РІШЕННЯ

31 травня 2017 року Справа № 913/319/17

Провадження №18пд/913/319/17

За позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, м. Старобільськ Луганської області, в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ

до: 1-го відповідача - фермерського господарства «Світоч», смт. Біловодськ Луганської області

2-го відповідача - Біловодського професійного аграрного ліцею, смт. Біловодськ Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання недійсним договору про надання сільськогосподарських послуг

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від прокуратури: Перегонцева Н.С., посв. від 04.10.16 № 044395;

від позивача: не прибув;

від 1-го відповідача: не прибув;

від 2-го відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув.

Суть спору: прокурором заявлено вимоги:

- про визнання недійсним договору про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15, укладеного між відповідачами за позовом, та припинення зобов'язання за ним на майбутнє;

- про зобов'язання 1-го відповідача (ФГ «Світоч») звільнити земельну ділянку загальною площею 384,7 га та повернути її 2-му відповідачу (Біловодському професійному аграрному ліцею); у земельної ділянки, що є предметом позову, не має кадастрового номеру, вона враховується в Біловодській селищній раді Луганської області та знаходиться в районі Біловодського водосховища.

Позивач - Міністерство освіти і науки України поясненнями від 16.05.2017 № 9.1-11-139 позовні вимоги прокурора підтримав у повному обсязі.

1-й відповідач листом від 05.05.2017 № 05.05.17/1 визнав позовні вимоги прокурора та просив розглядати справу без участі його представника.

2-й відповідач листом від 05.05.2017 № 220 також визнав позовні вимоги прокурора та просив розглядати справу без участі його представника.

Письмовими поясненнями від 24.05. 2017 (які є повністю ідентичними за змістом) відповідачі вказали, що позовні вимоги прокурора є безпідставними, так як строк дії оспорюваного договору закінчився після збирання врожаю 2016 року, а ФГ «Світоч» листом від 26.01.2017 повідомило Біловодський професійний аграрний ліцей про небажання продовжувати його дію.

Третя особа (Головне управління Держгеокадастру у Луганській області) листом від 31.05.2017 № 9-12-0.6-2123/2-17 повідомила суд про те, що за інформацією відділу у Біловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, розпорядженням голови Біловодської районної державної адміністрації від 29.10.2012 № 446 другому відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності загальною площею 420,0 га. У 2015 році розроблено відповідну землевпорядну документацію, загальна площа земельних ділянок після відведення склала 415,9869 га. Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14.06.2016 № 440-16 проект відведення повертався на доопрацювання. На даний час проект знаходиться на перевірці в Держгеокадастрі (м. Київ).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, суд

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у позовній заяві вказав:

- на підставі рішення виконкому Біловодської районної ради від 19.08.1988 № 180 в користуванні 2-го відповідача (Біловодського професійного аграрного ліцею) заходиться земельна ділянка;

- 2-м відповідачем на даний час розроблена документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 415,9869 га; документація не затверджена;

- 04.05.2016 між фермерським господарством «Світоч» - Виконавець (1-й відповідач) та Біловодським професійним аграрним ліцеєм - Замовник (2-й відповідач) укладено договір № 15 про надання сільськогосподарських послуг;

- згідно договору, Виконавець (ФГ «Світоч») на земельних ділянках Замовника (Ліцею) здійснює сільськогосподарські роботи (надає послуги): обробку землі, сівбу, внесення добрив та засобів захисту рослин, збирання врожаю (п. 1.1. договору);

- вказані роботи (послуги) виконуються Виконавцем своєю технікою, співробітниками, із використанням своїх паливо-мастильних та посівних матеріалів (п. 1.2. договору);

- послуги виконуються у строки, обумовлені сторонами, щоб надати наочний приклад проведення сільськогосподарських робіт та вирощування сільськогосподарських культур учням Біловодського професійного аграрного ліцею (п. 1.3. договору);

- Виконавець зобов'язується викупити врожай у Замовника, а останній продати його Виконавцю (п. 2.1.3, п. 2.2.3 договору);

- вартість робіт визначається згідно актів виконаних робіт (п. 3.2. договору);

- усі розрахунки за договором мають бути проведені протягом 20 днів після закінчення збирання врожаю 2016 року (п. 3.3. договору);

- договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (п. 7.1. договору);

- вказаний договір є удаваним, насправді, між відповідачами був укладений договір оренди земельної ділянки, де Замовник - орендодавець (2-й відповідач) надав Виконавцю - орендарю (1-му відповідачу) у строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції;

- кошти, що сплачуються Виконавцем Замовнику, за вирощену ним же (Виконавцем) за свій рахунок продукцію, це орендна плата за користування земельною ділянкою;

- якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч. 2 ст. 235 ЦК України);

- отже, вказані правовідносини регулюються законодавством про оренду землі.

Прокурор зазначив, що 2-м відповідачем (Біловодським аграрним ліцеєм) при укладенні оспорюваного договору порушено:

- ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», якою встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

- ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», якою встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

- абз. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту» яким встановлено, що до повноважень міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, належить розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Разом з цим, 2-м відповідачем укладено договір оренди землі (удаваний договір про надання сільськогосподарських послуг) без наявності відповідних повноважень та без погодження з Міністерством освіти і науки України.

На підставі вказаних доводів та положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, прокурором заявлено вимоги:

- про визнання недійсним договору про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15, укладеного між відповідачами за позовом, та припинення зобов'язання за ним на майбутнє;

- про зобов'язання 1-го відповідача (ФГ «Світоч») звільнити земельну ділянку загальною площею 384,7 га та повернути її 2-му відповідачу (Біловодському професійному аграрному ліцею); у земельної ділянки, що є предметом позову, не має кадастрового номеру, вона враховується в Біловодській селищній раді Луганської області та знаходиться в районі Біловодського водосховища.

Позивач - Міністерство освіти і науки України поясненнями від 16.05.2017 № 9.1-11-139 позовні вимоги прокурора підтримав у повному обсязі.

Позивач також зазначив, що відповідно до статуту Біловодського професійного аграрного ліцею (що був чинним на момент укладення оспорюваного договору), останній є державним професійно-технічним навчальним закладом, все його майно є державною власністю, управління майном, що закріплене за навчальним закладом, здійснює Міністерство освіти і науки України.

Позивач вказав, що 2-й відповідач не звертався до нього для погодження питання про укладення договору про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15.

На думку позивача оспорюваний договір про надання сільськогосподарських послуг є удаваним та укладено у супереч вимогам чинного законодавства.

1-й відповідач листом від 05.05.2017 № 05.05.17/1 визнав позовні вимоги прокурора та просив розглядати справу без участі його представника.

1-й відповідач пояснив, що збирання врожаю 2016 року та розрахунки за договором від 04.05.2016 № 15 закінчені 14.04.2017; з 15.04.2017 ФГ «Світоч» не використовує земельну ділянку; земельна ділянка використовується Біловодським професійним аграрним ліцеєм.

2-й відповідач листом від 05.05.2017 № 220 також визнав позовні вимоги прокурора та просив розглядати справу без участі його представника.

2-й відповідач також пояснив, що збирання врожаю 2016 року та розрахунки за договором від 04.05.2016 № 15 закінчені 14.04.2017; з 15.04.2017 земельна ділянка використовується Біловодським професійним аграрним ліцеєм.

Письмовими поясненнями від 24.05.2017 (які є повністю ідентичними за змістом) відповідачі вказали, що позовні вимоги прокурора є безпідставними, так як строк дії оспорюваного договору закінчився після збирання врожаю 2016 року, а ФГ «Світоч» листом від 26.01.2017 повідомило Біловодський професійний аграрний ліцей про небажання продовжувати його дію.

Третя особа (Головне управління Держгеокадастру у Луганській області) листом від 31.05.2017 № 9-12-0.6-2123/2-17 повідомила суд про те, що за інформацією відділу у Біловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, розпорядженням голови Біловодської районної державної адміністрації від 29.10.2012 № 446 другому відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності загальною площею 420 га. У 2015 році розроблено відповідну землевпорядну документацію, загальна площа земельних ділянок після відведення склала 415,9869 га. Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14.06.2016 № 440-16 проект відведення повертався на доопрацювання. На даний час проект знаходиться на перевірці в Держгеокадастрі (м. Київ).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Судом встановлено, що 04.05.2016 між фермерським господарством «Світоч» - Виконавець (1-й відповідач) та Біловодським професійним аграрним ліцеєм - Замовник (2-й відповідач) укладено договір № 15 про надання сільськогосподарських послуг.

Розділом 1 договору встановлено:

« 1.1. Предметом договору є надання сільськогосподарських послуг, а саме обробки землі, сівби, внесенню добрив та засобів захисту рослин, збиранню врожаю Виконавцем на земельних ділянках Замовника.

1.2. Сільськогосподарські послуги виконуються технікою та співробітниками Викорнавця із використанням його паливо мастильних та посівних матеріалів.

1.3. Послуги за договором виконуються у строки, обумовлені сторонами, щоб надати наочний приклад проведення сільськогосподарських робіт та вирощування сільськогосподарських культур учням Біловодського професійного аграрного ліцею.».

Розділом 2 договору встановлено:

« 2.1. Зобов'язання виконавця:

2.1.1 Провести своїми силами та засобами сільськогосподарські роботи в узгоджених Сторонами обсягах, у відповідності з агротехнічними вимогами.

2.1.2 Виконання робіт оформлювати актами виконаних робіт. Ці акти підтверджують фактичні обсяги виконаних робіт і є підставою для проведення розрахунків з Виконавцем.

2.1.3 Викупити врожай у Замовника за ринковими на момент придбання цінами.

…

2.2. Зобов'язання замовника:

2.2.1 Забезпечити розрахунки за виконані Виконавцем роботи в обсягах та на умовах, визначених цим Договором.

2.2.2 Вчасно підписувати та скріпляти печаткою акти виконаних робіт складені Виконавцев.

2.2.3 Продати Виконавцю врожай за ринковими цінами.

Відповідно до п. 3.1. договору, розрахунки за договором проводяться у грошовій безготівковій формі або взаємозаліком продукцією рослинництва після збору врожаю на підставі актів виконаних робіт та за ринковими цінами на момент розрахунку.

Згідно п. 3.3. договору (в редакції додаткової угоди до нього від 26.12.2016), розрахунки за договором мають бути проведені протягом 20 днів після закінчення збирання врожаю 2016 року.

Пунктом 7.1. договору (в редакції додаткової угоди до нього від 26.12.2016) встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Підпунктом 2.6 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів недійсними)» визначено, що не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Таким чином, судом не приймаються до уваги доводи відповідачів про те, що прокурор безпідставно пред'явив позов, так як строк дії договору закінчився 14.04.2017 після збирання врожаю 2016 р. та проведення розрахунків за договором.

Частиною 1 статті 235 Цивільного кодексу України встановлено:

« 1. Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.».

Дослідивши зміст оспорюваного договору, інші подані прокурором докази (накладні 2-го відповідача на поставку 1-му відповідачу сільськогосподарської продукції, виписки по банківському рахунку 2-го відповідача (т. 1, а.с. 32-40, 154), акти прийому-передачі наданих сільськогосподарських послуг (т. 1, а.с. 83-106; 149-153; інші) та враховуючи пояснення відповідачів, викладенні ними у листах від 05.05.2017 № 05.05.17/1 та від 05.05.2017 № 220 (т. 1 а.с. 168; т. 2, а.с. 17), якими останні визнали позовні вимоги, суд погоджується з думкою прокурора про те, що договір про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15, є удаваним.

Вказаний договір вчинено Сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили - договору оренди земельної ділянки, де Замовник - орендодавець (2-й відповідач) надав Виконавцю - орендарю (1-му відповідачу) у строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції; кошти, що сплачуються Виконавцем Замовнику, за вирощену ним же (Виконавцем) за свій рахунок продукцію, це орендна плата за користування земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 235 Цивільного кодексу України встановлено:

« 2. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.».

Відповідно до абз. 3 пп. 3.11 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Таким чином, вказані правовідносини регулюються законодавством про оренду землі.

Відповідно до статуту Біловодського професійного аграрного ліцею (що був чинним на момент укладення оспорюваного договору), останній є державним професійно-технічним навчальним закладом, все його майно є державною власністю, управління майном, що закріплене за навчальним закладом, здійснює Міністерство освіти і науки України (позивач по справі).

Позивач вказав, що 2-й відповідач не звертався до нього для погодження питання про укладення договору про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту», до повноважень міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, належить розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Разом з цим, 2-м відповідачем укладено договір оренди землі (удаваний договір про надання сільськогосподарських послуг) без наявності відповідних повноважень та без погодження з Міністерством освіти і науки України.

Крім того, на дату укладення оспорюваного договору і до теперішнього часу, у 2-го відповідача належним чином не оформлене право користування земельною ділянкою (ст. 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, вимоги про визнання недійсним договору про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15, укладеного між відповідачами по справі, підлягають задоволенню.

Пунктом 2.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» встановлено, що частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України.

Разом з тим якщо за правочином, визнаним недійсним, права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, то наслідки у вигляді реституції застосовані бути не можуть, але згідно з частиною другою статті 236 ЦК України можливість настання таких прав та обов'язків у майбутньому припиняються.

За таких обставин, зобов'язання за вказаним договором припиняється на майбутнє.

Щодо вимог прокурора про зобов'язання 1-го відповідача (ФГ «Світоч») звільнити земельну ділянку та повернути її 2-му відповідачу (Біловодському професійному аграрному ліцею).

Позов прокурором пред'явлено 11.04.2017 (що підтверджується штампом пошти на конверті, в якому позовні матеріали надійшли до суду).

На день пред'явлення позову (11.04.2017) земельна ділянка ще перебувала у користуванні 1-го відповідача, що визнано самими відповідачами в листах адресованих суду від 05.05.2017 № 05.05.17/1 та № 220 (про те, що розрахунки за договором від 04.05.2016 № 15 закінчені 14.04.2017; з 15.04.2017 ФГ «Світоч» не використовує земельну ділянку; земельна ділянка використовується Біловодським професійним аграрним ліцеєм).

Прокурор не подав суду доказів, що на день розгляду справи (винесення судом рішення) земельна ділянка залишалася у користуванні 1-го відповідача.

Останні акти прийому-передачі наданих послуг, які складені відповідачами за позовом, подані суду прокурором, датовані 3, 4, 5, 6 та 7-м квітня 2017 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що після пред'явлення позову 1-й відповідач у добровільному порядку звільнив спірну земельну ділянку та повернув її 2-му відповідачу.

За таких обставин, провадження у справі, в частині вимог про звільнення та повернення земельної ділянки, підлягає припиненню за відсутністю предмету спору на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір за першою позовною вимогою (про визнання договору недійсним) покладається на відповідачів у рівних частинах (1600 : 2 = 800 грн.); з відповідачів на користь заявника підлягає стягненню по 800 грн.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Провадження у справі, в частині позовних вимог про звільнення та повернення земельної ділянки, судом припинено в зв'язку з відсутністю предмету спору. Тому, судовий збір в сумі 1600 грн. (платіжне доручення від 10.04.2017 № 355 на суму 3200 грн.), яким оплачена вказана вимога, підлягає поверненню прокурору з Державного бюджету України.

Разом з цим, як встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідного клопотання від прокурора не надходило.

Тому, судовий збір в сумі 1600 грн. прокурору не повертається, але може бути повернений ухвалою суду за клопотанням прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, п. 11 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір про надання сільськогосподарських послуг від 04.05.2016 № 15, укладений між фермерським господарством «Світоч» (смт. Біловодськ Луганської області) та Біловодським професійним аграрним ліцеєм (смт. Біловодськ Луганської області) та припинити зобов'язання за ним на майбутнє.

3. В решті позову (про звільнення та повернення земельної ділянки) провадження у справі припинити.

4. Стягнути з фермерського господарства «Світоч», смт. Біловодськ Луганської області, вул. Радянська, 42, ідентифікаційний код 31915516, на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27, ідентифікаційний код 02909921, витрати на судовий збір в сумі 800 грн.; наказ видати.

5. Стягнути з Біловодського професійного аграрного ліцею, смт. Біловодськ Луганської області, вул. Аграрна, 32, ідентифікаційний код 02541071, на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27, ідентифікаційний код 02909921, витрати на судовий збір в сумі 800 грн.; наказ видати.

31 травня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 06 червня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко