КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа№ 910/21882/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Яреми Н.С.

представників сторін

від позивача: Лавринович В.О. (представник за довіреністю)

від відповідача : не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк»

на рішення господарського суду м. Києва

від 19.12.2016

у справі № 910/21882/16(суддя - Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк»

до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «АВК»

про визнання частково недійсним договорів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м.Донецьк» (далі - ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк») звернулося до господарського суду міста Києва до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») з позовом про визнання недійсними п. 9.5. договору застави від 27.09.2011 та п. 9.5. договору застави від 14.09.2012 в редакції договорів про внесення змін від 24.10.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорювані пункти договорів є недійсними, оскільки під час укладення таких пунктів договорів посадова особа позивача діяла з перевищенням наданих їй повноважень, а зміст і форма третейського застереження, яке міститься у вказаних пунктах, не відповідає положенням Закону України «Про третейські суди».

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Донецьк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/21882/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення господарського суду міста Києва прийняте за неповного з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Так, скаржник в своїй апеляційній скарзі вказав, що судом невірно застосовано норми матеріального права, зокрема, ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та ст. 12 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 203, 215, 241 ЦК України, а висновки суду щодо відповідності змісту та форми третейського застереження вимогам Закону України «Про третейські суди» не відповідають обставинам справи.

29.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від відповідача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній висловив свою позицію до апеляційної скарги, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача. Зокрема, відповідач зазначив, що оскільки генерального директора ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» було уповноважено на визначення всіх істотних умов договорів про внесення змін до діючих з ПАТ «Сбербанк» договорів, то доводи позивача про відсутність чи перевищення повноважень останнім є безпідставними та необґрунтованими. Скаржником не надано жодного документа яким були б обмежені повноваження генерального директора позивача (встановлені Статутом) і які б, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, були б відомі ПАТ «Сбербанк» чи за всіма обставинами останнє не могло б не знати про такі обмеження. Зміст третейського застереження в п. 9.5. Договорів застави, в редакції договорів про внесення змін до Договорів застави, містить всі необхідні елементи, встановлені ст. 12 Закону України «Про третейські суду», а тому, за твердженням відповідача, посилання позивача на невідповідність форми та змісту третейського застереження є необґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «АВК» (далі - ПрАТ «АВК»).

11.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник висловив своє відношення до апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/21882/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк», задовольнити. Так, в своїх письмових поясненнях третя особа погодилась з доводами скаржника, про те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ст.ст. 203, 215, 241 ЦК України. Крім того, за посиланням ПрАТ «АВК», загальними зборами скаржника було погоджено внесення змін до договорів застави, які пов'язані виключно зі зміною умов кредитування, які відбулись в основному зобов'язанні і питання укладення, погодження та підписання третейських угод ні в основному зобов'язанні, ні в забезпечувальних зобов'язаннях за участі майнових поручителів не стояло.

В судовому засіданні 24.05.2016 позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 24.05.2017 не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, відтак вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності даних представників.

Заслухавши думку представника позивача, присутнього в судовому засіданні, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 15.10.2009 між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» (далі - Банк), та Закритим акціонерним товариством «АВК», правонаступником якого є ПрАТ «АВК» (позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО (далі - Кредитний договір).

Додатковим договором №8 від 27.09.2011 сторони виклали Кредитний договір в новій редакції.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 27.09.2011 між Акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк», правонаступником якого є ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» (заставодавець) та Банком (заставодержатель) був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №3313 (надалі - Договір застави 1).

Крім того, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, 14.09.2012 між ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» та Банком був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №2780 (надалі - Договір застави 2) (далі разом Договір застави 1 та Договір застави 2 - Договори застави) .

У відповідності до п. 9.3 Договорів застави, будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

В п. 9.5 Договорів застави визначено, що всі спори сторін, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача.

24.10.2013 між сторонами укладено договір про внесення змін до Договору застави 1 (посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №4325) та договір про внесення змін до Договору застави 2 (посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №4326) (далі разом договір про внесення змін до Договору застави 1 від 24.10.2013 та договір про внесення змін до Договору застави 2 від 24.10.2013 - договори про внесення змін до Договорів застави), якими сторонами були викладені деякі пункти даних договорів в нових редакціях.

Зокрема, в п. 3 договорів про внесення змін до Договорів застави сторони домовились викласти п. 9.5. в наступній редакції: «9.5. Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору».

Як вбачається з договорів про внесення змін до Договорів застави, зі сторони ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк», його підписано генеральним директором ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Донецької міської ради Донецької області 08.06.2012, номер запису 5003914, наказу №214/2-к від 30.09.2011, протоколу наглядової ради № 10 від 30.09.2011 та протоколів загальних зборів акціонерів №27 від 22.08.2012 та №29 від 23.10.2013 відповідно (з рішенням про укладення цього договору).

Згідно Статуту позивача, одноосібним виконавчим органом товариства є генеральний директор товариства, який обирається наглядовою радою товариства (п. 14.1).

Відповідно до п. 14.2 Статуту, до компетенції генерального директора товариства належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до компетенції загальних зборів та наглядової ради товариства.

Крім того, в п. 14.2.16 Статуту визначено, що генеральний директор здійснює такі повноваження: вчиняє від імені товариства усі правочини, укладає та підписує від імені товариства угоди та договори з юридичними та фізичними особами резидентами та нерезидентами та забезпечує їх виконання. Значні правочини та правочини, щодо вчинення яких є заінтересованість, генеральний директор товариства має право вчиняти за наявності попереднього рішення відповідного органу товариства про вчинення такого правочину, наданого згідно цього статуту та чинного законодавства.

Пунктом 14.3 Статуту передбачено, що генеральний директор товариства діє від імені товариства без довіреності.

Протоколом №29 від 23.10.2013 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» по четвертому питанню порядку денного «Про надання згоди на внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ «А.В.К» з АТ «Сбербанк Росії» 15.10.2009, щодо зміни діючих умов кредитування та щодо інших питань вирішено: п. 4.1. протоколу надано згоду на внесення ПрАТ «АВК» наступних змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ «АВК» з АТ «Сбербанк Росії» 15.10.2009:

- змінено строк траншів за лімітом 2, збільшивши строк траншів за лімітом 2 до 365 днів;

- змінено графік погашення, а саме: погашення кредиту буде здійснюватися щомісячно в останні 30 місяців кредитування, починаючи з квітня 2014 року по серпень 2016 року, рівними частинами в сумі по 1 666 666 USD, останній платіж в сумі 11 666 686 USD погасити до 14.09.2016;

- в день внесення відповідних змін ПрАТ «АВК» повинна бути сплачена комісію за перегляд умов кредитування у розмірі 0,25 відсотка від суми 9 999 996 дол. США,

- у зв'язку з чим погоджено внесення Товариством відповідних змін до іпотечного договору та договору застави;

Пунктом 5.1 протоколу №29 від 23.10.2013 уповноважено генерального директора ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Донецьк» ОСОБА_5 на укладення та підписання від імені Товариства договорів про внесення змін до - іпотечного договору, посвідченого 14.09.2012 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г., зареєстрованого в реєстрі за номером 2782; договору застави, посвідченого 14.09.2012 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г., зареєстрованого в реєстрі за номером 2780; договору застави, посвідченого 27.09.2011 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г., зареєстрованого в реєстрі за номером 3313 та інших пов'язаних з ними договорів та документів тощо, які (зміни) пов'язані із зміною умов кредитування за кредитним договором, які зазначені в питанні четвертому порядку денного цього протоколу, а також з правом визначити на власний розсуд усі інші істотні умови договорів про внесення змін, не обговорені в питанні 4 порядку денного цього протоколу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України). Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені господарськими судами обставини справи, суди першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності у директора позивача обсягу повноважень, необхідного для укладення договору про внесення змін від 24.10.2013 до Договорів застави, зокрема, в частині погодження третейського застереження.

Стосовно доводів позивача про невідповідність третейського застереження вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Згідно ч. ч. 4, 5, 9 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно з ч. 7 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Так, в п. 6 договору про внесення змін від 24.10.2013 сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту повного виконання зобов'язань за основним договором.

Нотаріальне посвідчення договору про внесення змін від 24.10.2013 відбулось у день його укладення.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що будь-які зміни, що протягом дії Договорів застави в частині оскаржуваних третейських угод вносилися до регламенту постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» не є підставою для визнання недійсними таких третейських угод, оскільки на момент укладення вони відповідали приписам Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Умовами спірного третейського застереженням передбачено, що регламент постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 регламенту постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» формування складу третейського суду в Третейському суді здійснюється в порядку встановленому цим регламентом або третейською угодою (третейським застереженням). Якщо інше не передбачено третейською угодою справа розглядається третейським суддею одноособово.

Будь-яку справу, що відноситься до підсудності Третейського суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів. Рішення про колегіальний розгляд справи приймається головою Третейського суду.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що третейське застереження, викладене у п. 9.5 Договорів застави в редакції п. 3 договорів про внесення змін до Договорів застави, не суперечить вимогам ст. 17 Закону України «Про третейські суди», а умова щодо розгляду спору суддею, призначеним головою обраного третейського суду, не є умовою щодо формування складу третейського суду сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 25.01.2017 у справі №910/8943/16.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, в даному випадку, апелянт, всупереч вимог вказаної норми закону, не надав суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає приписам господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/21882/16 скасуванню.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Донецьк» залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/21882/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21882/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна