ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Справа № 922/1988/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Ткаченко Н.Г.,
Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2017 року,
та рішенняГосподарського суду Харківської області від 17 січня 2017 року,
у справі № 922/1988/16,
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ),
доПублічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область),
про стягнення 215 986 969 грн. 02 коп.,-
за участю представників: від ПАТ "НАК "Нафтогаз України": Безпалюк О.Л. - представник (довіреність №14-72 від 14.04.2017 року); від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5": Колесник К.А. - представник (довіреність від 07.04.2015 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року у справі № 922/1988/16 (суддя - Денисюк Т.С.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") задоволено частково; присуджено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (далі за текстом - ПАТ "Харківська ТЕЦ-5") на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп., 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп., а також суму судового збору у розмірі 206 700 грн. 00 коп.; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 (головуючий суддя - Шевель О.В., судді: Крестьянінов О.О., Фоміна В.О.) апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" задоволено; рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року у справі № 922/1988/16 в частині стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп., 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп., скасовано та в цій частині прийнято нове судове рішення, яким провадження у справі припинено; в іншій частині (в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп.) рішення залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки його прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій рішенням та постановою, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 в частині відмови в стягненні 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу, а також в частині припинення провадження щодо стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.; прийняти в цій частині нове судове рішення, за яким стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу в стягненні яких було відмовлено, а також стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп. в частині стягнення яких було припинено провадження у справі; відшкодувати за рахунок ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" понесені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судові витрати. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

03.05.2017 року до Вищого господарського суду України від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшов Відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти вимог та доводів скаржника заперечив частково; просив господарський суд касаційної інстанції постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 змінити в частині припинення провадження у справі по вимогам про стягнення 6 470 597 грн. 38 коп. - процентів річних, 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 19.04.2017 року у справі №912/487/15-г та позицію Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (як адміністратора Реєстру), висловлену у Листі № 42АУ/92ПЗ/974 від 16.03.2017 року), вказує на те, що приписи ч. 3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" (набрав чинності 30.11.2016 року) є нормою прямої дії та виконання цієї норми не потребує включення товариства до відповідного Реєстру.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2017 року, у зв'язку з ухвалою про самовідвід суддів Євсікова О.О., Барицької Т.Л. та Кролевець О.А., змінено склад колегії суддів: Поліщук В.Ю. - головуючий, судді: Куровський С.В., Удовиченко О.С.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.05.2017 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 31.05.2017 року.

В судовому засіданні 31.05.2017 року, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 07.06.2017 року.

07.06.2017 року, до початку судового засідання, від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшов Лист, в якому відповідач повідомив Вищий господарський суд України про те, що 24.05.2017 року товариство внесено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №127 від 24.05.2017 року.

В засіданнях суду касаційної інстанції, представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повністю підтримав вимоги касаційної скарги, з підстав наведених у ній; просив Вищий господарський суд України скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 в частині відмови в стягненні 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу, а також в частині припинення провадження щодо стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.; прийняти в цій частині нове судове рішення, за яким стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу в стягненні яких було відмовлено, а також стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп. в частині стягнення яких було припинено провадження у справі.

Представник ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", під час касаційного провадження, проти вимог та доводів скаржника частково заперечував, з підстав наведених у Відзиві від 03.05.2017 року; просив господарський суд касаційної інстанції постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 змінити в частині припинення провадження у справі по вимогам про стягнення 6 470 597 грн. 38 коп. - процентів річних, 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

19.12.2014 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 85/15-ПР (з Додатковими угодами до нього), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору. Строк дії Договору встановлений з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений газ - до повного погашення заборгованості.

Пункт 1.2. Договору від 19.12.2014 року встановлено, що природний газ використовується покупцем виключно для власних потреб та покупець є кінцевим споживачем.

У п.п. 6.1, 7.2 цього Договору, сторонами погоджено порядок та строки передачі та розрахунків за поставлений товар, а також можливість стягнення крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу, а понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу .

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" протягом січня - лютого, вересня - грудня 2015 року поставлено ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" імпортований природний газ на загальну суму 874 404 258 грн. 52 коп., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками без будь-яких зауважень та заперечень.

Оплата за прийнятий газ була здійснена ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" в повному обсязі, проте з порушенням встановлених у Договорі строків, внаслідок чого ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано (відповідно до п.6.1 Договору) пеню в розмірі 102 588 503 грн. 36 коп., штраф в розмірі 45 804 866 грн. 32 коп., 3% річних в розмірі 6 470 597 грн. 38 коп. та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 61 123 001 грн. 96 коп.

Разом з цим, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року, за заявою ВАТ "АТП-16351", порушено провадження у справі №23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ-5" (ухвалою місцевого господарського суду від 12.01.2011 року у справі про банкрутство змінено найменування боржника на ПАТ "Харківська ТЕЦ-5") та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. При цьому, провадження у справі №Б-23/75-02 про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", на момент розгляду Господарським судом Харківської області справи №922/1988/16, триває.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2016 року припинено провадження у справі у справі №922/1988/16 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" пені у розмірі 102 588 503 грн. 36 коп., штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп. та 61 123 001 грн. 96 коп. інфляційних за неналежне виконання ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 85/15-ПР від 19.12.2014 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.08.2016 року у справі №922/1988/16 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду Харківської області, присуджено стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2016 року касаційну скаргу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року у справі № 922/1988/16 - без змін.

За результатами розгляду цієї справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року у справі № 922/1988/16 позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково; присуджено стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп., 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп., а також суму судового збору у розмірі 206 700 грн. 00 коп.; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп. відмовлено.

Приймаючи таке рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" не розповсюджується дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (зокрема ч.3 ст.7 цього Закону), оскільки стосовно відповідача відсутнє рішення керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженої ним посадової особи про включення або про відмову у включенні ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Рішення про відмову в частині стягнення пені у розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп. місцевим господарським судом мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року у справі №23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ-5" введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час дії якого не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, інші.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" задоволено; рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року у справі № 922/1988/16 в частині стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп., 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп., скасовано та в цій частині прийнято нове судове рішення, яким провадження у справі припинено; в іншій частині (в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп.) рішення залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення пені у розмірі 102 588 503 грн. 36 коп. та штрафу у розмірі 45 804 866 грн. 32 коп., оскільки такі штрафні санкції були нараховані позивачем під час дії мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року у справі №23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ-5". В частині прийняття власного рішення про припинення провадження у справі щодо вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп., господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що, хоча на момент звернення із позовом до суду у позивача було право вимагати у відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого природного газу, однак, у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" таке право скасовано, під час провадження у справі, в силу цього Закону.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій рішенням та постановою, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.01.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 в частині відмови в стягненні 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу, а також в частині припинення провадження щодо стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.; прийняти в цій частині нове судове рішення, за яким стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 102 588 503 грн. 36 коп. - пені та 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штрафу в стягненні яких було відмовлено, а також стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 61 123 001 грн. 96 коп. та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп. в частині стягнення яких було припинено провадження у справі; відшкодувати за рахунок ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" понесені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судові витрати. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ст.ст. 216, 217, 229 ГК України, ст.ст.4, 42, 43, 47, 43, 84 ГПК України та невірне застосування приписів ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч.3 ст.7 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Задовольняючи частково подану ПАТ "НАК "Нафтогаз України" касаційну скаргу, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, під час розгляду справи, відповідачем (ПАТ "Харківська ТЕЦ-5") сума основного боргу за спожитий природний газ була погашена в повному обсязі 15.03.2016 року. Предметом цього спору є нарахування здійснені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (за порушення строків оплати), які складаються з: 102 588 503 грн. 36 коп. - пеня, 45 804 866 грн. 32 коп. - 7 % штраф, 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційні втрати, 6 470 597 грн. 38 коп. - 3 % річних.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 611 ЦК України унормовано, що, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Водночас, як було встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року, за заявою ВАТ "АТП-16351", порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ-5" (ухвалою суду від 12.01.2011 року у цій справі змінено найменування боржника на ПАТ "Харківська ТЕЦ-5"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, інше. Провадження у справі №Б-23/75-02, на момент розгляду Господарським судом Харківської області справи №922/1988/16, триває (стадія розпорядження майном).

Крім того, встановлено, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є поточним кредитором, в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, що діяла до 19.01.2013 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у визначеній редакції), одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію (ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно з абз.2 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

По переконанню колегії суддів касаційної інстанції, наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Виходячи зі змісту Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанції про неправомірне нарахування ПАТ "НАК "Нафтогаз України", за прострочення виконання зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені (102 588 503 грн. 36 коп.) та 7 % штрафу (45 804 866 грн. 32 коп.), а від так, вважає судові рішення господарських судів в частині відмови в задоволенні цих вимог законними та обґрунтованими.

При цьому, слід вказати на те, що доводи ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про невірне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції приписів ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, є безпідставними, а вимоги скаржника, в цій частині, не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" також були заявлені вимоги про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5": 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційні втрати, 6 470 597 грн. 38 коп. - 3 % річних.

З цього приводу, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Разом з цим, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат та суми 3% річних, місцевий господарський суд встанови, що здійснений позивачем розрахунок здійснений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства, а вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в частині стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційні втрати, 6 470 597 грн. 38 коп. - 3 % річних підлягають задоволенню. Місцевий господарський суд виходив з того, що на ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" не розповсюджується дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (зокрема ч.3 ст.7 цього Закону), оскільки, стосовно відповідача, відсутнє рішення керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженої ним посадової особи про включення або про відмову у включенні ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд, припиняючи провадження у цій справі (в частині позову про стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційні втрати, 6 470 597 грн. 38 коп. - 3 % річних), дійшов висновку, що, у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", право позивача на нарахування інфляційних втрат та 3% річних скасовано (під час провадження у справі) в силу прямої дії ч.3 ст.7 цього Закону.

З цього приводу, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати наступне.

03.11.2016 року прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" (набрав чинності 30.11.2016 року).

Відповідно до ч.1 ст. 1 вказаного Закону, учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За приписами ст. 2 цього Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" встановлено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно з ч.3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому, слід зауважити, що таке списання повинно здійснюватися у порядку, який визначений положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії".

Разом цим, господарськими судами попередніх інстанцій, під час розгляду цієї справи, було встановлено, що відповідач не є (не був на момент розгляду справи у місцевому та апеляційному господарських судах) учасником процедури врегулювання заборгованості у розумінні вказаних норм права.

Водночас, припиняючи провадження у справі (в частині стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 6 470 597 грн. 38 коп. - 3 % річних), на підставі п. 11) ч.1 ст. 80 ГПК України, апеляційний господарський суд виходив з того, що, у зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", право позивача (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") вимагати від ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" сплатити інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого природного газу - скасовано (під час здійснення провадження у цій справі) в силу вказаного Закону. Таким чином, за висновками господарського суду апеляційної інстанції, на час прийняття місцевим господарським судом судового рішення від 17.01.2017 року у справі № 922/1988/16, предмет спору був відсутній. При цьому, апеляційний господарський суд вказав на те, що, на час розгляду цієї справи (господарськими судами першої та апеляційної інстанцій), відповідний Реєстр не сформований.

Відповідно до п. 11) ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. За приписами ч. 2 ст. 80 ГПК України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Як зазначено у п.п. 4.4 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Проте, апеляційний господарський суд, припиняючи провадження у цій справі (в частині сплатити інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого природного газу) вказував на те, що, на момент звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до місцевого господарського суду з позовом до ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", позивач мав право на стягнення вказаних нарахувань, але таке право скасоване з моменту набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Разом з цим, колегія суддів касаційної інстанції вважає помилковим висновок апеляційного господарського суду про відсутність (в цьому випадку) предмету спору, що вказує на порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 (в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.), як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права (ст.43, п.11 ч.1 ст.80 ГПК України). В іншій частині постанова Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі № 922/1988/16 має бути залишена без змін.

При цьому, недодержання судом першої або апеляційної інстанції норм процесуального права (зокрема ст.43 ГПК України), якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до відповідного господарського суду (п.3) ч.1 ст. 111 9 ГПК України), оскільки касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що справа № 922/1988/16 (в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.) має бути передана до апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи (у скасованій частині), господарському суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги наведене у цій постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2017 року у справі № 922/1988/16 скасувати (в частині припинення провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.).

3. Справу № 922/1988/16 (в частині розгляду позовних вимог про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України": 61 123 001 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 6 470 597 грн. 38 коп.) передати на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

4. В іншій частині постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2017 року у справі № 922/1988/16 залишити без змін.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді: Н.Г.Ткаченко О.С. Удовиченко