ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" травня 2017 р.справа № 916/546/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь

до відповідача: дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області

про стягнення 7 509 408, 04грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Воровіній Т.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.02.2017р.; ОСОБА_3 за довіреність від 12.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю від 03.01.2017р.

від третьої особи: не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою від 25.05.2017 та відміткою вхідного штампу третьої особи на ухвалі суду від 24.05.2017.

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача - дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в сумі 7 509 408, 04грн., яка складається з основного боргу в розмірі 4 378 330,48грн., 3% річних в розмірі 306 010,85грн. та інфляційні витрати в сумі 2 825 066,71грн. за договором від 12.12.2013.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2017р. було порушено провадження по справі №916/546/17 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалами суду від 10.05.2017р. та від 15.05.2017р. строк розгляду справи продовжувався на пятнадцять днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2017р. до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_1 автомобільних доріг України.

Представник відповідача надав відзив на позов від 15.05.2017р. вх. №10686/17 згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними в звязку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.

При цьому обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що по-перше обовязок з оплати за договором від 12.12.2013р. №9-2013 у відповідача, ще не настав, оскільки в силу положень договору такий обовязок настає не раніше ніж замовник (ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області) перерахує кошти за такі роботи, та по-друге стягнення 3% та інфляційних є неправомірним з огляду на положення умов договору, які обмежують відповіднальність генпідрядника.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

12.12.2013р. між дочірнім підприємством "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь (субпідрядник) був укладений договір №9-2013 про виконання робіт (далі договір), згідно умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг, км 90+000 км 104+860 Одеської області, а Генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити такі роботи (п.1.1.Договору).

Найменування робіт: експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг, км 90+000 км 104+860 Одеської області. Склад та обсяги робіт, що доручаються Субпідряднику визначені кошторисною документацією у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.1.2 договору).

Пунктом 1.6 договору передбачено, що замовником є ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області.

Відповідно до п.3.1 договору ціна цього договору становить 7 436 294грн., в тому числі ПДВ 1 239 382,33грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт: Вартість робіт за договором визначається договірною ціною, яка є динамічною.

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невідємними частинами цього договору (п. 3.2 договору).

Згідно пункту 4.1. договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), а також після одержання від субпідрядника необхідних первинних документів та виключно після отримання коштів від замовника.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що здача - приймання закінчених робіт (об'єкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Здача - приймання виконаних робіт оформлюється актом приймання виконаних робіт (форми КБ-2в).

Відповідно до пункту 4.5. договору датою передачі робіт від субпідрядника генпідряднику, вважається дата підписання акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3). Роботи вважаються проведеними виключно після їх фактичного виконання, оформлення документів, зазначених цим пунктом та п. 4.2 договору.

Строки виконання робіт за цим договором визначені в календарному плані робіт, що є невідємною частиною договору. Початок виконання робіт з моменту підписання договору. Кінцевий строк закінчення робіт 31.12.2014р. Виконання робіт за цим договором може бути закінчено достроково тільки за згодою генпідрядника. Роботи вважаються виконаними після підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в), довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ 3) та виконання умов п.4.5 договору. Якщо інше не встановлено чинним законодавством, строки виконання робіт можуть змінюватися за згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, якщо чинним законодавством не передбачено інше. Генпідрядник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт, їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір (п.5.1 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що генпідрядник зобовязаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані та прийняті згідно з актом приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3) роботи, а субпідрядник зобовязаний, зокрема, забезпечувати виконання робіт у порядку та в строки, встановлені цим договором.

Відповідно п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014р., а в частині грошових зобовязань до повного їх виконання.

31.12.2014р. між сторонами по справі була укладена додаткова угоду №2, згідно якої сторони дійшли згоди змінити строки надання послуг (виконання робіт) зазначені в п. 1.1 вказаного договору та викласти підпункт 5.1 в наступній редакції: Строки виконання робіт за цим договором визначені в Календарному плані робіт, що є невідємною частиною договору. Початок виконання робіт з моменту підписання договору. Кінцевий строк закінчення робіт 31.12.2015р. Виконання робіт за цим договором може бути закінчено достроково тільки за згодою генпідрядника. Роботи вважаються виконаними після підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в), довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ 3) та виконання умов п.4.5 договору. Якщо інше не встановлено чинним законодавством, строки виконання робіт можуть змінюватися за згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, якщо чинним законодавством не передбачено інше. генпідрядник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт, їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у договір.

Крім того, відповідною додатковою угодою сторони дійшли згоди викласти п.10.1 в наступній редакції: договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2015р., а в частині грошових зобовязань до повного їх виконання.

02.04.2015р. між сторонами по справі була укладена додаткова угоду №3, згідно якої сторони дійшли згоди викласти підпункт 4.1 в наступній редакції: розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт та після підписання сторонами акту приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), а також після одержання від субпідрядника необхідних первинних документів, зазначених пунктом 4.2 договору та виключно після отримання повного розрахунку від замовника. Також безпосередній розрахунок з субпідрядником за виконанні субпідрядником роботи, передбачені даним договором, може здійснювати замовник ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області.

Позивач у справі зазначає, що на виконання умов договору №9-2013 від 12.12.2013р. сторони підписали акт приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2014р. та довідку про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) за грудень 2014р. всього на загальну суму 5 521 943грн.

За посиланнями позивача, відповідач за надані роботи розрахувався частково, а саме: 29.12.2014р. 55 219,43грн. відповідно до акту заліку зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014р., відповідні грошові кошти є зобовязаннями позивача перед відповідачем відповідно до п. 4.13 договору; 16.04.2015р. 462 918,09грн. банківська виписка ПАТ „КБ „ХРЕЩАТИК від 16.04.2015р., згідно якої від ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області, яка виступила замовником за договором (п.1.6 договору), на рахунок позивача зараховані грошові кошти у розмірі 3 000 000грн., з призначенням платежу, у тому числі за договором 12.12.2013р. №9-2013. З загальної суми у погашення заборгованості за договором зараховано саме 462918,09грн.; та 13.06.2016р. 625 475грн. відповідно до договору про розстрочку заборгованості від 22.02.2016 №22/02-2016 та згідно з банківською випискою по рахунку за 13.06.2016р.

Отже, в звязку з чим загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором №9-2013 склав 4 378 330,48грн.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань щодо оплати прийнятих робіт позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.193 Господарського кодексу України субєкти, відповідно до якої господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також на ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог, керуючись наступним:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною цієї статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2013р. між дочірнім підприємством "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (генпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь (субпідрядник) був укладений договір №9-2013 про виконання робіт (далі договір), згідно умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг, км 90+000 км 104+860 Одеської області, а генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити такі роботи (п.1.1.договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна цього договору становить 7 436 294грн., в тому числі ПДВ 1 239 382,33грн., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт: Вартість робіт за договором визначається договірною ціною, яка є динамічною.

На виконання умов договору №9-2013 від 12.12.2013р. сторони підписали акт приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2014р. та довідку про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) за грудень 2014р. всього на загальну суму 5 521 943грн..

Але відповідач оплату виконаних робіт за договором №9-2013 від 12.12.2013р. здійснив частково.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача щодо стягнення з дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" основного боргу в розмірі 4 378 330,48грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних на суму простроченого грошового зобовязання в розмірі 306 010,85грн. та інфляційні витрати в сумі 2 825 066,71грн. Розглянувши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат, перевіривши їх за допомогою системи „ЛІГА-ЗАКОН, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" трьох відсотків річних в сумі 306 010,85грн. та інфляційних витрат в розмірі 2 825 066,71грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, по-перше, як зазначає відповідач обовязок з оплати за договором від 12.12.2013р. №9-2013 у нього ще не настав, оскільки в силу положень договору такий обовязок настає не раніше ніж замовник (ОСОБА_1 автомобільних доріг в Одеській області) перерахує кошти за такі роботи.

На думку суду відповідні посилання не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач своїми діями визнав, що строк виконання зобовязань за договором настав, оскільки як встановлено судом відповідач провів часткові оплати своєї заборгованості, а саме: 29.12.2014р. на суму 55 219,43грн., 16.04.2015р. на суму 462 918,09грн., 13.06.2016р. на суму 625 475грн.

Крім того, 01.11.2015р. між сторонами по справі був підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2015р. за яким відповідач визнав розмір заборгованості, строк оплати якої вже настав в обсязі 5 003 805,48грн.

В подальшому 22.02.2016р. між сторонами був укладений договір про розстрочку заборгованості №22/02-2016р., за умовами якого відповідач визнав наявність заборгованості в розмірі 5 003 805,48грн., яка виникла при виконання договору про виконання робіт №9-2013р. від 12.12.2013р., та зобовязався сплатити суму боргу у повному обсязі, шляхом щомісячного перерахування грошових коштів частинами згідно з додатком графіком погашення заборгованості.

Отже на думку суду, посилання відповідача на ненастання у нього обовязку щодо сплати заборгованості за договором, є не що інше як намагання відповідача ухилитись від виконання свого зобовязання за договором щодо розрахунку прийняті роботи.

По-друге, відповідач зазначає, що стягнення 3% та інфляційних є неправомірним з огляду на положення умов договору, які обмежують відповіднальність Генпідрядника, а саме п. 7.3.10 та п. 7.3.11 передбачено, що відповідальність генпідрядника за невиконання грошових зобовязань обмежується одним місяцем від дня їх порушення, а загальний розмір не може перевищувати 1% від загального розміру порушення зобовязань.

На думку суду відповідні посилання є хибними, з огляду на наступне.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора (ТОВ „Автомагістраль-Південь) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника (ДП „Одеський облавтодор ВАТ „ДАК «Автомобільні дороги України» інфляційних втрати ТОВ „Автомагістраль-Південь) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, - інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією. Аналогічну правову позицію наведено у Листі Верховного Суду України від 01.07.2014 „Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві та постановах Верховного Суду України від 06.06,2012 і від 24.10.2011 у справах № 6-49цс12 та № 6-58цс11 відповідно.

Отже, проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені.

Правова позиція відносно того, що за своєю правовою природою нарахування, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, є особливим заходом відповідальності, що мають компенсаційний характер, також наведена у постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 у справі № 6-25цс14 та постановах Вищого господарського суду України по справах від 28.02.2013, від 21.04.2011, від 18.06.2014 № 14/094-12, № 37/403, № 910/21089/13 відповідно, від 29.02.2012 у справі № 37/414-14/202, від 25.07.2016 у справі № 913/1051/15, від 10.10.2016 у справі № 926/1826/1.

Наявність у договорі застереження про - фактичне звільнення генпідрядника від відповідальності за порушення строків оплати виконаних робіт не звільняє його від відповідальності, встановленої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки норма частини 1 статті 625 цього Кодексу є імперативною і не передбачає жодних винятків незалежно від причин прострочення виконання грошового зобов'язання - на неї розповсюджуються положення абзацу 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України, згідно з нормами якого сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно, застереження у договорі щодо обмеження строку та розміру відповідальності є підставою для звільнення покупця від відповідальності, яка має іншу правову природу - неустойка (штраф, пеня), збитки тощо, вимоги щодо стягнення яких позивачем не заявлялися

Аналіз зазначених норм права та умов договору у відносинах, які розглядаються, дає підстави для висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт є підставою для нарахування визначених статтею 625 Цивільного кодексу України платежів, адже вказане застереження у договорі не звільняє відповідача від встановленого законом обов'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, 49, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, ) основний боргу в сумі 4 378 330 (чотири мільйони триста сімдесят вісім тисяч триста тридцять)грн. 48коп., інфляційних витрат в розмірі 2 825 066 (два мільйони вісімсот двадцять пять тисяч шістдесят шість)грн. 71 коп., 3% річних в сумі 306 010 (триста шість тисяч десять)грн. 85грн. та судовий витрати в розмірі 112 641 (сто дванадцять тисяч шістсот сорок одну) грн. 12 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 червня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко