РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/17434/14

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" (Комунальний енергетичний підрозділ "Чернігівська ТЕЦ") про стягнення 169 770,10 грн.

Суддя О.М. Ярмак
За участю представників:

від позивачаКонопліцький І.В. (представник за довіреністю від 14.01.2015)
від відповідача Кардашевська Т.В. (представник за довіреністю від 29.12.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2014 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" (Комунальний енергетичний підрозділ "Чернігівська ТЕЦ") про стягнення 169 707,10 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 11.07.2012 по 07.12.2012 за договором № 14/2272/11 від 30.09.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/17434/14 та призначено її до розгляду на 16.09.2014.

16.09.2014 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.09.2014.

Ухвалою від 30.09.2015 судом зупинено провадження у справі № 910/17434/14 до остаточного вирішення та набрання рішенням законної сили у справі № 910/19671/14, зобов'язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

16.01.2017 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 09.12.2016 судом поновлено провадження у справі № 910/17434/14 та призначено її розгляд на 17.01.2017.

В судовому засіданні 17.01.2017 судом оголошено перерву до 24.01.2017.

В судовому засіданні 24.01.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги у заявленому обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення з нього 3% річних за договором № 14/2272/11 від 30.09.2011.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Товариством обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №14/2272/11 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю протягом жовтня 2011 - грудня 2012 років природний газ в обсязі до 168100 тис. куб.м. згідно наведеного графіку, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного газу та послуг з його транспортування (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору ціна природного газу з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, вартості послуг транспортування становила 1 309,20 грн. з ПДВ.

Згідно п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки.

Строк дії договору відповідно до п.11.1 встановлений з моменту його підписання сторонами і діє в частині поставки газу з 1 жовтня 2011 до 31 грудня 2012, в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов укладеного договору позивачем поставлено відповідачу протягом жовтня - грудня 2011 року природного газу загальною вартістю 54 688 728,50 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 14.10.2011, 31.10.2011, 30.11.2011, 31.12.2011.

Оскільки розрахунки за поставлений природний газ проводились покупцем невчасно, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за грудень 2011 року в період з 11.07.2012 по 07.12.2012.

Як встановлено судом, факт прострочення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №14/2272/11 від 30.09.2011 було встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-42/10739-2012, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2013 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технова" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 13 807 968,05 грн. боргу, 125 456,89 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 95 067,07 грн. 3% річних з простроченої суми.

Частиною 3 статті 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, обставини, встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-42/10739-2012, не доводяться при розгляді даної справи.

Також судом встановлено, що 05.12.2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "ТехНова" (далі - Відповідач), Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Фінансовим управлінням Чернігівської міської ради, Головним фінансовим управлінням Чернігівської облдержадміністрації та Територіальним органом Казначейства у Чернігівській області укладено договори № 520/517з та № 521/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - Договір № 520/517з та Договір № 521/517з).

Предметом вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків є проведення взаємних розрахунків між сторонами, шляхом послідовного погашення заборгованості кожної із сторін договору, відповідно до ст. 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", на умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517 Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - Порядок погашення заборгованості).

Пунктом 8 Договору № 521/517з відповідач взяв на себе зобов'язання на умовах цього договору перерахувати на рахунок позивача кошти у сумі 386 274,19 грн. для погашення заборгованості за природний газ 2011 року згідно з договором від 30.09.2011 № 14/2272/11.

Пунктом 8 Договору № 520/517з відповідач взяв на себе зобов'язання на умовах цього договору перерахувати на рахунок позивача кошти у сумі 13 421 693,87 грн. для погашення заборгованості за природний газ 2011 року згідно з договором від 30.09.2011 № 14/2272/11.

Так, за вказаними договорами сторони домовилися про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості на загальну суму 13 807 968,06 грн, у тому числі ПДВ 2 301 328,01 грн.

За змістом підпунктів 2,3 пункту 11 Договорів № 520/517з та № 521/517з сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок, а сторона остання - на сплату податкових зобов'язань перед бюджетом та на її поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Ощадбанк», для подальшого спрямування цих коштів на проведення розрахунків з постачальником імпортованого природного газу.

Згідно з пунктами 16 Договорів № 520/517з та № 521/517з, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета спору.

Як підтверджується поданими доказами, розрахунок за поставлений газ відбувся у порядку та строки, встановлені договорами про організацію взаєморозрахунків.

Окрім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 у справі № 910/19671/14, що набрало законної сили у встановленому порядку, вирішено розтлумачити пп.2 п.11 та п.16 Договору № 521/517з від 05.12.2012 про організацію взаєморозрахунків і зазначити, що відповідно до п.п.2 п.11 договору сторони за цим Договором взяли на себе зобов'язання про те, що до проведення взаєморозрахунків не вчиняти дій з погашення заборгованості відповідно до договору з купівлі-продажу природного газу. Застосування санкцій, передбачених п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу № 14/2272/11 та наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України можуть бути застосовані лише поза межами порядку та строків, встановлених договором про організацію проведення взаєморозрахунків № 521/517з, оскільки відповідно до п.16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору № 521/517з.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Уклавши договори № 520/517з та № 521/517з, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі у пунктах 16 цих договорів засвідчили, що після виконання договорів вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому правових підстав для задоволення позову немає.

Підсумовуючи викладене, оскільки підстави для визнання стягнення з відповідача 3% річних у заявлений ним період відсутні, то в задоволенні позову суд відмовляє з підстав його необґрунтованості.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.01.2017

Суддя О.М. Ярмак