КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/6356/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: Кальний К.Є.

від відповідача: Дмитрук Є.В., Маліков В.В., Дмитрук В.О.

розглянувши

апеляційні скарги Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 12.01.2017 року

у справі № 910/6356/16 (Головуючий суддя - Демидов В.О.;

судді: Ковтун С.А., Цюкало Ю.В.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Політех"

до Науково-виробничого колективного підприємства

"МІТІС"

про стягнення 465324,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року позов задоволено частково.

Провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за теплоенергію в сумі 10729,71 грн. та в частині стягнення заборгованості за утримання прибудинкової території в сумі 9308,69 грн. по квартирі №21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року припинено.

Стягнуто з Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" (03083, м. Київ, пр. Науки, 76, код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 33492064) заборгованість за надані послуги з опалення та з утримання прибудинкової території у сумі 287175 (двісті вісімдесят сім тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 98 коп., а також судовий збір у сумі 4307 (чотири тисячі триста сім) грн. 64 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Науково-виробниче колективне підприємство "МІТІС звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/6356/16 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 року апеляційну скаргу Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 р. у справі № 910/6356/16 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 р. у справі №910/6356/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 р. апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 р. у справі №910/6356/16 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу та додаткові письмові пояснення.

06.03.2017 року на адресу Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи було відкладено на 04.04.2017 року.

Розпорядженням головного спеціаліста відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/1304/17 від 30.03.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Сітайло Л.Г., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, справу № 910/6356/16 призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколів автоматичної зміни складу колегії суддів та передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 30.03.2017 р. справу № 910/6356/16 було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Калатай Н.Ф., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 р. апеляційні скарги Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

04.04.2017 року розгляд справи не відбувся у зв'язку із перебуванням головуючого судді Баранця О.М. у відпустці.

У зв'язку із виходом 05.04.2017 р. головуючого судді Баранця О.М. з відпустки, розгляд справи № 910/6356/16 було призначено на нову дату - 24.04.2017 р.

24.04.2017 р. у розгляді справи було оголошено перерву до 29.05.2017 р.

29.05.2017 р. у розгляді справи було оголошено перерву до 06.06.2017 р.

Розпорядженням начальника управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/2068/17 від 06.06.2017 р. справу № 910/6356/16, у зв'язку із перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2017 р., справу № 910/6356/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Дідиченко М.А., Сітайло Л.Г.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" діє відповідно до статуту ОСББ "Політех", затвердженого установчими зборами 18.02.2005 (протокол №1).

Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ "Політех" об'єднання створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку № 145 по вул. Борщагівській в м. Києві відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Пунктом 2.1. Статуту передбачено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до п. 2.2 Статуту завданням та предметом діяльності об'єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання; забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

15.08.2005 р. Науково-виробниче колективне підприємство "МІТІС" (далі - відповідач) передало, а Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" (далі - позивач) прийняло на баланс житловий будинок № 145 по вулиці Борщагівській в місті Києві, що підтверджується копією акта приймання-передачі з балансу на баланс від 15.08.2005 р.

Як вбачається з матеріалів справи, Науково-виробниче колективне підприємство "МІТІС" в період з 01.03.2011 р. по 30.06.2016 р. було власником квартир:

№ 11 загальною площею 87,7 м.кв. та опалювальною площею 84,4 м.кв.

№ 20 загальною площею 90,5 м.кв. та опалювальною площею 86,1 м.кв.

№ 21 загальною площею 97,1 м.кв. та опалювальною площею 92,4 м.кв.

№121 загальною площею 171,6 м.кв. та опалювальною площею 159,3 м.кв.

№123 загальною площею 170,7 м.кв. та опалювальною площею 157,8 м.кв.

№151 загальною площею 148,1 м.кв. та опалювальною площею 138,8 м.кв.

№163 загальною площею 151,3 м.кв. та опалювальною площею 142,5 м.кв.

№165 загальною площею 153,8 м.кв. та опалювальною площею 145,9 м.кв.

