ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 908/1234/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Карабаня В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 р.
у справі№908/1234/13
господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКонцерну "Міські теплові мережі"
простягнення суми

за участю представників від:
позивачаОстапенка В.М. (дов. від 14.04.17),
відповідачаЛитвиненко Ж.М. (дов. від 11.07.16)

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України"), м. Київ, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Концерну "Міські теплові мережі" (далі - Концерн "МТМ"), м. Запоріжжя, про стягнення основного боргу в розмірі 3 856 411, 96 грн., пені в сумі 10 492 819, 60 грн., 3 % річних у розмірі 2 358 047, 94 грн. та інфляційні втрати в сумі 345 969, 71 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 (судді: Мірошниченко М.В., Корсун В.Л., Проскуряков К.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 р. (судді: Скакун О.А., Попков Д.О., Стойка О.В.) рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 р. у справі № 908/1234/13 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 3 852 749, 32 грн., 3 % річних у сумі 859 656,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 345 969, 70 грн. Резолютивну частину рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 р. у справі № 908/1234/13 викладено у такій редакції:

"У частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 3 852 749, 32 грн., 3 % річних у сумі 859 656, 20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 345 969, 70 грн. провадження у справі припинити. В іншій частині позову відмовити."

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову та рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач надав відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволеня.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (далі - ПАТ "Запоріжгаз") та Концерном "МТМ" 23.09.2011 р. було укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1Н (далі - Договір постачання) з урахуванням протоколів розбіжностей від 27.09.2011 р., за умовами якого Постачальник постачає природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для виробництва теплової енергії населенню та релігійним організаціям, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з пунктом 4.6 Договору постачання (в узгодженій редакції за протоколом розбіжностей) оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовим або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатку № 2 до Договору.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У пункті 6.2.2 Договору постачання сторони узгодили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору зі Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2012 р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 10.1 Договору постачання).

На виконання укладеного між сторонами Договору постачання Постачальник передав, а Споживач прийняв природний газ за Актами приймання-передачію

У подальшому між ПАТ "Запоріжгаз" (Первісний кредитор) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 31.10.2012 р. було укладено Договір про відступлення права вимоги № 14/6706/12, за умовами якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника Первісного кредитора, Концерну "МТМ", за Договором на постачання природного газу № 1Р від 23.09.2011 р. у сумі 82 178 845, 96 грн.

Також 05.12.2012 р. було укладено Договір про організацію взаємних розрахунків № 535/517з за участю ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та Концерну "МТМ".

Відповідно до пункту 8 цього Договору Концерн "МТМ" перераховує на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 78 322 434, 00 грн., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 13 053 739, 00 грн. для погашення заборгованості за природний газ за 2012 рік згідно з Договором від 30.10.2012 р. № 14/6706/12.

Згідно з пунктами 11.2 та 16 Договору про організацію взаємних розрахунків № 535/517з з метою його виконання сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості та засвідчують, що після виконання його умов вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно його предмета.

На виконання зазначеного договору Концерн "МТМ" перерахував ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 78 322 434, 00 грн. в якості оплати за поставлений природний газ, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 07.12.2014 р., належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Викладені обставини зумовили звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з позовом до місцевого господарського суду про стягнення з Концерну "МТМ" залишку основної заборгованості в сумі 3 856 411, 96 грн. та нарахованих на неї пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума 2 152 693,23 грн. була в установлено порядку погоджена та правомірно списана, а також на те, що укладенням договору про організацію взаєморозрахунків №535/517з від 05.12.2012 р., на виконання якого в подальшому відповідачем на рахунок позивача перераховано за рахунок коштів субвенції з державного бюджету вартість спожитого протягом жовтня 2011 р. - серпня 2012 р. природного газу за договором від № 1Н від 23.09.2011 р., позивач та відповідач припинили зобов'язання по сплаті коштів за період, визначений позивачем для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно зі статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт поставки природного газу підтверджується відповідними Актами приймання-передачі природного газу та не заперечується сторонами.

На підставі Договору про відступлення права вимоги № 14/6706/12 від 31.10.2012 р. права кредитора за Договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1Н від 23.09.2011 р. перейшли від ПАТ "Запоріжгаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 526, 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", посилаючись на неналежне виконання відповідачем обов'язку з оплати поставленого природного газу за спірним Договором, просить стягнути з Концерну "МТМ" суму основної заборгованості у розмірі 3 856 411, 96 грн.

Однак, як встановлено судом, погашення цієї заборгованості відбулось ще до подання позову за платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи: 1 703 718, 73 грн. були сплачені Концерном "МТМ" у період з 30 січня по 28 лютого 2013 року за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Наведене також підтверджується відомостями ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо розрахунків з Концерном "МТМ".

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 03.03.2015, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 р. та Вищого господарського суду від 21.09.2015, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язано здійснити списання заборгованості Концерну "МТМ" в сумі 2 152 693, 23 грн. відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку".

Господарськими судами у справі № 910/8850/13 встановлено, що на виконання Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" наказом № 780 від 02.11.2012 р. Концерном "МТМ" створено комісію з питань списання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу, яка визначила належні до списання суми заборгованості за договорами на постачання теплової енергії з підприємствами оборонно-промислового комплексу (в тому числі встановленої рішеннями суду) та склала відповідні акти звірки обсягів дебіторської заборгованості за теплову енергію, що утворилася на 01.09.2012 р.

З актів звірки, які погоджені Концерном "МТМ" та підприємствами оборонно-промислового комплексу, вбачається, що списанню підлягає 6 750 736, 22 грн., з яких 2 152 693, 23 грн. є заборгованістю, на яку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" отримало право вимоги за Договором про відступлення права вимоги № 14/6706/12 від 31.10.2012 р.

Після визначення обсягів та періоду заборгованості, що підлягає списанню, Казенне підприємство "Науково-виробничий комплекс "Іскра" та Концерн "МТМ" 05.11.2012 р. погодили і підписали акт звіряння дебіторської та/або кредиторської заборгованості за теплову енергію, що утворилася станом на 01.09.2012 р.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, судовими рішеннями у справі № 5009/785/12 встановлено, що зобов'язання Казенного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Іскра" перед Концерном "МТМ" щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію припинилося 05.11.2012 р. у зв'язку зі списанням спірної суми заборгованості за взаємно погодженим актом звіряння.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, у матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія Акту звірки розрахунків за період з 01.10.2012 р. по 31.03.2013 р. за спірним Договором, підписаного представниками сторін та скріпленого їх печатками, в якому зафіксована належна до списання сума 2 152 693, 23 грн.

Ухилення позивача від своєчасного підписання актів звіряння взаємних розрахунків, яке зумовило звернення Концерну "МТМ" з позовом про зобов'язання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" здійснити списання заборгованості, не може бути підставою для стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 2 152 693, 23 грн., яка підлягає списанню за рішенням господарського суду міста Києва від 03.03.2015 р. у справі № 910/8850/13, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 р. та Вищого господарського суду від 21.09.2015 р., у порядку Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку".

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 3 856 411, 96 грн. не підлягають задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 2 358 047, 94 грн. та інфляційні втрати в розмірі 345 969, 71 грн. на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а також пеню в сумі 10 492 819, 60 грн. на підставі пункту 6.2.2 Договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 р. № 517 затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 зазначеного порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію, на підставі довідки, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

Уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків № 535/517з від 05.12.2012 р., сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 1Н від 23.09.2011 р..

Разом із тим Договір про організацію взаєморозрахунків № 535/517з від 05.12.2012 р. не передбачає можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, Концерн "МТМ" виконав свій обов'язок з перерахування коштів ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за Договором про організацію взаєморозрахунків № 535/517з від 05.12.2012 р. належним чином, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 07.12.2014 р., належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат на суму основної заборгованості в розмірі 78 322 434, 00 грн., оскільки Договором про організацію взаєморозрахунків встановлено новий порядок і строк проведення розрахунків, який відповідачем порушено не було.

