ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" червня 2017 р. Справа № 907/459/17

За позовом Прокуратури Закарпатської області, м. Ужгород в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ

до відповідача 1 Берегівської районної державної адміністрації, м. Берегово

до відповідача 2 Фермерського господарства "Русетт", с.Оноківці Ужгородського району

з участю у справі якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, м. Ужгород та Державного підприємства "Берегівське лісове господарство", с. Яноші Берегівського району

з участю у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_2, м. Ужгород та гр. ОСОБА_3, с. Яноші Берегівського району

про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Берегівської районної державної адміністрації № 422 від 19.10.2012 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2."; витребування земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,06 га, вартістю 65 250 грн., яка розташована за межами населеного пункту с. Косонь Берегівського району із чужого незаконного володіння ФГ "Русетт" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача Кабінету Міністрів України - не з'явився

Відповідача 1 - не з'явився

Відповідача 2 - не з'явився

Третьої особи Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства - Макар В.В., довіреність б/н від 14.11.2016 року

Третьої особи Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" -

Букович О.Д., довіреність б/н від 05.10.2016 року

Третьої особи гр. ОСОБА_2 - не з'явився

Третьої особи гр. ОСОБА_3 - не з'явився

В судовому засіданні взяв участь Стойко П.М., прокурор відділу прокуратури Закарпатської області, службове посвідчення № 042966 від 20.04.2016 року

СУТЬ СПОРУ: Прокуратурою Закарпатської області, м. Ужгород заявлено позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ до відповідача 1 Берегівської районної державної адміністрації, м. Берегово та до відповідача 2 Фермерського господарства "Русетт", с.Оноківці Ужгородського району про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Берегівської районної державної адміністрації № 422 від 19.10.2012 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2."; витребування земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,06 га, вартістю 65 250 грн., яка розташована за межами населеного пункту с. Косонь Берегівського району із чужого незаконного володіння ФГ "Русетт" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.05.2017 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства, м. Ужгород та Державне підприємство "Берегівське лісове господарство", с. Яноші Берегівського району, та в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_2, м. Ужгород та гр. ОСОБА_3, с. Яноші Берегівського району.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2017 року справу № 907/459/17 розподілено судді Пригарі Л.І.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.05.2017 року порушено провадження у справі № 907/459/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.06.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. Згідно із ч. 2 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України при наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який серед іншого, полягає в усуненні всіх розумних сумнівів сторін та сторонніх осіб щодо безсторонності такого суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об'єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

За приписами ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. ст. 6, 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з'їздом суддів України 22.02.2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Статею 10 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя повинен виконувати обов'язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 року № 1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі до статті 15 Кодексу зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Згідно з положеннями коментованої статті підставою для самовідводу може стати обставина, коли судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Це означає, що особисто судді стали відомі певні обставини або факти, які потенційно можуть вплинути на прийняття ним рішення по справі або викликати у сторін сумніви в справедливості та об'єктивності судді. До таких ситуацій належать випадки, коли, наприклад, хтось із учасників процесу є родичем або знайомим когось з членів сім'ї судді, людиною, з якою суддя познайомився, перебуваючи в гостях у своїх знайомих, та інші подібні випадки. Навіть якщо про ці обставини невідомо учасникам процесу і ніхто про них не заявляє, суддя зобов'язаний сповістити їх про наявність таких обставин для вирішення питання щодо відводу або заявити самовідвід.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 02.06.2017 року, а також з матеріалів справи засновником та керівником відповідача у справі - Фермерського господарства "Русетт" є гр. ОСОБА_8.

При цьому, суд зазначає, що гр. ОСОБА_8 перебуває у дружніх стосунках з моїми батьками, а також є особисто моїм знайомим та знайомим моєї сім'ї. Ступінь соціальних стосунків є такою, що може спричинити сумніви у відсутності неупередженості по відношенню до позивача, а також спричинити сумніви у безсторонності вказаної судді інших учасників судового процесу, наслідком чого може бути скасування будь-якого судового рішення, прийнятого суддею у даній справі.

У п. 1.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 22.12.2011 року № 18 (із наступними змінами) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" викладено правову позицію про те, що питання про відвід судді вирішується судом у тому складі, який розглядає справу. Отже, якщо справа розглядається суддею одноособово, відповідне питання вирішується саме цим суддею у нарадчій кімнаті. У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів. Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною п'ятою статті 20 ГПК та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи безстороннім судом та з метою виключення сумнівів щодо неупередженого розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити самовідвід судді Пригари Л.І. від розгляду справи № 907/459/17 та передати справу на повторний автоматизований розподіл справи у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 2-1, 20, 86 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді господарського суду Закарпатської області Пригари Л.І. у розгляді справи № 907/459/17.

2. Передати справу № 907/459/17 для визначення складу суду в автоматизованому порядку, встановленому ч. 3 ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Пригара Л.І.