№185 загальною площею 248,3 м.кв. та опалювальною площею 236 м.кв.

№186 загальною площею 248,2 м.кв. та опалювальною площею 233 м кв. по вул. Борщагівська у м. Києві, що не заперечується відповідачем.

Квартира №20 була відчужена відповідачем 27.11.2012 р., квартира №165 відчужена 30.07.2013 р. і квартира №11 відчужена 09.08.2013 р., що частково враховано позивачем у розрахунку від 10.10.2016 р. і про що зазначено в поясненнях відповідача від 21.09.2016 р. (том 2 справи).

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2014 р. між ОСББ "Політех" (далі - управитель) та Науково-виробничим колективним підприємством "МІТІС" (далі - власник) було укладено договір №05/02/2014 р. відносин власника житлового приміщення та ОСББ "Політех" (з протоколом розбіжностей) по квартирі №186 у вказаному будинку, за умовами якого управитель безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних чи юридичних осіб для надання послуг власнику приміщення з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечує належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника, а власник приміщення бере участь у витратах на виконання зазначених робіт.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2014 р. у справі №910/8909/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2014 р., у задоволенні позову ОСББ "Політех" до Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" про спонукання до укладення договору відмовлено повністю.

При цьому судом було зазначено, що договір набирає чинності в редакції відповідача з урахуванням протоколу розбіжностей, адже пропозиції власника житлового приміщення (сторони договору) вважаються прийнятими управителем за відсутності факту врегулювання розбіжностей та непередання їх на вирішення суду у встановлений законом двадцятиденний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Предметом розгляду справи №910/6356/16 є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за спожиті житлово - комунальні послуги по квартирам № № 11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 у вказаному вище будинку за період з 01.03.2011 р. по 30.06.2016 р. у сумі 465324,68 грн.

В матеріалах справи міститься постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 р. у справі №910/11537/15 за позовом ОСББ "Політех" до Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр") про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р. по квартирі № 21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві у розмірі 26553,31 грн.

Вказаною постановою Київський апеляційний господарський суд встановив, що заборгованість за теплопостачання по квартирі №21 в період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р. становить 10729,71 грн., а заборгованість за утримання будинку становить 9308,69 грн. Виходячи з викладеного, Київський апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 р. у справі № 910/11537/15 змінив, виклав резолютивну частину вказаного рішення у такій редакції:

" 1. Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" до Науково-виробничого колективного підприємства "Мітіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП "ГІОЦ" про стягнення 26 553,31 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково - виробничого колективного підприємства "МІТІС" (03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 76, ідентифікаційний код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 33492064) заборгованість у сумі 20128,40 грн. та 1384,93 грн. судового збору за подання та розгляд позову". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова Київського апеляційного господарського суду набрала законної сили 12.09.2016 року.

Таким чином, Київським апеляційним господарським судом вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі № 21 у будинку № 145 по вул. Борщагівській у м. Києві за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р.), що й у справі № 910/6356/16.

Провадження у справі №910/6356/16 у частині позовних вимог ОСББ "Політех" до Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" про стягнення заборгованості по оплаті за теплоенергію в сумі 10729,71 грн. та стягнення зоборгованості за утримання прибудинкової території в сумі 9308,69 грн. по квартирі № 21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві за період з 01.03.2011 р. по 30.04.2015 р. підлягає припиненню на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, позов ОСББ "Політех" до Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" в частині стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі № 21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві розглядався за період з 01.05.2015 р. по 30.06.2016 р., а в частині стягнення заборгованості по квартирам № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 за період з 01.03.2011 р. по 30.06.2016 р.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для виникнення зобов'язань є договори та інші правочини.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтями 1, 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

В одному житловому комплексі може бути створено тільки одне об'єднання.

Об'єднання може бути створене в будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: вимагати відшкодування збитків, заподіяних неподільному та загальному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 17 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Ч. 4 та ч. 5 ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що газо-та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об'єднанням відповідно до закону.

Для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, незважаючи на факт відсутності між сторонами договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Оскільки Позивач утримує житловий будинок на балансі, здійснює його експлуатацію та надає власникам приміщень житлово-комунальні послуги, він зобов'язаний надавати такі послуги відповідачу незалежно від укладення останнім договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялися відповідачу квитанції КП "ГІОЦ" на сплату комунальних послуг щодо квартир, які належать відповідачу, а також вимоги про сплату заборгованості, а саме: 17.09.2015 р.- за серпень 2015 року, 30.11.2015 р. - за вересень 2015 року, 30.11.2015 р. - за жовтень 2015 року, 24.12.2015 р. - за листопад 2015 року, 14.01.2016 р.- за грудень 2015 року, 11.02.2016 р.- за січень 2016 року, 17.03.2016 р.- за лютий 2016 року.

29.02.2016 р. відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості від 29.02.2016 р. та розрахунок-формула заборгованості по сплаті комунальних платежів від 29.02.2016 р.

Доказів сплати вказаних платежів матеріали справи не містять.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості послуг по опаленню будинку, суд зазначає таке.

Національною комісію регулювання електроенергетики України було прийнято, зокрема, такі постанови:

- від 14.12.2010 р. № 1729, що набрала чинності 01.01.2011 р. та діяла до 23.06.2014 р., якою встановлений тариф в сумі 171,25 грн. (без ПДВ) за 1 Гкал або 205,50 грн. з ПДВ за 1 Гкал.;

- від 06.06.2014 р. № 650 (із змінами внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг 18.06.2014 року № 756 та № 757), що діяла з 01.08.2014 р. по 20.11.2014 р., якою встановлений тариф в сумі 357,30 грн. з ПДВ за 1 Гкал.;

- від 17.10.2014 р. № 146, що діяла з 21.11.2014 р. по 30.04.2016 р., якою встановлений тариф в 374,60 грн. з ПДВ за 1 Гкал.

- від 31.03.2015 р. № 1171, що діяла з 01.05.2015 р. по 30.06.2016 р., якою встановлений тариф в сумі 1416,96 грн. з ПДВ за 1 Гкал.

Таким чином, при здійснені перерахунку позивачем було правомірно застосовано тарифи, що встановлені вказаними постановами та які діяли у відповідний період.

Загальна вартість послуг з опалення будинку за період з березня 2011 року по листопад 2012 року (включно) 505 537,02 грн. з грудня 2012 року по березень 2013 року (включно) становить 290493,42 грн., за квітень 2013 року - 33554,03грн., в період з жовтня 2013 року по березень 2016 року (включно) - 853494,42 грн.

В період з 01.04.2016 р. по 30.06.2016 р. нарахувань за тепло не було, у зв'язку з відключенням опалення з 01.04.2016 р.

Сумарна опалювальна площа квартир № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165,185 та 186 становить 1383,8 кв.м.; опалювальна площа квартири №21 становить 92,4 кв.м., таким чином, сумарна опалювальна площа усіх квартир відповідача становить 1 476,2 кв.м.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми витрат за тепло за вказані вище квартири, суд дійшов висновку, що він розрахований невірно, а тому, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що сума витрат за тепло за період:

з березня 2011 року по листопад 2012 року (включно) по квартирам №№ 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 становить 48265,63 грн. (505537,02*1383,8/14494)

з грудня 2012 р.по березень 2013 року (включно) по квартирам №№ 11, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 становить 26 008,92 грн. (290493,42* 1297,7/14494)

з квітня по липень 2013 року по квартирам №№ 11, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 становить 3004,21 грн.(33554,03 * 1297,7 / 14494),

з жовтня 2013 року по квітень 2015 року по квартирам № № 121, 123, 151, 163, 185 та 186 становить 62 851,33 грн. (853494,42 * 1067,4 / 14494),

з травня 2015 року по червень 2016 року за усі квартири № № 21, 121, 123, 151, 163, 185 та 186 - 74 345,66 грн. (929096,45 * 1159,8 / 14494).

Таким чином загальна сума витрат на опалення за період з березня 2011 року по червень 2016 року по квартирам № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165, 185 та 186 та за період з травня 2015 року по червень 2016 року по квартирі № 21 становить 214475,75 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території, колегія суддів перевіривши остаточний розрахунок позивача та розрахунок зроблений судом першої інстанції, дійшла висновку, що стягненню з відповідача за утримання будинку та прибудинкової тететорії підлягає 106857,17 грн за період з 01.03.2011 року по 30.06.2016 року, за вірним розрахунком позивача.

Відповідачем подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 статті 264 Цивільного кодексу України)

При цьому у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, за весь спірний період (з 03.01.2011 року по 30.06.2016 року), по квартирах (№№ 11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186), які зазначені в остаточному розрахунку позивача Науково-виробничим колективним підприємством "МІТІС" була сплачена сума на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" 183350,63 грн.

Колегія суддів ввіжає, що сторонами надано належні та допустимі докази у підтвердження періодів заборгованості, за які здійснені проплати, тобто здійснювались проплати, що не заперечується сторонами.

Відповідно колегія суддів дійшла висновку про доведеність матеріалами справи факту переривання строку позовної давності частковими оплатами відповідачем заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Отже, з огляду на викладене, заборгованість за надані послуги з опелення та утримання прибудинкової території яка підлягає стягненню скаладає 321332,92 грн. (214475,75 грн. + 106857,17 грн.)

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 131580,50 грн. фактично несплачених внесків.

Як зазначалося вище, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій,що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

За змістом ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" Вищим органом управління об'єднання є загальні збори.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об'єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників..

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач посилався на те, що сукупно за спірний період усіма співвласниками будинку (власниками житлових та нежитлових приміщень) додатково (понад розмір квартплати) було оплачено внесків на суму 1823114,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем не надано відповідних щорічних протоколів за результатами загальних зборів, рішеннями яких встановлювалися розміри та цільові призначення внесків, на які претендує позивач.

ОСББ "Політех" на підставі договору № 4541080 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 15.08.2005 р. оплачує фактичне відвантаження теплової енергії у гарячій воді, що встановлюється за показами лічильника та фіксується у щомісячний актах приймання-передавання товарної продукції. Власники здійснюють оплату за опалення за затвердженими тарифами. Оскільки суми вартості фактично відвантаженої (спожитої) та оплаченої за тарифами теплової енергії не є тотожними, позивач щорічно здійснює перерахунок плати за опалення.

Різниця між вартістю оплаченої за тарифами та фактично спожитої теплової енергії у гарячій воді за рішенням загальних зборів ОСББ "Політех" відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" включається до дохідної частини бюджету на наступний рік, за рахунок чого встановлюється знижений тариф на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" Об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту об'єднання:

утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність;

приймати рішення про надходження та витрати коштів об'єднання;

визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об'єднання;

укладати договори;

виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку;

встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів;

Посилання в протоколі загальних зборів № 10 від 18.03.2011 р. на включення до річного бюджету сум, що є різницею вартості оплаченої мешканцями та фактично поставленої теплової енергії, не приймаються господарським судом до уваги, оскільки даний протокол загальних зборів і такий порядок не визначають розмірів внесків, що повинен щомісячно сплачувати відповідач.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові в частині стягнення внесків у сумі 131580,50 грн.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі №910/6356/16 скасувати частково і прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за теплоенергію в сумі 10729,71 грн. та в частині стягнення заборгованості за утримання прибудинкової території в сумі 9 308,69 грн. по квартирі №21 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві за період з 01.03.2011 року по 30.04.2015 року припинити.

Стягнути з Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" (03083, м. Київ, пр. Науки, 76, код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 33492064) заборгованість за надані послуги з опалення та з утримання прибудинкової території у сумі 321332 (триста двадцять одну тисячу триста тридцять дві) грн. 92 коп., а також судовий збір у сумі 4820 (чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 30 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/6356/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

М.А. Дідиченко