ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.05.2017 Справа № 904/3670/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс", м. Син

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Новоол

про стягнення заборгованості в сумі 7 061, 73 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Маслов Ю.В., дов. № 53/16-Д від 15.12.16 р., представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 4 600, 00 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 1884 ОП/ДН від 26.02.2016 р.; 1 266, 58 грн. - пені; 595, 48 грн. - річних; 599, 67 грн. - інфляції.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній", зокрема, "за зазначеною адресою не проживає" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. (див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, на яку і були надіслані ухвали суду про порушення провадження у справі, так і про відкладення розгляду справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи до 16.05.2017 р. повернуті підприємством зв'язку з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (Постачальник; позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець; відповідач) укладено договір поставки № 1884 ОП/ДН, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов'язується у зумовлені строки передавати (поставляти) у власність Покупця алкогольну продукцію (надалі - Товар) відповідно до узгоджених (прийнятих до виконання) Постачальником Замовлень Покупця, а Покупець зобов'язується приймати вказаний Товар у власність і сплачувати за нього зумовлену даним Договором грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У пункті 1.2. вказаного вище договору сторони дійшли згоди про те, що найменування та асортимент Товару, який поставляється, визначається Специфікацією. Зазначення певного виду Товару в Специфікації саме по собі не передбачає обов'язку Покупця замовляти чи купувати цей Товар та обов'язку Постачальника поставляти такий Товар.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 4 959, 48 грн., що підтверджується видатковою накладною, копію якої залучено до матеріалів справи (а.с. 27).

Згідно пунктів 7.1.-7.3. Договору, Покупець зобов'язаний оплатити поставлений Постачальником Товар протягом 21 календарних днів з моменту передання Товару Покупцю. Оплата за поставлений Постачальником Товар здійснюється Покупцем у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Зобов'язання по оплаті вважається виконаним з моменту надходження грошових коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов'язання за договором виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки частково в сумі 2 103, 36 грн., що підтверджується випискою по рахунку, копія якої позивачем залучена до матеріалів справи (а.с. 66).

Доказів погашення заборгованості з оплати товару в сумі 2 856, 12 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

Звертаючись з позовом до суду, позивач невірно визначив суму основної заборгованості, вказавши про те, що до його звернення з позовом, відповідачем сплачено лише 359, 48 грн.

З огляду на викладене та надані позивачем докази слід прийти до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення 1 743, 88 грн., заявлені до примусового стягнення безпідставно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За порушення строків оплати поставленого Товару на 10 (десять) і більше календарних днів сторонами у договорі передбачена відповідальність у вигляді 15% річних (п. 9.3. Договору).

Розрахунок суми річних, що підлягає до стягнення, позивачем завищено в результаті безпідставного нарахування річних на суму 1 743, 88 грн. після погашення вказаної заборгованості.

З урахуванням викладеного, до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 25.04.2016 р. по 16.03.2017 р. в сумі 381, 84 грн.

Завищеною є і сума інфляції, що підлягає до стягнення, з огляду на невірно визначений період та суму основної заборгованості.

Відповідно до пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Як вбачається із наданого розрахунку, позивачем здійснювалось нарахування інфляції з місяця, в якому платіж мав бути здійснений.

Після усунення вказаних невідповідностей, до примусового стягнення підлягає інфляція грошових коштів за період з травня 2016 року по березень 2017 р. в сумі 319, 31 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків оплати поставленого Товару сторонами у договорі передбачена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки (п. 9.3. Договору).

Наданий позивачем розрахунок пені також завищений в результаті невірно визначеної суми основного боргу.

Крім того, як вбачається із наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована без врахування положень пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, яким встановлено, що розмір нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із матеріалів справи, прострочення оплати вартості поставленого товару, отриманого за видатковою накладною № 4035 від 31.03.2016 р. (заборгованість за якою є предметом даного спору) мало місце з 22.04.2016 р., і, зважаючи на те, що договором інше передбачено не було, нарахування штрафних санкцій повинно припинитися 22.10.2016 р.

Після перерахунку, здійсненого судом, до стягнення підлягає пеня за загальний період з 25.04.2016 р. (дата, з якої нарахування пені здійснив позивач) по 22.10.2016 р. (дата припинення нарахування штрафних санкцій) в сумі 468, 84 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський cуд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1, ) 2 856 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят шість гривень) 12 коп. основного боргу, 381 (триста вісімдесят одна гривня) 84 коп. річних, 319 (триста дев'ятнадцять гривень) 31 коп. інфляції, 468 (чотириста шістдесят вісім гривень) 84 коп. пені, 912 (дев'ятсот дванадцять гривень) 21 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко