, що вказані об'єкти є одним і тим самим майном. Реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна ангар-складу, площею 475,9 кв.м., за адресою: с. Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, вул. Кільцева, 5-Г, здійснена на підставі фотокопій технічної документації без будь-яких доказів належності та реєстрації права власності на спірний об'єкт за особою ТзОВ «Шрифт», що його продала.

Позивач вважає, що договір від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу порушує його право власності на об'єкт нерухомості, який він набув на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув право власності на об'єкт нерухомого майна ангар-складу, площею 475,9 кв.м., за адресою: с. Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, вул. Кільцева, 5-Г на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2009 року, тобто після укладення між АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка» спірного договору від 25.04.2006 року.

Враховуючи те, що станом на момент набуття позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна ангар-складу, площею 475,9 кв.м., за адресою: с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, вул. Кільцева, 5-Г, вже існував спірний договір від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, відтак, останній не може порушувати право власності позивача на об'єкт нерухомого майна. На що суд першої інстанції не звернув уваги.

Зазначене унеможливлює задоволення позову у даній справі щодо визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу.

Також, судом встановлено, що 19.05.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29666414 від 19.05.2016 року, державним реєстратором приватним нотаріусом Дякович Мирославою Михайлівною, Львівського міського нотаріального округу Львівської області було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, форма власності: приватна, за МП «Сніжинка» на нерухоме майно, будівля арочного складу загальною площею 475,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул.Городоцька,371. Підстава виникнення права власності: договір фінансового лізингу № 1 від 11.08.1998 року, додаткова угода № 2 до договору фінансового лізингу; Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг; договір відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 року, Акт прийому-передачі об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 р.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просить скасувати запис внесений державним реєстратором до Державного реєстру прав №14570938 від 19.05.2016р. При цьому позивач не оскаржує рішення державного реєстратора № 29666414 від 19.05.2016 року на підставі якого було вчинено оскаржуваний запис.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться, на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи те, що станом на даний момент не скасоване у судовому порядку рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора № 29666414 від 19.05.2016 року та не визнані недійсними у судовому порядку договір фінансового лізингу № 1 від 11.08.1998 року та договір від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, у суду немає підстав для задоволення позовних вимог про скасування запису внесеного державним реєстратором до Державного реєстру прав №14570938 від 19.05.2016р.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 року залишити без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Зварич О.В.

суддя Юрченко Я.О.