КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р. Справа№ 910/5811/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Гамрецький Є.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-2: Громова О.С. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р.

у справі №910/5811/16 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд"

до відповідача-1 Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

відповідача-2 Міністерства інфраструктури України

про стягнення 12 397,16 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про стягнення 12 397,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. у справі №3/458 з Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру, правонаступником якого є Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (відповідач-1), на користь Відкритого акціонерного товариства "Чернігівторгбуд", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" (позивач), стягнуто заборгованість у розмірі 13 870 грн. та 693,50 грн. витрат по держмиту, проте зобов'язання з оплати суми боргу не виконано у зв'язку із чим позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача-1 інфляційні втрати у розмірі 11 149,16 грн. та 1 248,00 грн. 3% річних за період з 01.02.2013р.-31.01.2016р.

Відповідач-1 позов не визнавав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016р. Міністерство інфраструктури України було залучено до участі у справі в якості відповідача-2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р., яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. було залишено без змін, позов задоволено частково. Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь позивача 1 181 грн. 3% річних, 11 149,16 грн. інфляційних втрат. У задоволенні позовних вимог до відповідача -2 відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. та рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р. скасовано і справу №910/5811/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. у справі № 910/5811/16 позовні вимоги до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задоволено повністю. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 3% річних у розмірі 1 248,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 11 149,16 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. У позові до Міністерства інфраструктури України відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/5811/16 від 02.03.2017р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, висновки якого суперечать нормам матеріального права, та неповноту дослідження обставин справи місцевим судом.

Апелянт стверджував, що усі права та обов'язки ДП «Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру» перейшли до відповідача-1 за передавальним актом, в якому зазначено кредиторську та дебіторську заборгованість. Проте позивач у встановлений законом строк не звернувся до комісії з припинення ДП «Чернігівського ОРТПЦ», тому така заборгованість на дату припинення юридичної особи відсутня. Сама по собі наявність невиконаного боржником рішення суду №3/458 не може бути підставою для виникнення зобов'язань і нарахування інфляційних втрат та 3% річних на борг апелянту, а тому оскаржуване рішення як таке, що не відповідає статтям 106, 107 ЦК України має бути скасоване, а у позові -відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017р. апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. у справі №910/5811/16 прийнято до провадження, у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 12.04.2017р.

30.03.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив, в якому його представник вказував на необґрунтованість апеляційної скарги.

30.03.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

12.04.2017р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 17.05.2017р.

27.04.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Вказував на законність прийнятого рішення та необґрунтованість апеляційної скарги.

Позивач до судового засідання, що відбулось 17.05.2017р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що між Чернігівським обласним радіотелевізійним передавальним центром (замовник) та Відкритим акціонерним товариством "Чернігівторгбуд" (підрядник) укладено договори підряду на поточний ремонт від 24.03.1997р.,28.03.1997р. на суму 18 500,00 грн.

Рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. у справі №3/458 з Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру на користь Відкритого акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" стягнуто 13 870,45 грн. боргу та 693,50 грн. витрат по держмиту.

На виконання вказаного рішення суду Арбітражним судом Чернігівської області видано наказ №3/458 від 06.07.1999р.

Позивач стверджував про те, що на час подання даного позову наказ №3/458 від 06.07.1999р. є невиконаним, оплата підрядних робіт не проведена.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до абз. 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Позивачем додано до матеріалів справи повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області №02-45/19504/3 від 18.09.2015р. та лист Головного управління державної Казначейської служби України у Чернігівської області №12-09/217/2856 від 19.04.2016р., з яких вбачається, що рішення Арбітражного суду Чернігівської області №3/458 від 06.07.1999р. згідно з пунктом 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014р., прийнято для обліку та включено до третьої черги задоволення вимог.

Дані про судове рішення №3/458 внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою 18.09.2015р. під номером 5183207 (stack.informjust.ua).

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення в силу ст.ст. 599, 625 ЦК України, з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11, від 12.09.2011р. у справі №3-73гс11, від 24.10.2011р. у справі №3-89гс11, від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11, від 23.01.2012р. у справі №3-142гс11, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Заперечуючи позов, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, послався на ту обставину, що є правонаступником лише тих зобов'язань, які відображені у передавальному акті, складеному 01.04.2007р. Водночас, Концерн зазначав, що позивач не звертався у двомісячний строк до комісії з припинення Чернігівського ОРТПЦ, оскільки позивач не включений до затвердженого реєстру вимог кредиторів. За таких обставин, вказував скаржник, якщо заборгованість на дату припинення юридичної особи правопопередника Концерну була відсутня, то у нього відсутній обов'язок перед позивачем вимоги якого як такі, що заявлені після строку на їх пред'явлення, не розглядаються і вважаються погашеними на підставі ч. 5 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №751 від 20.07.2006р. "Про реорганізацію підприємств, що входять до складу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення" вирішено реорганізувати підприємства, зазначені у Додатку 1 до цього наказу, шляхом їх приєднання в якості відокремлених підрозділів (філій) до Концерну, погодивши процедуру концентрації з Антимонопольним комітетом України у встановленому законодавством порядку.

У переліку державних підприємств, що реорганізуються шляхом приєднання до Концерну (код 01190043), зазначено Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр.

08.08.2006р. відповідно до наказу Державного департаменту з питань зв'язку та інформатизації Міністерства транспорту та зв'язку України № 135 створено комісію з припинення державного підприємства "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр".

03.10.2006р. в газеті "Голос України" розміщено оголошення про реорганізацію ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" шляхом приєднання до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення та приймання комісією з припинення підприємства вимог до ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" протягом двох місяців.

11.12.2006р. Голова комісії з припинення підприємства ДП "Чернігівський ОРТПЦ" подано на ім'я президента Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення реєстр вимог кредиторів і реєстр вимог дебіторів.

03.05.2007р. наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 262 затверджено складений комісією з припинення державного підприємства "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" передавальний акт, а 17.05.2007р. зареєстровано Зміни до Статуту Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, якими, зокрема, розділ 2 Статуту доповнено пунктом 2.7., визначено, що Концерн є правонаступником прав і обов'язків державних підприємств (в тому числі Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру), що входять до складу Концерну, реорганізованих відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №751 від 20.07.2006р. "Про реорганізацію підприємств, що входять до складу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 26.03.2015р. ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" припинено за рішенням засновників 11.07.2007р.

Згідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

За частиною 1 статті 106 вказаного Кодексу злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Зі змісту статті 107 Цивільного кодексу України (в редакції від 13.05.2006р.) вбачається, що кредитор юридичної особи, що припиняється, може вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов'язання; після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами; передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення.

Таким чином, момент складення та затвердження передавального акту є визначальним для встановлення обсягу прав та обов'язків особи, яка реорганізується шляхом приєднання до юридичної особи-правонаступника.

З наявного у справі передавального балансу вбачається, що до нього включено і затверджено кредиторську заборгованість юридичної особи, яка реорганізується, за поточними зобов`язаннями на суму 915,5 тис.грн. (за товари, роботи, послуги на суму 128,6 тис. грн.). Між тим, у реєстрі вимог кредиторів станом на 01.12.2006р. заборгованість ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» складала лише 511 486,96 грн. Тож доводи Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про те, що вимоги позивача до правопопередника Концерну не включені до передавального акту і не передані Концерну не є переконливими і оцінюються судом апеляційної інстанції критично.

За змістом частини 3 статті 59 ГК України (в редакції, чинній на час внесення запису про припинення юридичної особи), у разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

Частиною 11 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на час внесення запису про припинення юридичної особи), приєднання вважається завершеним з моменту державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються в результаті приєднання, та державної реєстрації відповідних змін до установчих документів.

Враховуючи, що юридична особа- ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр"- припинилась шляхом приєднання до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, її обов'язки за передавальний актом перейшли до останнього, колегія суддів дійшла до висновку, що вимоги позивача до Міністерства інфраструктури України не підлягають задоволенню, оскільки субсидіарна відповідальність власника майна підприємства, яке ліквідується, завершується з моменту державної реєстрації припинення цього підприємства.

Звертаючись з позовом позивач нарахував інфляційні та 3% річні на суму основного боргу, який встановлений рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. у справі № 3/458, тобто на суму заборгованості у розмірі 13 870,45 грн. за період з 01.02.2013р. по 31.01.2016р.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, апеляційний суд встановив, що нараховані позивачем інфляційні втрати 11 149,16 грн. та 1 248,00 грн. 3% річних у заявлений період, є такими, що ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. у справі №910/5811/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. у справі №910/5811/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. у справі №910/5811/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5811/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко