ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р.Справа № 916/3294/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (Івано - Франківська обл., Косівський р-н., с. Слобідка);

До відповідача: Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (м. Одеса);

про стягнення 31 546, 24 грн., з яких 26680,00 грн. - основний борг, 2981,00 грн. - пеня, 1333,04 грн. - інфляція, 552,20 грн. -3% річних,

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: Бондаренко В.М. (за довіреністю);

встановив:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" заборгованість у розмірі 31 546, 24 грн., з яких 26680,00 грн. - основний борг, 2981,00 грн. - пеня, 1333,04 грн. - інфляція, 552,20 грн. -3% річних.

В обґрунтування своїх вимог посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки №6 від 01.04.2016 р. в частині оплати отриманого товару, здійснення позивачем поставки товару на суму 34680,00 грн., отримання оплати на суму 8000,00 грн. та інші викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Щодо пені, вважає що розрахунок позивача є невірним та стягненню підлягає лише 2674,11 грн. замість 2981,00 грн. Також заявив клопотання про розстрочку виконання рішення на 3 місяці.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного Кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Між сторонами по справі 01.04.2016 був підписаний договір поставки № 6, відповідно до п.1.1 якого позивач взяв на себе обов'язок поставити, а відповідач прийняти та оплатити певний товар у строки і на умовах, передбачених договором.

Позивач свої зобов'язання щодо поставки виконав, що підтверджується наданими до матеріалів справи накладними та не заперечується відповідачем.

Пунктом 3.6 договору встановлено, що кінцеві розрахунки між покупцем і продавцем проводяться за фактично поставлений товар партіями після перевірки товару по кількості та якості на протязі 30 (тридцяти) банківських днів з моменту передачі кожної партії товару.

Між сторонами існували тривалі взаємовідносини з поставки товару за договором, проте вимога заявлена лише по неоплаченій накладній.

Так, відповідачем було отримано товар за видатковою накладною № 5 від 02.04.2016р. на загальну суму 34680,00 грн.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2 ст.530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного Кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.193 Господарського Кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідач оплату за вказаною накладною у встановлений договором строк здійснив лише частково, а саме: 05.09.2016 р. на суму 4000,00 грн., 09.09.2016 р. на суму 2000,00 грн., 26.10.2016р. на суму 1000,00 грн., 01.11.2016 р. на суму 1000,00 грн.,

З метою досудового врегулювання на спору позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 7 від 31.08.2016 р. Проте, відповідачем заборгованість в повному обсязі сплачена не була, в зв'язку з чим станом на 28.11.2016р. її розмір становив 26680,00 грн. основного боргу.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 26680,00 грн. обґрунтовані, не заперечуються відповідачем та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 2981,00 грн. - пеня (за період з 03.05.2016 р. по 28.11.2016 р.), 1333,04 грн. - інфляційних (за період 01.09.2016 р. по 31.10.2016 р.), 552,20 грн. -3% річних (за період 03.05.2016 р. по 28.11.2016 р.), згідно наданого до позовної заяви розрахунку.

Згідно з п.2 ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суд вважає вимоги позивача про стягнення 1333,04 грн. інфляційних за період з 01.09.2016 р. по 31.10.2016р. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розрахунку 3% річних, суд погоджується з ним частково на суму 520,88 грн. з наступних підстав.

Позивачем не враховано, що п.3.6 договору передбачає здійснення кінцевих розрахунків на протязі 30 банківських днів, тоді як з розрахунку позивача вбачається, що він застосовував 30 календарних днів. За таких обставин, вірним є наступний розрахунок 3% річних:

324,95 грн. за період з 14.05.2016 р. по 04.09.2016р. (114 днів) на суму основного боргу 34680 (оплата проведена 05.09.2016 р. на суму 4000,00 грн.);

10,08 грн. за період з 05.09.2016 р. по 08.09.2016 р. (4 дня) на суму 30680,00 грн. (оплата проведена 09.09.2016 р. на суму 2000,00 грн.);

110,79 грн. за період з 09.09.2016 р. по 25.10.2016 р. (47 днів) на суму 28680,00 грн. (оплата проведена 16.10.2016 р. на суму 1000,00 грн.);

13,65 за період з 26.10.2016 р. по 31.10.2016 р. (6 днів) на суму 27680,00 грн. (оплата проведена 01.11.2016 р. на суму 1000,00 грн.);

61,40 грн. за період з 01.11.2016 р. по 28.11.2016 р. (28 днів) на суму 26680,00 грн.

Аналогічну помилку припущено позивачем під час розрахунку пені. За розрахунком суду, стягненню підлягає 2485,97 грн. пені, з яких:

1678,89 грн. за період з 14.05.2016 р. по 04.09.2016р. (114 днів) на суму основного боргу 34680,00грн. (оплата проведена 05.09.2016 р. на суму 4000,00 грн.);

52,11 грн. за період з 05.09.2016 р. по 08.09.2016 р. (4 дня) на суму 30680,00 грн.;

85,25 грн. за період з 09.09.2016 р. по 155.09.2016 р. (7 днів) на суму 28680,00 грн. (оплата проведена 09.09.2016 р. на суму 2000,00 грн.);

471,45 грн. за період з 16.09.2016 р. по 25.10.2016 р. (40 днів) на суму 28680,00 грн. (оплата проведена 26.10.2016 р. на суму 1000,00 грн.);

22,75 грн. за період з 26.10.2016 р. по 27.10.2016 р. (2дні) на суму 27680,00 грн. (оплата проведена 01.11.2016 р. на суму 1000,00 грн.);

133,03 грн. за період з 01.11.2016 р. по 13.11.2016 р. (13 днів) на суму 26680,00 грн.

Відповідач в свою чергу звернувся з клопотанням про відстрочку виконання рішення на 3 місяці. В якості основної підстави зазначає тяжкий фінансовий стан, неможливість виконання рішення, необхідність зменшення негативного впливу на діяльність відповідача, виключність даної ситуації та на інші зазначені у відзиві на позов обставин.

Позивач проти розстрочки заперечує, посилаючись на власний тяжкий фінансовий стан.

Дійсно, відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Разом з цим, виходячи з наданих доказів та обґрунтування відповідача, суд не вбачає підстав для розстрочки виконання судового рішення. Відхилення клопотання відповідача не позбавляє його можливості в подальшому звернутися з заявою про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення в порядку ст.121 Господарського процесуального Кодексу України у разі наявності відповідних підстав.

Згідно ст.32 Господарського процесуального Кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального Кодексу України).

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 610, 625, 629, 692, 712 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського Кодексу України, ст.ст. 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" про стягнення 31546,24 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (65007, м. Одеса, 3-й Водопровідний провулок,9, код 32833927) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 26680,00 грн. /двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят/ грн. 00 коп. основного боргу, 2485,97 грн. /дві тисячі чотириста вісімдесят п'ять /грн. 97 коп. - пені, 1333,04 грн. /одну тисячу триста тридцять три/грн. 04 коп. - інфляції, 520,88 грн. /п'ятсот двадцять/грн.. 88 коп. -3% річних, 1355,00 грн. /одну тисячу триста п'ятдесят п'ять /грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 06.02.2017р.

Повний текс рішення мав бути підписаний 13.02.2017 р., у зв'язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на тривалому лікарняному з 08.02.2017р. по 31.05.2017р. включно, повний текст рішення складений та підписаний 01 червня 2017 р.

Суддя Р.В. Волков