ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р.Справа № 922/1518/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпласт Імпекс", м. Іваново
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс", м. Харків
про стягнення 1693217,17 руб. РФ (еквівалентно 766688,59 грн.) та 22958,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 11.05.2017р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стандартпласт Імпекс" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1693217,17 руб. РФ (еквівалентно 766688,59 грн.) та 3% річних у розмірі 22958,64 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору №СТД 203 від 22.03.2011р., який був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 31.05.2017р. відзив на позовну заяву за вх.№18027, в якому проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, зазначав, що за умовами договору укладеного між сторонами поставка товару здійснюється за умови 100% передоплати, позивачем здійснена поставка на власний ризик, правом на повернення позивач не скористався. Для реалізації умов договору укладеного між позивачем та відповідачем, відповідачем залучено ТОВ "Епіцентр К" та зазначив, про неналежне виконання вказаною особою умов договору на реалізацію товарів отриманих від позивача, що призвело к наявності суми боргу перед позивачем.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

22 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандартпласт Імпекс» (далі по тексту - постачальник, або позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТА-ІМПЕКС» (далі по тексту - покупець, або відповідач) було укладено договір №СТД 203 (далі по тексту - договір) про поставку шумо-, віброізоляційних, герметизуючих матеріалів і супутньої продукції (далі по тексту - товар).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник прийняв на себе обов'язок здійснювати поставку шумо-, віброізоляційних, герметизуючих матеріалів і супутньої продукції, а Покупець зобов'язаний прийняти і оплатити отриманий товар на умовах визначених договором.

Пунктом 1.2. встановлено, що кількість, найменування та ціна товарів, що поставляються, вказуються у специфікаціях, які складаються на кожне відвантаження і являються невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що вартість товару визначається в специфікації та включає в себе витрати по упаковці та маркуванню.

Відповідно до п.2.4. після погодження заявки постачальник виставляє покупцю рахунок на передоплату, який дійсний протягом 12 банківських днів.

Пунктом 2.5. договору встановлено, що оплата товару здійснюється в рублях Російської Федерації. Умови платежів - прямий банківський переказ.

Згідно п. 2.6. покупець здійснює 100% передоплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в ВАТ КІБ "Євроальянс" (м. Іваново). Товар вважається оплаченим з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Додатковою угодою від 02 червня 2011 року до договору було викладено в новій редакції пункт 2.6. договору, а саме: "Покупець здійснює 100% передоплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в ВАТ КІБ "Євроальянс" (м. Іваново), допускається передоплата частинами. Товар вважається оплаченим з моменту зарахування 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п.2.1. договору загальна сума договору складається із сум, вказаних в специфікаціях, які являються невід'ємною частиною даного договору.

В специфікації №80 від 29.05.2015 р. до договору вказаний перелік товару та загальна сума в розмірі 1 683 217, 17 рублів Російської Федерації, умова оплати - відстрочка платежу не пізніше 31.07.2015 року .

Додатковою угодою №19 від 08.06.2015 року до договору сторони погодили, що в специфікації №80 від 29.05.2015 року "Умови оплати", читати як "Відстрочка платежу в розмірі 1 683 217, 17 рублів Російської Федерації не пізніше 31.07.2015 р.".

Відповідно до товарної накладної №170 від 17.06.2015 року позивач здійснив відвантаження товару відповідачу, ТОВ "Мета - Імпекс" на адресу доставки: Україна, 61051, м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 94. Товар отримав представник відповідача по довіреності №16/06-2015 від 16.06.2015 року виданої ТОВ «Мета - Імпекс» на водія ОСОБА_2.

На зазначену суму Позивачем, ТОВ «Стандартпласт Імпекс» було виставлено на оплату рахунок - фактуру №157 від 07.05.2015 року (додаток №7).

Відповідно до додаткових угод №20, №21, №22, №23, №24, №25, №27, сторонами неодноразово вносились зміни до договору в частині кінцевого строку відстрочки платежу в розмірі 1 683 217, 17 рублів Російської Федерації, та кінцевою датою оплатою сторони визначили 31.12.2016р.

Відповідач, ТОВ «Мета - Імпекс», в листі адресованому позивачеві, вих. №25/1 від 25.07.2016 р. визнав існуючу заборгованість між покупцем ТОВ "Мета - Імпекс" та постачальником ТОВ "Стандартпласт Імпекс" за поставлений товар по специфікації №80 від 29.05.2015 р. в сумі 1 683 217, 17 рублів Російської Федерації та просив погодити новий графік погашення заборгованості, оскільки в зв'язку з тяжким фінансовим становищем ТОВ "Мета - Імпекс" не має можливості провести погашення вищезазначеної заборгованості.

Додатковою угодою №28 від 29.07.2016 р. до договору №СТД 203 від 22.03.2011 року сторони погодили, що в специфікації №80 від 29.05.2015р. "Умови оплати" читати як "Відстрочка платежу в розмірі 1 683 217,17 рублів Російської Федерації не пізніше 31.12.2016 року в відповідності до наступного графіку: до 30.09.2016р. у розмірі 561072,39 грн.; до 31.10.2016р. у розмірі 561072,39 грн., до 30.11.2016р. у розмірі 561072,39 грн.

Також, додатковою угодою №28 від 29.07.2016р. було внесено зміну в п.8.1. договору, а саме, викладено в наступній редакції: "Даний договір вступає в силу з 01 травня 2011р. та діє до 31 грудня 2016р., а в частині розрахунків між сторонами - до повного виконання зобов'язань.".

Відповідно до п.3.6. договору, зобов'язання постачальника по строках поставки, кількості та якості продукції вважаються виконаними з моменту підписання товарної накладної представниками покупця та перевізника.

Пунктом 3.9. договору встановлено, що при виявленні невідповідності чи нестачі продукції після прибуття вантажу на склад покупця, складається акт.

Претензії щодо кількості та якості приймаються в строки в відповідності до "Інструкції про порядок прийому продукції виробничо - технічного призначення товарів народного вжитку по кількості П-6" та "Інструкції про порядок прийому продукції виробничо - технічного призначення та товарів народного вжитку по якості П-7", відповідно до 3.10.

Постачальник свої зобов'язання виконав належним чином, що підтверджується товарними накладними, підписаними сторонами, а також документами, які зазначені в п.3.5. договору та оригінали яких були передані покупцю (копії: декларації на товари №10105020/170615/0003600; відвантажувальної специфікації №80 М від 16.06.2015 р., СМR №026058, листа Белгородської митниці Російська Федерація від 15.07.2015 року №14-19/20398).

Відповідач порушив п.2. додаткової угоди 28 від 29.07.2016 р. до договору №СТД 203 від 22.03.2011р., не виконавши свої зобов'язання по оплаті товару, допустивши з 01.12.2016 року прострочення в його оплаті.

Таким чином, відповідач в своєму листі від 25.07.2016р. визнав за собою порушення зобов'язання та не здійснив ні одного платежу згідно погодженого графіку між сторонами виплати заборгованості, відповідно до додаткової угоди №28 від 29.07.2016 року до договору №СТД 203 від 22.03.2011р. та визнав неоплачену заборгованість перед ТОВ "Стандартпласт Імпекс".

Позивач в порядку досудового врегулювання спору, щоб уникнути його судового вирішення направив претензію до відповідача - ТОВ «Мета - Імпекс» від 09 грудня 2016 року з вимогою сплатити заборгованість покупця перед постачальником протягом 10 днів з моменту отримання даної претензії, але відповідач на претензію не відреагував та суму боргу не сплатив.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 1693217,17 руб. РФ (еквівалентно 766688,59 грн.) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь 3% річних у розмірі у розмірі 22958,64 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність в загальному порядку, відшкодовуючи потерпілій стороні, збитки в виді прямого збитку і упущеної вигоди.

Згідно до п. 5.3. договору, датою нарахування сум штрафів, відсотків за цим договором сторони домовилися вважати дату визнання боржником свого зобов'язання по оплаті штрафу, відсотків або дату набрання законної сили рішення суду, в якому встановлений обов'язок боржника по оплаті штрафу, відсотків.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" (61051, м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 94, , ІПН 01, р/р 4 в АБ "Укргазбанк", м. Харків, МФО 320478) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартпласт Імпекс" (153000, Російська Федерація, Іванівська область, м. Іваново, вул. Смирнова, 74, код ЄДРПОУ 473, ІПН НОМЕР_1, р/р в ВАТ КІБ "Євроальянс" в м. Іваново, к/р БІК 042406701) заборгованість у розмірі 1693217,17 руб. РФ (еквівалентно 766688,59 грн.), 3% річних у розмірі 22958,64 грн. та судовий збір у розмірі 11844,71 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_3