При цьому з наданого позивачем розрахунку ціни позову неможливо виокремити суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нараховані на заборгованість за зобов'язаннями березня та серпня 2012 року, погашену за рахунок власних коштів Концерну "МТМ", оскільки вартість поставленого природного газу сплачувалася як за рахунок власних коштів відповідача, так і шляхом здійснення взаємних розрахунків у передбаченому Договором № 535/517з від 05.12.2012 р. порядку.

Після здійснення розрахунків власними коштами та за Договором про організацію взаємних розрахунків № 535/517з від 05.12.2012 р. залишок заборгованості за природний газ, поставлений у серпні 2012 року, був погашений за рахунок субвенцій державного бюджету в сумі 1 703 718, 73 грн. та списаний відповідно до Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в розмірі 2 152 693, 23 грн.

Щодо нарахування пені та 3 % річних на залишок основної заборгованості в розмірі 1 703 718, 73 грн., сплачений Концерном "МТМ" у період з 30 січня по 28 лютого 2013 року за рахунок субвенцій з державного бюджету, колегія суддів апеляційного суду зазначити таке.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про теплопостачання" збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 № 20 з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 7 зазначеної постанови у редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Державної казначейської служби.

Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Державної казначейської служби та суб'єктами підприємницької діяльності.

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається, що обов'язковою передумовою для проведення розрахунків у порядку, передбаченому цією постановою Кабінету Міністрів України, є наявність не тільки актів звіряння, але і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками розрахунків.

За відсутності таких рішень неможливо встановити наявність згоди сторін на проведення розрахунків у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., а самі лише акти звіряння взаємних розрахунків не змінюють порядок оплати поставленого природного газу, передбачений спірним Договором постачання.

При цьому посилання суду першої інстанції на те, що відповідач вчинив усі необхідні для дотримання цього порядку дії, не відповідає приписам пункту 7 вказаної вище постанови, які вимагають волевиявлення всіх учасників взаєморозрахунків для зміни передбаченого спірним Договором порядку оплати.

Отже, оскільки сторонами не був погоджений новий порядок оплати поставленого природного газу на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., колегія суддів погоджується з висновками суду, що на суму заборгованості, погашену за рахунок субвенцій з державного бюджету в розмірі 1 703 718, 73 грн., позивач мав право нараховувати пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Крім того, на заборгованість, сплачену Концерном "МТМ" за рахунок субвенцій з державного бюджету в сумі 1 703 718, 73 грн., та списану на підставі Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в розмірі 2 152 693, 23 грн., позивач нарахував 3 % річних у розмірі 15 193, 55 грн. та пеню в сумі 75 967, 76 грн. за період з 08.12.2012 р. по 24.01.2013 р.

Загалом нарахування на вищевказані суми заборгованості, не охоплені Договором про організацію взаємних розрахунків № 535/517з від 05.12.2012 р., складають: пеня - 3 852 749, 32 грн., 3 % річних - 859 656, 20 грн. та інфляційні втрати - 345 969, 70 грн.

Також колегія суддів зазначила, що 30.11.2016 р. набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 зазначеного Закону, врегулюванню підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (стаття 2).

Згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016 р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що пеня, 3 % річних та інфляційні втрати не нараховуються на погашену відповідачем заборгованість за спірним Договором.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що провадження у справі обґрунтовано припинено в частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 3 852 749, 32 грн., 3 % річних у розмірі 859 656, 20 грн. та інфляційних втрат у сумі 345 969, 70 грн., оскільки після подання позовної заяви (16.04.2013 р.) предмет спору припинив існування внаслідок набуття чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (30.11.2016 р.).

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 р. у справі № 908/1234/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б.М. Грек

Судді І.В. Вовк

В.Я. Карабань