РІШЕННЯ

22 травня 2017 рокуСправа № 921/180/17-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув справу

за позовом Збаразького районного центру зайнятості, вул. Кобилянської, 1, м. Збараж, Тернопільська область

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про cтягнення коштів в сумі 8 607,34 грн.

За участю представників сторін від:

Позивача: Скакун Т.П. - представник (довіреність №06/30 від 10.01.2017);

Відповідача: Пономаренко І.А. - адвокат (ордер серії ТР №027948 на надання правової допомоги від 04.05.2017).

Учасникам судового процесу в судовому засіданні оголошено склад суду та роз'яснено їх права і обов'язки передбачені статтями 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку статті 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання сторін.

В судовому засіданні 22 травня 2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Збаразький районний центр зайнятості звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про cтягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 8 607,34 грн.

Ухвалою суду від 09.03.2017 порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 06.04.2017, який в порядку статті 77 ГПК України відкладався на 20.04.2017 та на 04.05.2017 з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

На задоволення клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи (вх.№10309 від 04.05.2017), ухвалою суду від 04.05.2017 строк розгляду спору в порядку частини 3 статті 69 ГПК України продовжено на 15 днів та її розгляд відкладався на 18.05.2017, про що винесено відповідну ухвалу суду.

У судовому засіданні 18.05.2017 судом оголошувалась перерва до 22.05.2017, про що зазначено в формулярі (протоколі) судового засідання.

04.05.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наданих пояснень в судових засідань, просить позов задоволити. Посилаючись на те, що Контрольно-ревізійним відділом в Збаразькому районі проведено ревізію фінансово-господарської діяльності, цільового та законного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в Збаразькому районному центрі зайнятості за період з 01.01.2009 по 30.09.2011. За результатами ревізії встановлено порушення вимог законодавства, зокрема: в період з 01.01.2009 по 30.09.2011 ФОП ОСОБА_2 видавалися довідки про середню заробітну плату (дохід) працівникам з якими укладено трудові договори для розрахунку виплат на випадок безробіття для подальшого звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Збаразького РЦЗ. Під час проведення зустрічної звірки в ФОП ОСОБА_2 документального підтвердження нарахованої заробітної плати вищезгаданим працівникам та Довідок про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку (звіт по найманих особах форми 1-ДФ) не представлено. Згідно інформації ПФУ у Збаразькому районі та Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, факти їх працевлаштування та нарахування доходів у підприємця не підтвердились. Таким чином позивач прийшов до висновку, що Збаразьким РЦЗ зайво нарахована та виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 8607,34 грн., безробітним ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чим порушено вимоги п.6.14 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 "Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності". У зв'язку з виявленим порушенням, позивачу пред'явлена вимога № 19-17-13-14/42 від 10.01.2012, пунктом 2 якої позивача зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування зайво виплачених коштів в сумі 8607,34 грн.

Представник відповідача в судових засіданнях щодо позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях (вх. №11225 від 18.05.2017), просить у задоволенні позову відмовити.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

13 грудня 2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Збаразькому районі проведено ревізію фінансово - господарської діяльності, цільового та законного використання коштів Фонду загальнообов'язкового соціального страхування на випадок безробіття в Збаразькому районному центрі зайнятості за період з 01.01.2009 по 30.09.2011, про що складено відповідний акт за № 23/22-58.

За результатами ревізії встановлено порушення вимог надання статусу безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 09.07.2009 по 03.07.2010, згідно персональної картки №70200002, останнє місце роботи громадянки ОСОБА_6 - ФОП ОСОБА_2 смт. Вишнівець. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) виданої ФОП ОСОБА_2 02.07.2009 №4, заробітна плата ОСОБА_6 з грудня 2008 року по травень 2009 року становила 3670,00 гривень.

За період з 09.07.2009 по 29.01.2010 безробітній ОСОБА_6 Збаразьким РЦЗ нараховано допомоги по безробіттю в сумі 3322,60 грн., які повністю перераховані на рахунок громадянки.

Аналогічно, згідно витягу із наказів про прийняття рішення по особі ОСОБА_7 Збаразьким РЦЗ 23.12.2010 призначено допомогу по безробіттю з 23.12.2010 по 17.12.2011 та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 23.12.2010. Згідно персональної картки останнє місце роботи громадянки ОСОБА_7 у ФОП ОСОБА_2 смт. Вишнівець. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) виданої ФОП ОСОБА_2 15.12.2010 №7, заробітна плата ОСОБА_7 з червня 2010 року по листопад 2010 року становила 5366,00 гривень.

За період з 23.12.2010 по 02.08.2011 громадянці ОСОБА_7 Збаразьким РЦЗ нараховано допомоги по безробіттю в сумі 5284,74 грн, які повністю перераховані на рахунок громадянки.

Для визначення достовірності і повноти інформації про доходи вищезгаданих громадян, під час ревізії проведено зустрічну звірку в ФОП ОСОБА_2, якою встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 та працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладені в письмовій формі трудові договори та зареєстровані в центрі зайнятості 17.09.2007 та 22.06.2007.

19 грудня 2011 року Збаразьким районним центром зайнятості подано до Контрольно-ревізійного відділу в Збаразькому районі заперечення на акт № 23/22-58 від 13.12.2011.

В свою чергу, 03 січня 2012 року Контрольно-ревізійним відділом в Збаразькому районі складено висновок на зауваження (заперечення) до акта ревізії від 13.12.2011 №23-22/58.

Не погодившись з даною вимогою Збаразький районний центр зайнятості звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

10.01.2012 Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцію винесено вимогу №19-17-13-14/42 від 10.01.2012 про усунення виявлених недоліків, в якій пунктом 2 зазначено наступне: " в порушення п.6.14 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 "Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", центром зайнятості зайво виплачено допомоги по безробіттю на загальну суму 8607,34 грн., в зв"язку з чим провести відповідну роботу щодо відшкодування зайво виплачених коштів в сумі 8 607,34 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 у справі №2-а-1970/288/12 за адміністративним позовом Збаразького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до відповідача Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги, якою позовні вимоги задоволено повністю та скасовано пункт 2 вимоги Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції №19-17-13-14/42 від 10.01.2012 про усунення виявлених недоліків на суму 8607,34 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 та ухвалу Львівського апеляційного окружного адміністративного суду від 10.11.2014 у справі №2-а-1970/288/12 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Як стверджує позивач, відповідач не здійснив (не повернув) виплачене забезпечення (допомогу по безробіттю) у розмірі 8607,34 грн., що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" визначено правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" вказано, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту).

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи (Стаття 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Згідно з частини 1 статті 1, частини 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначає, що до роботодавців, зокрема, належать: установи утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, та які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як слідує із матеріалів справи, 13 грудня 2011 року Контрольно-ревізійним відділом в Збаразькому районі проведено ревізію фінансово - господарської діяльності, цільового та законного використання коштів Фонду загальнообов"язкового соціального страхування на випадок безробіття в Збаразькому районному центрі зайнятості за період з 01.01.2009 по 30.09.2011, про що складено відповідний акт за № 23/22-58.

За результатами ревізії встановлено порушення вимог надання статусу безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 09.07.2009 по 03.07.2010, згідно персональної картки №70200002, останнє місце роботи громадянки ОСОБА_6 - ФОП ОСОБА_2 смт. Вишнівець. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) виданої ФОП ОСОБА_2 02.07.2009 №4, заробітна плата ОСОБА_6 з грудня 2008 року по травень 2009 року становила 3670,00 гривень. За період з 09.07.2009 по 29.01.2010 безробітній ОСОБА_6 Збаразьким РЦЗ нараховано допомогу по безробіттю в сумі 3322,60 грн., які повністю перераховані на рахунок громадянки.

Аналогічно, згідно витягу із наказів про прийняття рішення по особі ОСОБА_7 Збаразьким РЦЗ 23.12.2010 призначено допомогу по безробіттю з 23.12.2010 по 17.12.2011 т розпочато виплату допомоги по безробіттю з 23.12.2010. Згідно персональної картки останнє місце роботи громадянки ОСОБА_7 у ФОП ОСОБА_2 смт. Вишнівець. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) виданої ФОП ОСОБА_2 15.12.2010 №7, заробітна плата ОСОБА_7 з червня 2010 року по листопад 2010 року становила 5366,00 гривень. За період з 23.12.2010 по 02.08.2011 громадянці ОСОБА_7 Збаразьким РЦЗ нараховано допомоги по безробіттю в сумі 5284,74 грн, які повністю перераховані на рахунок громадянки.

Для визначення достовірності і повноти інформації про доходи вищезгаданих громадян, під час ревізії проведено зустрічну звірку в ФОП ОСОБА_2, якою встановлено, що між ПП ОСОБА_2 та працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладені в письмовій формі трудові договори та зареєстровані в центрі зайнятості 17.09.2007 та 22.06.2007.

Не погодившись з актом ревізії, 19 грудня 2011 року Збаразьким районним центром зайнятості подано до Контрольно-ревізійного відділу в Збаразькому районі заперечення на акт № 23/22-58 від 13.12.2011.

В свою чергу, 03 січня 2012 року Контрольно-ревізійним відділом в Збаразькому районі складено висновок на зауваження (заперечення) до акта ревізії від 13.12.2011 №23-22/58.

10.01.2012 Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцію винесено вимогу №19-17-13-14/42 від 10.01.2012 про усунення виявлених недоліків, в якій пунктом 2 зазначено наступне: " в порушення п.6.14 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 "Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", центром зайнятості зайво виплачено допомоги по безробіттю на загальну суму 8607,34 грн., в зв"язку з чим провести відповідну роботу щодо відшкодування зайво виплачених коштів в сумі 8 607,34 грн.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 у справі №2-а-1970/288/12 за адміністративним позовом Збаразького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до відповідача Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги, якою позовні вимоги задоволено повністю та скасовано пункт 2 вимоги Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції №19-17-13-14/42 від 10.01.2012 про усунення виявлених недоліків на суму 8607,34 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 та ухвалу Львівського апеляційного окружного адміністративного суду від 10.11.2014 у справі №2-а-1970/288/12 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції касаційний суд дійшов висновку, про те, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно статті 21 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір обов'язково укладається в письмовій формі з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, трудові відносини вважаються такими що є укладені між працівником і фізичною особою підприємцем з моменту підписання трудового договору чи (або) видання наказу розпорядження чи фактичного допущення працівника до роботи, а не з моменту сплати страхових внесків та інших платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, трудові договори між ФОП ОСОБА_2 та працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено та зареєстровано в центрі зайнятості відповідно 17.09.2007 та 22.06.2007, тобто трудові відносини оформлені відповідно до норм законодавства.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю, у т.ч. одноразової для організації безробітними підприємницької діяльності, та обчислення страхового стажу визначає Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності за №307 від 20.11.2000.

Порядком зазначено, що допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітними підприємницької діяльності надається застрахованим та незастрахованим особам, визнаним у встановленому порядку безробітними. Допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості, на які покладено функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - центри зайнятості), за місцем перебування безробітного на обліку і виплачується в установленому порядку через банківські установи.

Допомога по безробіттю гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначена на підставі довідок про середню заробітну плату (дохід) виданих ФОП ОСОБА_2 та підприємець сплачувала внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, заборгованості перед Фондом у ФОП ОСОБА_2 відсутня.

Також, 05.06.2009 проведеною перевіркою з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності та своєчасності сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціального страхування на випадок безробіття внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у ФОП ОСОБА_2 підтверджено сплату внесків за найманих працівників.

Відповідно до п.6.14 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 "Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" (надалі Порядку), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Таким чином, п.6.14 Порядку визначає випадки коли з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю.

Судом встановлено, що безробітні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, що підтверджується трудовими договорами, оформленими відповідно до норм законодавства. ФОП ОСОБА_2 сплачувалися внески на загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за вказаних працівників, заборгованості зі сплати таких внесків немає.

Контролюючим органом не встановлено під час одержання допомоги по безробіттю несвоєчасного подання безробітними відомостей про обставини, що впливають на умови її виплати.

А тому, в даному випадку, п. 6.14 Порядку № 307 не порушено, оскільки відповідач подав всі достовірні відомості, що впливали на умови виплати допомоги .

Також, відповідно до п. 2 "Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 13.02.2009 № 60/62, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом періоду перебування на обліку як безробітні.

Із наведеної норми випливає, що у центру зайнятості відсутній обов'язок та повноваження щодо контролю осіб, які отримали одноразову допомогу стосовно обставин, які виникли після зняття їх з обліку в центрі зайнятості.

За таких обставин, суд вважає, що суму 8 07,34 грн. не можна вважати зайво виплаченою допомогою по безробіттю гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Суд також вважає, що несплата страхових внесків ФОП ОСОБА_2 до Пенсійного Фонду України, а також неподання нею до органів податкової служби звітів форми 1-ДФ (звіт про найманих працівників) не може впливати на призначення допомоги на випадок безробіття.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем підтверджено факт зокрема у своїх запереченнях від 19.12.2011 на акт № 23/22-58 Контрольно-ревізійного відділу в Збаразькому районі про те, що оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працювали у ФОП ОСОБА_2, трудові договори між ФОП ОСОБА_2 та працівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладені та зареєстровані в центрі зайнятості відповідно 19.09.2007 та 22.06.2007 та підприємець сплачувала внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, то суму 8607,34 грн., не можна вважати зайво отриманою допомогою.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того суд зазначає, що дані спірні правовідносини виникли за участю суб'єкта владних повноважень (Збаразького районного центру зайнятості), який при цьому не здійснював владних управлінських функцій, а тому позов Збаразького районного центру зайнятості про стягнення з ФОП ОСОБА_2 - 8607,34 грн виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) не є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Аналогічні висновки містяться в Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 21-2735а16, яка є обов'язковою для суду згідно статті 111-28 ГПК України.

Щодо судового збору, суд зазначає наступне:

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 2 статті 44 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 18 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Як визначено пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має виходити, зокрема, з такого - у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

За таких обставин, судовий збір у відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України - не стягується.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У адоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано "08" червня 2017 року.

Суддя Я.Я. Боровець