РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа № 910/21160/16
За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Джун»

про стягнення вартості частини майна, пропорційній частці у статутному капіталі в розмірі 5 095 350,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю № 1570 від 08.11.2016р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Джун" про виділення частки майна, визнання права власності та стягнення 950 150,00 грн. До початку розгляду судом справи по суті позивач змінив позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.03.2017р. позивач просить стягнути з відповідача вартість частини майна, пропорційну частці у статутному капіталі ТОВ «Фірма «Джун» в розмірі 5 095 350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником ТОВ «Фірма «Джун» , що володіє 50% його Статутного капіталу та 02.11.2016р. ним було складено та направлено відповідачу заяву про вихід учасника із товариства. Тому на підставі ч. 2 ст. 148 ЦК України та п. 12.2 Статуту відповідача, позивач має право на отримання вартості частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 13.12.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судові засідання, розгляд справи неодноразово відкладався в порядку ст. 77 ГПК України.

В судове засідання 23.05.2017р. представник відповідача вкотре не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 23 травня 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ДЖУН», зареєстроване 09.06.1995 року за номером запису 0000257 Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією.

ОСОБА_1 був учасником ТОВ «ФІРМА «ДЖУН» із часткою 50 % від загального розміру статутного капіталу, що підтверджується п. 4.2 Статуту відповідача, в редакції затвердженій рішенням загальних зборів учасників (далі - Статут), оформленим протоколом № 2 від 05.05.2004р. (дата реєстрації Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією 07.05.04., реєстраційний номер 01175), копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно із п. 4.1 Статуту відповідача, розмір його статутного капіталу складає 143 000,00 (сто сорок три тисячі гривень) грн. У відповідності до прибуткових касових ордерів №109 від 29.04.2004р. та № 122 від 13.05.2004р. позивачем було сплачено його внесок до Статутного капіталу відповідача в загальній сумі 71 500,00 (сімдесят одна тисяча п'ятсот гривень) грн.

02 листопада 2016 року ОСОБА_1 було складено заяву про вихід із ТОВ «ФІРМА «ДЖУН» та виплату належної йому частки у майні товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі товариства, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. за реєстраційним номером 1537.

04.11.2016р. вказана заява була направлена відповідачу, що підтверджується Описом вкладення у цінний лист та Фіскальним чеком КМД УДППЗ «Укрпошта» від 04.11.2016р., та вручена представнику відповідача 07.11.2016р., що підтверджується інформацією про відстеження пересилання поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 718.

Згідно з п. 12.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ДЖУН», учасник Товариства має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за три дні до виходу.

Відповідно до п. 12.2 Статуту учасник, який виходить із Товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Права учасників господарського товариства передбачені ст. 116 ЦК України та ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", згідно з якими учасники товариства, зокрема, мають право вийти в установленому порядку з товариства.

Статтею 148 ЦК України визначено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Справжність підпису на заяві про вихід з товариства підлягає нотаріальному засвідченню.

При цьому, відповідно до статті 148 ЦК України та ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать законодавству.

Моментом виходу учасника з товариства є дата спливу строку, передбаченого частиною першою ст. 148 ЦК України, або інша дата, зазначена у заяві учасника, якщо така дата визначена з дотриманням вимог цієї норми ЦК України.

Вказані висновки узгоджуються із положеннями п. 4.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та листа Верховного суду України від 01.08.2007р. «Практика розгляду судами корпоративних спорів».

Частиною першою ст. 148 ЦК України визначений строк, зі спливом якого пов'язується момент виходу учасника з товариства, а саме зазначено про те, що заява про вихід подається учасником не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Однак Статутом відповідача встановлений інший строк повідомлення учасником про його вихід з товариства. Так, пунктом 12.1 Статуту відповідача визначено, що учасник товариства має повідомити товариство про свій вихід не пізніше ніж за три дні до виходу.

Заява про вихід із товариства була складена позивачем 02 листопада 2016 року. В цій заяві позивач зазначив про те, що просить вважати його таким, що вийшов з товариства через три дні з моменту отримання товариством цієї заяви про вихід, що узгоджується із п. 12.1 Статуту відповідача.

Зважаючи на те, що Заява позивача про його вихід з ТОВ «ФІРМА «ДЖУН» від 02.11.2016р. була отримана відповідачем 07.11.2016р, з урахуванням положень п. 12.1 Статуту відповідача та змісту вказаної заяви, господарський суд приходить до висновку, що датою виходу позивача з ТОВ «ФІРМА «ДЖУН» є 11 листопада 2016р. (через три дні після отримання відповідачем заяви).

Водночас згідно з положеннями ст. 148 ЦК України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати, господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення).

Як встановлено судом, щодо порядку визначення вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі учасника, який вийшов, Статут відповідача не містить чітких вказівок.

Так, пунктом 12.2 Статуту визначено, що учасник, який виходить із товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Згідно п. 12.3 Статуту відповідача, спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати вирішуються судом.

Як визначено в п. 4.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. № 4 «Про декі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ та розміру частини прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належать до виплати учаснику, який вийшов, обчислюються на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

Як свідчать матеріали справи, у власності відповідача перебувають нежитлові приміщення, загальною площею 368,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, які були придбані відповідачем згідно Договору №300/45-КП купівлі-продажу нежилого приміщення шляхом викупу від 29.04.2004р, право власності відповідача за яким було зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності 13.05.2004р. Інших доказів належності відповідачу будь-якого іншого майна сторонами у цій справі не надано.

В матеріалах справи міститься також Фінансовий звіт (баланс) Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ДЖУН» за 2016 рік (рік, в якому позивач вийшов з товариства), а також Звіт про оцінку вартості майна: нерухомого майна - нежилих приміщень за адресою АДРЕСА_3, станом на 02 листопада 2016 року (тобто на дату складання позивачем заяви про вихід з товариства). Згідно вказаного Звіту ринкова вартість нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача, а саме нежилих приміщень №115, 116 загальною площею 368,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 складає 10 190 700,00 (десять мільйонів сто дев'яносто тисяч сімсот гривень) грн.

Таким чином, вартість частини майна відповідача, пропорційна частці позивача у статутному капіталі відповідача складає 5 095 350,00 грн. (50% від 10 190 700,00 грн.).

Як визначено частиною другою ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» виплата вартості частини майна товариства, пропорційна частці у статутному капіталі учасника, що вийшов, провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

За таких умов законодавцем визначено строк виконання товариством зобов'язання з виплати учаснику, який вийшов, вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, який розпочинається після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов і може тривати до 12 місяців з дня виходу. Невиконання товариством цього обов'язку після закінчення вказаного терміну призводить також до наслідків, передбачених за прострочення виконання грошового зобов'язання (про що також зазначається в п. 4.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. № 4 «Про декі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин»).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем вчинялися хоч якісь дії у зв'язку з поданням позивачем заяви про вихід з товариства (не вирішувалися питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію, та дій щодо узгодження суми виплати та виплати позивачу належної йому частки).

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що відповідач не приступив у встановлений строк до виконання свого обов'язку з виплати позивачу вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/21160/16 позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума вартості частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі у розмірі 5 095 350,00 грн.

Судовій збір в розмірі 76 430,25 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Джун» (ідентифікаційний код 22943280, адреса: 02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 31, кв. 174) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 02068, АДРЕСА_2) вартість частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі у розмірі 5 095 350,00 грн. (п'ять мільйонів дев'яносто п'ять тисяч триста п'ятдесят гривень 00 копійок) та суму судового збору в розмірі 76 430,25 грн. (сімдесят шість тисяч чотириста тридцять гривень 25 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.05.2017р.

Суддя С.М. Морозов