КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа№ 911/4144/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : Школьна К.В. - дов. №705 від 22.11.2016р.

Несвіт В.Б. - дов. №171 від 04.04.2017р.

Дробот О.І. - дов. №147 від 22.03.2017р.

Гаврада В.М. - дов. №226 від 10.05.2017р.

Губа Г.І. - дов. №229 від 10.05.2017р.

Коломієць Н.Б. - дов. №263 від 25.05.2017р.

Кузьменко В.П. - дов. №264 від 25.05.2017р.

від відповідача : Іщенко С.М. - дов. №7 від 12.01.2017р.

третя особа-1: не з'явилась

від третьої особи-1: не з'явились

від третьої особи-2: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Обухівське" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017р.

у справі № 911/4144/16 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Обухівське"

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_10 (третя особа-1)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" (третя особа-2)

про визнання незаконними та скасування наказу та скасування запису в Поземельній книзі

В судовому засіданні 31.05.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016р. Публічне акціонерне товариство "Обухівське" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-3623/15-16-сг від 12.03.2016р. та скасування у поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у приватну власність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 13.02.1996р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №284, радгоспу-комбінату Обухівський було передано в користування 1327 га землі в межах згідно з планом користування для сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п.1 Статуту ПАТ "Обухівське" є правонаступником ВАТ "Обухівське", яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 №14-25-7/1 шляхом перетворення державного підприємства радгосп-комбінат Обухівський у ВАТ "Обухівське" відповідно до законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про господарські товариства".

Позивач твердить, що є законним землекористувачем земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області в межах плану користування, що посвідчено Актом на право постійного користування НОМЕР_2 ВІД 13.02.1996р., керуючись при цьому п.2 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр".

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області 12.03.2016р. видано Наказ про надання земельної ділянки у власність №10-3623/15-16-сг, на підставі якого було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13922692 від 25.03.2016р.

Позивач зазначає, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 є частиною земельної ділянки, що належить позивачу відповідно до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 13.02.1996р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області.

На думку позивача, видаючи оспорюваний наказ, відповідач порушив право користування позивача земельною ділянкою на підставі чинного Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 13.02.1996р., оскільки згідно ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Стаття 141 ЗК України передбачає припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у разі добровільної відмови від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки, яке в будь-якому випадку має здійснюватися шляхом прийняття уповноваженим органом відповідного рішення. За відсутності добровільної відмови позивача та/або рішення про вилучення земельної ділянки, оспорюваний наказ прийнятий всупереч чинному законодавству та порушує право користування земельною ділянкою позивача, а відтак має бути визнаний недійсним.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що в Управлінні Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, як місцевому фонді документації із землеустрою, відсутня будь-яка землевпорядна документація щодо передачі земель радгоспу-комбінату "Обухівське", ВАТ "Обухівське" чи ПАТ "Обухівське" у користування. Крім того, земельні ділянки не сформовані та не мають державної реєстрації у Державному земельному кадастрі відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України, зокрема відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок, земельним ділянкам не присвоєно кадастрові номери. Відомості щодо перебування в користуванні ПАТ "Обухівське" земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради в Державному земельному кадастрі відсутні. Крім того, неодноразово із користування товариства вилучались земельні ділянки, проте, інвентаризація земель жодного разу не проводилась. Враховуючи наведене, ідентифікувати земельні ділянки, які передавались в користування радгоспу-комбінату "Обухівське" та які на даний час фактично перебувають у користуванні позивача, фактично неможливо. Крім того, відповідач вказує, що не може самостійно внести запис до Поземельної книги про скасування права, тобто без отримання відповідної інформації від органу державної реєстрації прав в порядку інформаційного обміну, враховуючи п.51, п.61 та п.113 Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Крім того, відповідач вказував, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 здійснена на підставі документації із землеустрою. Передача у власність ОСОБА_10 земельної ділянки здійснено після її державної реєстрації, відповідно до вимог ст.79-1, 118 Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Закону України "Про державний земельний кадастр".

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.02.2017р. у справі №911/4144/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, рішення прийнято з порушенням загальних принципів судочинства, закріплених ст.4-7 ГПК України, без належного з'ясування та обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 24.03.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2017р., у зв'язку перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 26.04.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. відповідно до ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 17.05.2017р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.05.2017р., у зв'язку перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. відповідно до ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 31.05.2017р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 31.05.2017р. представники позивача підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній та з урахуванням додаткових пояснень до неї, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 31.05.2017р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі та доповненнях, викладених в поясненнях представників позивачів, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники третіх осіб 1 та 2, третя особа 1 в судове засідання апеляційної інстанції 31.05.2017р. не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 Статуту публічного акціонерного товариства "Обухівське", затвердженого зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Обухівське" протокол №9 від 18.10.2013, публічне акціонерне товариство "Обухівське" є правонаступником відкритого акціонерного товариства "Обухівське", що засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 №14-25-7/1 шляхом перетворення державного підприємства радгосп-комбінат "Обухівський" у відкрите акціонерне товариство "Обухівське" відповідно до законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про господарські товариства".

Рішенням Нещерівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області 5 сесії 22 скликання, від 01 Х11 1995 року "Про затвердження науково-технічної документації по виготовленню Державного акту на право постійного користування землею радгоспу - комбінату "Обухівський" Обухівського району Київської області" розглянуто розроблену Київським відділенням інституту землеустрою науково-технічну документацію по виготовленню Державного акту на право постійного користування землею радгоспу-комбінату "Обухівський", та керуючись Постановою Верховного Ради України від 18.12.1990 "Про земельну реформу" Нещерівська сільська рада народних депутатів вирішила затвердити науково-технічну документацію по виготовленню Державного акту на право постійного користування землею та надала в постійне користування радгоспу-комбінату "Обухівський" земельні ділянки загальною площею 1327,0 га (ріллі - 798,5 га, сіножатей - 446,2 га, пасовищ 19,0 га, лісів і інших лісовкритих площ 20,8 га, боліт - 1,1 га, під водою 21,8 га, під господарськими шляхами - 8,5 га, під виробничими будівлями і дворами - 7,4 га, під гідротехнічними спорудами- 3,3 га, відкритими землями без рослинного покриву - 0,4 га).

Як вбачається з державного Акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 13.02.1996р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №284, радгоспу-комбінату "Обухівський" було передано в користування 1327,0 га землі в межах згідно з планом користування для сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Згідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Розпорядженням Обухівської районної держадміністрації Київської області від 28.03.2012 №385 "Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравеньської та Нещерівської сільських рад" надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього товариства, яке є правонаступником радгосп-комбінату "Обухівський" на підставі статуту ПАТ "Обухівське", згідно з державними актами на право постійного користування землею НОМЕР_3, 003262, 003263 та зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 13.02.1996 №1, від 19.02.1996 №26 та від 16.02.1996 №284 відповідно, розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.12.2015 №365 "Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Прешотравеньскої сільських рад" затверджено проект приватизації земель публічного акціонерного товариства "Обухівське", розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказане розпорядження №365 від 08.12.2015 оскаржувалось позивачем ПАТ "Обухівське" та було предметом розгляду у справі господарського суду Київської області №911/68/16.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.03.2016 у справі №911/68/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Частиною другою пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Згідно частини третьої вказаного пункту 8 при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які були передані в оренду із земель державної чи комунальної власності або які на час набрання чинності Земельним кодексом України належали цим підприємствам на праві колективної власності чи перебували у постійному користуванні, за винятком земель, що не підлягають приватизації або залишаються у державній чи комунальній власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також: пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Згідно ч. 2 статті 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Крім того, цієї статтею визначено, що землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно; площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд); особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості); при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті; вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 Земельного кодексу України у тій же редакції, до якої відсилають положення наведеної вище статті 118 ЗК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 3 тієї ж статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що зазначене право за вказаними особами визнано законом та не залежить від волі юридичної особи сільськогосподарського акціонерного товариства, а відтак, передача земельної ділянки у власність особі, яка має право на земельну частку (пай), в порядку приватизації не потребує ані погодження попереднього користувача (сільськогосподарського акціонерного товариства), ані попереднього вилучення земельної ділянки у такого користувача рішенням повноважного органу, з чим колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Абзацом 2 та 3 пункту 8 розділу X Перехідних положень ЗК України передбачено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві," а також пенсіонери з їх числа.

При обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які були передані в оренду із земель державної чи комунальної власності або які на час набрання чинності Земельним кодексом України належали цим підприємствам на праві колективної власності чи перебували у постійному користуванні, за винятком земель, що не підлягають приватизації або залишаються у державній чи комунальній власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 25 ЗК України площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

Таким чином, законодавець чітко зазначає, що передаються у власність землі, що перебували (в минулому значенні), а не перебувають (зараз) в постійному користуванні сільськогосподарського підприємства. Тобто в приватну власність працівникам та пенсіонерам передаються землі, на які право постійного користування сільськогосподарського підприємства припинено у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до частини 5 статті 118 ЗК України «Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами», передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пункт «б» частини 3 статті 116 ЗК України передбачає передачу земельних ділянок у власність громадян, в тому числі внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. При цьому частина 5 статті 116 ЗК України чітко визначає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Слід зазначити, що не існує підстави припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв'язку з приватизацією даних земель.

Отже, не існує спеціального законодавства, яке регламентує порядок приватизації державних земель і має пріоритетне застосування в регулюванні спірних відносин сторін, про що помилково зазначає суд у своєму рішенні, а дійсно існує порушення статті 116 та 141 ЗК України.

Як вбачається з наказу Держгеокадастру Головного управління Держгеокадстру у Київській області "Про надання земельної ділянки у власність" відповідно до п.8 Перехідних положень ЗК України статей 15-1, 25, 79-1, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення "Про головне управління Держгеокадстру у Київській області", затвердженого наказом Держгеокадастру від 03.03.2015 №24 вирішено надати гр. ОСОБА_10 у власність земельну ділянку площею 3,6003 га (кадастровий номер НОМЕР_1) із земель сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області; право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позивач стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, яка надана у приватну власність ОСОБА_10 згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-3623/15-16-сг від 12.03.2016р. повністю лежить в межах земельної ділянки площею 1327,0 га на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, що знаходиться в постійному користуванні позивача згідно державного Акту на право постійного користування НОМЕР_2 від 13.02.1996.

Зазначене твердження відповідачем та третіми особами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єкта нерухомого майна №57942208 від 22.04.2016 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 3,6003 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою Київська область, Обухівський район, селищна рада Нещерівська належить на праві приватної власності ОСОБА_10, підставою виникнення права власності зазначено наказ серія та номер: 10-3623/15-16-сг, виданий 12.03.2016, видавник - Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Як вбачається з листа Державного підприємства "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 22.11.2016 №01/03-05/617 земельні ділянки з кадастровими номерами АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 знаходиться на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області в межах земельної ділянки, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі державного акту від 13.02.1996 НОМЕР_4; земельні ділянки з кадастровими НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_1 та НОМЕР_9, знаходяться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області в межах земельної ділянки, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі державного акту від 16.02.1996 НОМЕР_2; земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12 знаходиться на території Обухівської міської ради Обухівського району Київської області в межах земельної ділянки, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі державного акту від 19.02.1996 НОМЕР_3.

Крім того, факт накладення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 в межах земельної ділянки №7, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі державного акту від 13.02.1996 НОМЕР_2 підтверджується Зведеним інвентаризаційним планом ДП "Київський інститут землеустрою".

Як вбачається з додатку 1 до проекту приватизації земель ПАТ "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва щодо передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам в кількості 34-х осіб, до числа вказаних громадян, зокрема відноситься ОСОБА_10 (номер земельної частки (паю) 46).

Згідно схеми розташування земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області земельна частка (пай) №46 має загальну площу 3,6002 га.

В той же час висновок суду першої інстанції про те, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 здійснена на підставі документації із землеустрою та передана у власність ОСОБА_10 у відповідності до ст. 79-1, 118 ЗК України, ЗУ «Про землеустрій» та ЗУ «Про державний земельний кадастр» є помилковим та спростовується наступним.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, яка надана у приватну власність ОСОБА_10 згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-3623/15-16-сг від 12.03.2016 року повністю лежить в межах земельної ділянки площею 1327,0 га на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, що знаходиться в постійному користуванні позивача згідно державного Акту на право постійного користування НОМЕР_2 від 13.02.1996р.

Листом Управління Держгеокадастру в Обухівському районі до Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про надання інформації» № 14-1003-99.3-4891/2-16 від 29.09.2016р. підтверджується факт того, що Право постійного користування земельними ділянками радгоспу-комбінату «Обухівський» ПАТ «Обухівське», які передбачені проектом приватизації земель до виділення як земельні частки (паї) загальною площею 3068,73 га та для створення резервного фонду площею 541,54 га, право на які посвідчено державними актами на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого 13.02.1996р., НОМЕР_2, виданого 13.02.1996р., НОМЕР_3, виданого 19.02.1996р. радгоспу комбінату «Обухівський» не припинялося.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.12.2015р. № 365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» затверджено проект приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське».

Вказане розпорядження № 365 від 08.12.2015р. оскаржувалося ПАТ «Обухівське» та було предметом розгляду у справі господарського суду Київської області № 911/68/16, рішенням якого від 04.03.2016р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду України, було встановлено, що Обухівська районна державна адміністрація в оспорюваному розпорядженні не передавала з державної у приватну власність землі сільськогосподарського призначення, а лише затверджувала проект приватизації цих земель на підставі приписів ч. 4 ст.186 ЗК України.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, на підставі Проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», який є проектом землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій мали б бути сформовані земельні ділянки державної власності шляхом визначення їх меж.

Відповідно до пункту 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Формування ж земельних ділянок, що підлягають відведенню у власність працівникам та пенсіонерам ПАТ «Обухівське» може бути здійснене у порядку відведення земельних ділянок із земель державної власності на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (у порядку визначеному статтею 50 ЗУ «Про землеустрій») або ж шляхом поділу земельної ділянки сформованої на підставі Проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» на підставі Технічної документації з землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок (у порядку визначеному статтею 56 ЗУ «Про землеустрій»).

При цьому, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до абзацу п'ятого частини третьої статті 50 ЗУ «Про землеустрій» повинен містити письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду, а технічна документація із землеустрою щодо поділу земельних ділянок відповідно до пункту «Е» статті 56 ЗУ «Про землеустрій» повинна містити нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні).

На виконання вимог апеляційного суду щодо надання документації із землеустрою, на підставі якої здійснено реєстрацію спірної земельної ділянки, відповідачем надано Додаток до проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське».

Частиною 3 статті 25 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом, а частиною 2 даного закону перелічено вичерпний перелік видів документації з землеустрою:

а) схеми землеустрою і техніко-економічні обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;

б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;

в)проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого

природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів;

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

г) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;

є) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;

ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

з) робочі проекти землеустрою; и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок;

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Отже, не існує такого виду документації із землеустрою як Додаток до проекту приватизації, а реєстрація земельної ділянки НОМЕР_1 здійснена без відповідної документації із землеустрою, що суперечить статті 20 ЗУ «Про землеустрій», відповідно до якої землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема: пункт «в» надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Щодо формування земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, як об'єкту цивільних прав, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. При чому, відповідно до частини 7 статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідач стверджує, що надав усю документацію із землеустрою, тобто Додаток до проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», на підставі якої, за твердженням Відповідача, здійснено формування земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1. Проте, у змісті документації із землеустрою, поданої Відповідачем, немає жодного матеріалу перенесення меж земельної ділянки у натуру (на місцевість) передбачених, зокрема статтею 49 ЗУ «Про землеустрій».

Встановлення меж земельної ділянки повинно відбуватися у відповідності до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, відповідно до пункту 3.12 якої дана процедура повинна здійснюватися у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, чого не відбулося до цього часу.

Отже, при відсутності визначених меж земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, дана земельна ділянка не може бути об'єктом цивільних прав.

Крім того, в листі Управління Держкомзему в Обухівському районі № 03-15/2421 від 23.04.2012р. «Умови відведення земельної ділянки» (т.2,а.с.62-63), структурним підрозділом Відповідача викладено умови, при дотриманні яких можлива реалізація проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», зокрема, дотримання ст. 149, 151 ЗК України та Постанови КМУ N 1279 від 17 листопада 1997р. «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню», чого Відповідачем під час постанови спірного наказу дотримано не було, оскільки листом № 14-1003-99.3-4891/2-16 від 29.09.2016р. Управління Держгеокадастру в Обухівському районі до Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про надання інформації» (наявний в матеріалах справи) структурний підрозділ Відповідача підтвердив факт того, що право постійного користування земельними ділянками радгоспу-комбінату «Обухівський» ПАТ «Обухівське», які передбачені проектом приватизації земель до виділення як земельні частки (паї) загальною площею 3068,73 га та для створення резервного фонду площею 541,54 га, право на які посвідчено державними актами на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого 13.02.1996 року, НОМЕР_2, виданого 13.02.1996 року, НОМЕР_3, виданого 19.02.1996 радгоспу комбінату «Обухівський» не припинялося.

Ухвалою про порушення провадження у справі № 911/4144/16 від 20 грудня 2016 року було зобов'язано Відповідача подати оригінал та копії документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, крім того ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17 травня 2017 року зобов'язано відповідача надати копії усіх документів, що надали відповідачу підстави для прийняття оспорюваного наказу. Проте, Відповідачем було подано лише додаток копію Проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» (в якому відсутні відомості про формування земельної ділянки НОМЕР_1) та додаток Проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», що не є видом документації із землеустрою в розумінні статті 20 ЗУ «Про землеустрій», відповідно до частини третьої якої види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Проект приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є землевпорядною документацією, а саме проектом землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, при чому до складу даного виду землевпорядної документації відповідно до статті 49 ЗУ «Про землеустрій» не входять додатки.

В той же час, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру номер НВ-017, сформованого 26.05.2017р. про земельну ділянку НОМЕР_1 (створеного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру) в розділі Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки зазначено, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 зареєстрована Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області 29.12.2015 року на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 23.09.2014, ФОП ОСОБА_12 (копія наявна в матеріалах справи).

Слід зазначити, що відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Відповідно до частини 5 статті 25 цього Закону України «Про державний земельний кадастр» до Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва ІИ-У категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт прнймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Проте, відповідачем зазначена документація на вимогу суду подана не була, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про реєстрація останнім земельної ділянки всупереч статті 79-1 3К України, статті 24, 25, ЗУ «Про державний земельний кадастр» та без належних правових підстав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.05.2014р. відповідачем видано наказ № 10-569/15-14-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл ОСОБА_10 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність розташованої на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Більше того, землевпорядна документація була виготовлена та отримала Висновок Управління Держземагентства в Обухівському районі про погодження проекту землеустрою вих. № 3-27/730 від 31.07.2015 року із зобов'язанням пройти обов'язкову державну експертизу, проте, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Київській області № ПІ-281/0-4906/6-17 від 07.04.2017р за 2015-2017 року вказаний проект землеустрою не надходив для проходження державної експертизи.

При цьому висновок суду щодо виникнення спору у даній справі щодо права користування земельною ділянкою, на захист якого позивачем подано даний позов, фактично існує між позивачем та громадянкою ОСОБА_10, яка є власницею спірної земельної ділянки, у зв'язку з чим дана особа мала б бути відповідачем у даній справі, а сама справа мала б розглядатися в порядку цивільного судочинства, не узгоджується з матеріалами справи виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 21 ГПК України відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Враховуючи, що земельна ділянка, власником якої зареєстровано ОСОБА_10 до цього часу не виділена в натурі на місцевості і знаходиться у володінні та користуванні ПАТ «Обухівське» у складі земель, що належать ПАТ «Обухівське» на підставі державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_2, виданого 16.02.1996р. Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області, у позивача відсутні підстави для звернення з позовом до суду безпосередньо до ОСОБА_10

В той же час статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в)визнання угоди недійсною;

г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д)застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивач звернувся у встановленому законом порядку до суду за захистом права щодо володіння та користування земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, що має настати після визнання недійсним рішення органу виконавчої влади.

При цьому висновки суду про відсутність у відповідача повноважень щодо здійснення державної реєстрації виникнення чи припинення права власності, не узгоджується з нормами матеріального права виходячи з наступного.

Скасування запису в Поземельній книзі регулюється пунктами 60-62 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012р., відповідно до яких, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Пунктом 113 Порядку передбачено правове регулювання дій Державного кадастрового реєстратора під час отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну стосовно відповідності відомостей Державного земельного кадастру з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і передбачено, зокрема, що у разі невідповідності зазначених відомостей Державний кадастровий реєстратор зобов'язаний повідомити про це суб'єкт, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Крім цього, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що судом при постановленні рішення не звернуто увагу на ту обставину, що оскаржуваний наказ Відповідачем було видано всупереч дії судової заборони, що є окремою підставою для задоволення заявлених позовних вимог.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у справі № 911/2149/14 було вжито заходів забезпечення позову, відповідно до яких Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_12 було заборонено здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, розробки проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні Публічного акціонерного товариства «Обухівське» на підставі:

державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого 13.02.1996р. Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області;

державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_2, виданого 13.02.1996р. Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області;

державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_3, виданого 19.02.1996р. Обухівською міською радою Обухівського району Київської області.

Відповідно до резолютивної частини ухвали, остання набирає законної сили з дня її винесення судом і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом зі строком пред'явлення до виконання до 05.06.2015р.

Незважаючи на те, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання, відповідач, проігнорував заборону Господарського суду Київської області на прийняття будь-яких рішень щодо земель позивача і видав оскаржуване рішення та передав Третій особі - 1 у власність частину земельної ділянки Позивача.

На підтвердження обізнаності Відповідача про існування судової заборони позивачем наведено наступні доводи та докази:

в березні 2015р. Управління Держземагентства в Обухівському районі зверталося до Господарського суду Київської області із заявою про роз'яснення ухвали Господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у справі №911/2149/14. Позивач зазначає, що в розгляді даної ухвали приймав участь представник ОСОБА_9, який є представником відповідача і в даній справі;

- Листом № 28-10-7777.47-24419/2-16 від 26.08.2016р. відповідач обґрунтував відмову у наданні дозволу на проведення інвентаризації земель позивача саме у зв'язку з дією заборони відповідачу приймати будь-які рішення стосовно земель позивача, передбаченою Ухвалою Господарського суду Київської області про забезпечення позову.

Отже, Відповідач знав про наявність судового рішення про заборону приймати будь-які рішення стосовно земель Позивача, використовував дане судове рішення в своїй діяльності, і незважаючи на те, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання, відповідач проігнорував заборону Господарського суду Київської області на прийняття будь-яких рішень щодо земель Позивача і видав оскаржуваний наказ та передав Третій особі - 1 у власність частину земельної ділянки позивача.

Незважаючи на те, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області не є правонаступником Головного управління Держземагенства у Київській області, встановлена судом заборона на вчинення передбачених в ухвалі суду дій, стосується і відповідача у даній справі, який наділений повноваженнями, що раніше належали Головному управлінню Держземагенства у Київській області.

Слід зазначити, що лише 13.10.2016р. Київським апеляційним господарським судом у справі №911/2149/14 було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 05.06.2014р. з посиланням на те, що відпала потреба у вказаних заходах.

Крім того, судом було зазначено про те, що спірне рішення Обухівської райради від 27.12.2013р. №428.29.У1 «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» припинило свою дію на підставі постанови Вищого господарського суду України від 12.08.2016р. у справі №911/2149/14.

Отже, на момент прийняття відповідачем 12.03.2016р. оскаржуваного наказу, ухвала Господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у справі № 911/2149/14 про вжиття заходів забезпечення позову була чинною, а тому також підлягала врахуванню відповідачем при здійсненні своєї діяльності.

29.12.2015р. Управлінням Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області було прийнято рішення про реєстрацію земельної ділянки НОМЕР_1 за проектом відведення земельної ділянки, виготовленого ОСОБА_12 25.09.2014, тобто під час дії ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів за результатами перегляду оскаржуваного рішення погоджується з висновком суду першої інстанції, що один лише факт звернення позивача до правоохоронних органів щодо незаконної приватизації земельної ділянки, на підтвердження якого позивач долучив протокол №09 Наглядової ради ПАТ "Обухівське", сам по собі не доводить незаконності вказаної приватизації.

Відмова позивачеві у задоволенні позову у справі Господарського суду Київської області №911/68/15 про визнання недійсним розпорядження Обухівської РДА № 365 від 08.12.2015 р. "Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства "Обухівське" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад", враховуючи наявні докази у даній справі, не свідчить про законність дій відповідача при прийнятті оскаржуваного наказу про надання земельної ділянки у власність №10-3623/15-16-г від 12.03.2016р.

Колегія суддів, дослідивши в сукупності наявні у справі докази, дійшла висновку, що під час прийняття відповідачем оспорюваного наказу, останнім не було дотримано положень статтей 116, 141, 149, 151, 79, 79-1 ЗК України, та положень Законів України «Про землеустрій» та «Про державний земельний кадастр», а тому оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним. Одночасно підлягає задоволенню і вимога позивача про скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у приватну власність, вчиненого на виконання недійсного наказу.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з підстав, викладених у ній та доповненнях до неї, а рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017р. у справі № 911/4144/16 підлягає скасуванню у відповідності до п.2 ч.1 ст.103 ГПК України з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 49 ГПК України у зв'язку із задоволенням позову та апеляційної скарги позивача, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Обухівське" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017р. у справі № 911/4144/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017р. у справі № 911/4144/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність №10-3623/15-16-г від 12.03.2016р.

5. Скасувати в Поземельній книзі запис про надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 у приватну власність.

6. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м.Київ, вул.Серпова, 3/14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Обухівське" (08701, Київська обл., м.Обухів, мр-н Петровський, 26, 4) 2756,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3031, 60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати накази.

8.Матеріали справи № 911/4144/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко