ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 Справа № 917/1218/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна",

вул. Навроцького, 33, м. Львів, 79034

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром",

вул. Будька, 47, м. Гадяч Полтавська область, 37300

про стягнення 986 910,66 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про стягнення 986 910,66 грн., з яких 891 000,00 грн. - основної заборгованості, 22 848,66 грн. - 3% річних, 73 062,00 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за укладеним між сторонами договором поставки №26/12 від 18.12.2013.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.08.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.08.2016.

11.10.2016 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. У вказаній заяві позивач вказує правильний код ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна".

Вказана заява прийнята судом до уваги.

11.10.2017 позивачем направлено до суду оригінали документів доданих до позовної заяви для огляду (вх. №12532 від 11.10.2016).

27.10.2016 від відповідача надійшло клопотання №1093/1-3 про зупинення провадження по справі у звязку з тим, що ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.10.2016 порушено провадження у справі №530/1450/16-ц за позовом ТОВ «Техмолпром» до ТОВ "Лактос Україна", ОСОБА_1 про визнання Договору поставки №26/12 від 18.12.2013 недійсним та стягнення грошових коштів.

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання про що зазначено в ухвалі суду від 27.10.2016.

07.11.2016 від відповідача надійшло клопотання №1099/1-3 від 07.11.2016 про зупинення провадження по справі, оскільки ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.10.2016 порушено провадження у справі №530/1450/16-ц за позовом ТОВ «Техмолпром» до ТОВ "Лактос Україна", ОСОБА_1 про визнання Договору поставки №26/12 від 18.12.2013 недійсним та стягнення грошових коштів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.11.2016 провадження у справі зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №530/1450/16-ц .

Постановою Харківського апеляційного господарського суд від 19.12.2016 ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.11.2016 у справі №917/1218/16 - скасовано. Справу направлено до господарського суду Полтавської області для подальшого розгляду по суті.

Ухвалою від 10.01.2017 справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.01.2017.

23.01.2017 року до суду надійшла касаційна скарга ТОВ "Техмолпром" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016.

Ухвалою від 24.01.2017 розгляд справи №917/1218/16 зупинено у зв'язку з направленням справи до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2017 постанову Харківського апеляційного господарського суд від 19.12.2016 залишено без змін.

28.04.2017 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.05.2017.

15.05.2017 представники сторін в судове засіданні не з'явились, причин щодо того суду не повідомили. Згідно наявних в матеріалах справи повідомлень, сторони повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно статті 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчився, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено. Суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 18 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лактос Україна» (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» (відповідач, Покупець) було укладено договір поставки №26/12 (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність покупця Сухе знежирене молоко, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в Договорі приймати і оплачувати товар.

Відповідно до п. 3.1 Постачальник здійснює поставку Товару на умовах DАР (ІНКОТЕРМС-2010): навантаження, доставка (транспортні затрати) здійснюються силами та за рахунок Постачальника за адресою/адресами: Полтавська обл., м. Гадяч. вул. Будька. 47; Полтавська обл., смт. Шишаки, вул. Заводська, 1 розвантаження Товару здійснюється силами та за рахунок Покупця. Передача Товару, може здійснюватись також на умовах ЕХW (ІНКОТЕРМС-2010): навантаження здійснюється Постачальником силами та за власний кошт на транспортні засоби, надані Покупцем, за адресою: м. Львів, вул.Навроцького, 33/1. При цьому транспортні витрати покладаються на Покупця і не впливають на узгоджену Сторонами ціну Товару. Конкретні умови поставки кожної окремої партії Товару зазначаються у Специфікації.

Постачальник зобов'язаний передати Покупцеві Товар не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання від Покупця суми попередньої оплати за Товар (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 3.3. Договору при передачі кожної партії Товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцеві наступні документи:

3.3.1. оригінали - видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну;

1.3.2. документи що підтверджують якість Товару:

- Ветеринарне свідоцтво (форма №2 по Україні);

- Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи Посвідчення якості;

- Сертифікат відповідності;

- Специфікація (пакувальний лист);

Датою поставки Товару є дата, що зазначається в видатковій накладній при отриманні товару Покупцем. Право власності на Товар, а також всі ризики випадкової загибелі, пошкодження Товару переходять до Покупця, з моменту фактичного отримання Товару та підписання уповноваженим представником покупця видаткових накладних (п. 3.4 Договору).

Оплата Товару, вказаного у відповідній специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати на рахунок Постачальника вказаний у цьому Договорі на підставі наданого Постачальником рахунку фактури (п. 4.1 Договору).

30.12.2014 між сторонами було укладено Додаткову угоду, якою продовжено дію вказаного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, відповідно до Специфікації (яка є додатком до договору поставки) по видатковій накладній №49 від 11 серпня 2015 року Покупцю було поставлено товар - Молоко знежирене в кількості 22000,00 кг. по ціні 40,4 грн. з ПДВ за 1 кг. Всього на суму 891 000,00 (вісімсот девяносто одну тисячу гривень 00 коп.) гривень з ПДВ. 11 серпня 2015 року було виставлено Покупцю рахунок фактури №35. Транспортування та поставка Товару здійснена по товаро-транспортній накладній №27 від 10 серпня 2015 року, автомобілем НОМЕР_1 та отримано Покупцем по довіреності №738 від 11 серпня 2015 року (належним чином завірені копії підтверджуючих документів а.с. 13-18)

Однак, як стверджує позивач, станом на 17.06.2016 Покупцем не виконано свої зобовязання за Договором щодо оплати отриманого Товару.

21.06.2016 ТзОВ «Лактос Україна» надіслало відповідачу претензію від 17.06.2016 з вимогою про повний розрахунок за поставлений за договором товар. Вказана вимога отримана ТзОВ «Техмолпром» 01.07.2016 (а.с. 26). Відповідач на претензію не відреагував, зобовязання по Договору не виконав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого Товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 891 000,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 73 062,00 грн. за період з серпня 2015 по травень 2016 та 3% річних у розмірі 22 848,66 грн. нарахованих за період з 11.08.2015 по 17.06.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого Товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 33 ,34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" (вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" (вул. Навроцького, 33, м. Львів, 79034, ) 891 000,00 грн. основного боргу, 73 062,00 грн. інфляційних втрат, 22 848,66 грн. 3% річних та 14 803,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.