ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"30" травня 2017 р. Справа № 7/7-ПД-10

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: Чернохатній Д.П.

Від відповідача: не з'явився

Від скаржника: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення господарського суду Херсонської області

від 29.01.2010 року

у справі № 7/7-ПД-10

за позовом: Приватного підприємства «Фірма Астрея»

до відповідача: Приватного підприємства «Компанія АкваТранс»

про визнання договору дійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року Приватне підприємство «Фірма Астрея» звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства «Компанія АкваТранс» про визнання дійсним на підставі ст. 220 ЦК України договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.06.2004р., укладеного між ПП "Компанія АкваТранс" та ПП "Фірма Астрея", та визнання за позивачем права власності на придбане за цим договором нерухоме майно, а саме: двоповерхову адміністративно-побутову будівлю із складом загальною площею 280 кв.м., ангар по ремонту човнів загальною площею 180 кв.м., гараж загальною площею 180 кв.м., навіс - 720 кв.м., сторожку, господарчі приміщення, мостіння та огорожу, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 29.01.2010 року (суддя - Задорожна Н.О.) позов задоволено з мотивів обґрунтованості позовних вимог. Визнано дійсним укладений між ПП "Фірма Астрея" та ПП "Компанія АкваТранс" договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22 червня 2004р. №1/0098. Визнано за ПП "Фірма Астрея" право власності на нерухоме майно, яке складається з двоповерхової адміністративно-побутової будівлі із складом загальною площею 280 кв.м., ангару по ремонту човнів - загальною площею 180 кв.м., гаражу - загальною площею 720 кв.м., сторожки, господарчих приміщень, мостіння та огорожі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ПП "Компанія АкваТранс" на користь ПП "Фірма Астрея" 170 грн. витрат по оплаті державного мита та 236 грн. судових витрат.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в порядку ст. 91 ГПК України, як особа, яка не брала участі у справі. В апеляційній скарзі скаржник просить зазначене рішення скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм чинного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу та у письмових поясненнях позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на відсутність правового зв'язку між апелянтом та сторонами у даній господарській справі і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду, а ОСОБА_2 заявив клопотання розглянути апеляційну скаргу без його участі. Нез'явлення представників скаржника та відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. ст. 75, 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає припиненню.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Херсонської області від 29.01.2010 року у справі в порядку ст. 91 ГПК України, як особа, яка не брала участі у справі.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Згідно з ч. 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Так, згідно з ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі № 5024/1463/2012, яка відповідно до ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою у правозастосовній практиці для всіх судів України.

В п. 5-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", із змінами і доповненнями, зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Звертаючись із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду ОСОБА_2 вказує те, що у відповідності з договором купівлі - продажу від 10.08.2008 року, укладеним з гр. ОСОБА_3, ним було придбано місце для човнів з сейфом, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Однак на даний час доступ до цього майна був перекритий представниками ПП «Фірма Астрея» з посиланням на наявність права власності на нерухоме майно, розташоване за зазначеною адресою, яке виникло на підставі рішення суду. Враховуючи, що судом прийнято рішення щодо визнання права власності на нерухоме майно, розташоване за вказаною адресою, де фактично перебуває його рухоме майно, скаржник вважає, що він має право оскаржити рішення суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі була матеріально - правова вимога ПП «Фірма Астрея» до ПП «Компанія АкваТранс» про визнання дійсним на підставі ст. 220 ЦК України договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.06.2004р., укладеного між сторонами, та визнання за позивачем права власності на придбане за цим договором нерухоме майно, стороною якого скаржник не є, а тому не стосується прав і обов'язків останнього, відповідно господарським судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не вирішувалися питання про права і обов'язки ОСОБА_2 як у цих відносинах, так і взагалі.

Як свідчать матеріали справи, скаржник не був учасником господарських правовідносин, які виникли між сторонами у справі та були предметом розгляду в суді першої інстанції, якому згідно з ст. ст. 24, 27 ГПК України надане право залучення до участі у справі іншого відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

При цьому, господарський суд першої інстанції не зобов'язував скаржника вчиняти будь - які юридично значимі дії стосовно спірного майна або утримуватися від їх вчинення. Відсутня згадка про ОСОБА_2 як в описовій та мотивувальній, так і в резолютивній частинах оскаржуваного рішення.

До того ж, статтею 177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Поняття речі наведено у ст. 179 ЦК України, згідно з якою річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Згідно з ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що не можна стверджувати, що придбане скаржником у гр. ОСОБА_3 за договором купівлі - продажу від 10.08.2008р. «місце для човнів» є належним об'єктом цивільного права, яке може вільно перебувати у цивільному обороті і щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

ОСОБА_2, який вважає, що його права та законні інтереси порушені, не позбавлений можливості реалізувати належне йому право на судовий захист шляхом звернення до суду з самостійним позовом.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує права ОСОБА_2 та питання про його права і обов'язки стосовно сторін у справі місцевим судом не вирішувалися, отже наявності правового зв'язку між скаржником та сторонами у справі судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому названа особа не є належним суб'єктом апеляційного оскарження у розумінні ст. 91 ГПК України у даній справі, у зв'язку з чим апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України підлягає припиненню, оскільки в даному випадку відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 86, 99 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Херсонської області від 29.01.2010 року у справі № 7/7-ПД-10 припинити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Поліщук Л.В.