ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 911/3048/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Кравчука Г.А.
за участю представників:
прокуратуриКоркішко В.М. - старший прокурор відділу Генеральної прокуратури України
позивачаСвириденко В.М. - довіреність від 26.12.2016 р.
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
третьої особине з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м. Біла Церква
на постановувід 31.01.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 911/3048/16 господарського суду Київської області
за позовомЗаступника Військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква
до Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області
за участю третьої особи, не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Контракт 61"
провизнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 р. Заступник Військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області, за участю третьої особи - ТОВ "Контракт 61" про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ЯИ №412242 та скасування державної реєстрації земельної ділянки, посилаючись на приписи статей 152, 155, 202 Земельного кодексу України, норми Закону України "Про державний земельний кадастр" та Порядок ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2012 р. № 1051.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. по справі № 911/4093/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 р., визнано недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ТОВ "Контракт 61" від 16.01.2009 р. № 40, договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 19.03.2009 р., укладений між Білоцерківською райдержадміністрацією та ТОВ "Контракт 61" та зобов'язано ТОВ "Контракт 61" повернути державі в особі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква земельну ділянку загальною площею 2,8407 га, кадастровий номер :05:010:0027, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Гайок, буд. 4-а.

Проте, ТОВ "Контракт 61" продовжує використовувати виданий йому державний акт на право власності на земельну ділянку, чим порушуються права землекористувача - Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Біла Церква, на обліку якого перебуває земельна ділянка.

Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області у відзиві на позовну заяву, вказувало, що покладається на вирішення справи на розсуд суду, зазначаючи, що ТОВ "Контракт 61" не було вжито заходів щодо виконання рішення суду, звернень до реєстраційної служби щодо скасування державного акта на право власності на земельну ділянку ЯИ №412242, виданого ТОВ "Контракт 61" не надходило, а реєстраційний номер у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі свідчить про належність земельної ділянки ТОВ "Контракт 61".

Рішенням господарського суду Київської області від 28.11.2016 р. (суддя Бабкіна В.М.) позовні вимоги задоволені повністю, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 412242, виданий ТОВ "Контракт 61" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 19.03.2009 р. № 1254, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 08 та скасовано державну реєстрацію вказаної земельної ділянки з кадастровим номером № :05:010:0027.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог. При цьому, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для покладення витрат зі сплати судового збору на відповідача у даній справі встановивши відсутність доказів на підтвердження того, що спір у даній справі виник внаслідок винних дій відповідача - Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області та ухилення останнього від виконання обов'язків, покладених на нього чинним законодавством.

За апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Київський апеляційний господарський суд (судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., Власов Ю.Л.), переглянувши рішення господарського суду Київської області від 28.11.2016 р. в апеляційному порядку, постановою від 31.01.2017 р. залишив його без змін з тих же підстав.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р., змінити рішення господарського суду Київської області від 28.11.2016 р. у даній справі в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача - Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області на користь КЕВ м. Біла Церква кошти зі сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн., обґрунтовуючи доводи касаційної скарги непогодженням із рішенням суду в частині стягнення судових витрат з позивача, вказуючи на те, що КЕВ м. Біла Церква звертався до відповідача щодо визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, проте, останнім надано відповідь, якою проігноровано вказане прохання позивача.

У відзиві на касаційну скаргу Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін, вказуючи на правомірність висновків судів стосовно того, що судовий спір не став наслідком неправомірних дій відповідача, а тому судовий збір покладено на позивача. Крім того, Управління зазначає, що у відповіді на звернення КЕВ м. Біла Церква від 21.11.2016 р. № 1952 до Управління Держгеокадастру про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку останньому було надано роз'яснення про необхідність подання заяви та документів, визначених Порядком органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено реєстрацію прав або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав. При цьому, вказане звернення позивача від 21.11.2016 р. не було подано до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора та представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації Київської області № 40 від 16.01.2009 р. "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ТОВ "Контракт 61", 19.03.2009 р. між Білоцерківською райдержадміністрацією Київської області та ТОВ "Контракт 61" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 2,8407 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:010:0027, яка знаходиться на землях Фурсівської сільської ради, для розташування виробничої бази, за адресою м. Біла Церква, вул. Гайок, 4-а.

24.06.2009 р. Управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі (правонаступником якого є Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області) на підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.03.2009 р. ТОВ "Контракт 61" було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 412242 (кадастровий номер :05:010:0027).

Рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі № 911/4093/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 р., визнано недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ТОВ "Контракт 61" від 16.01.2009 р. № 40, договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 19.03.2009 р., укладений між Білоцерківською райдержадміністрацією та ТОВ "Контракт 61" та зобов'язано ТОВ "Контракт 61" повернути державі в особі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква земельну ділянку загальною площею 2,8407 га, кадастровий номер :05:010:0027, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Гайок, буд. 4-а.

Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що 25.08.2016 р. прокуратура звернулася до Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області із запитом № 2-4248вих16 про надання інформації, чи визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 412242 (кадастровий номер :05:010:0027) (а.с. 17).

Листом № 10-701/0/1-16 від 25.08.2016 Управління Держгеокадастру у відповідь на запит прокурора, повідомило про те, що для вирішення питання про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку необхідно звернутися в будь-який територіальний орган визначений частиною 1 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який проводить державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога Заступника Військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ЯИ № 412242 та скасування державної реєстрації земельної ділянки, з посиланням на приписи статей 152, 155, 202 Земельного кодексу України, норми Закону України "Про державний земельний кадастр" та Порядок ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2012 р. № 1051, з огляду на виористання ТОВ "Контракт 61" після винесення судом рішення у справі № 911/4093/14 державного акта на право власності на землю.

За приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 3 статті 152 вказаного Кодексу передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина 1 статті 155 Земельного кодексу України).

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до статті 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж та інші.

Частиною 6 статті 16 Закону визначено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

До повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру в Автономній Республіці Крим, областях належить, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації (підпункт 9 пункту 7 вказаного Порядку).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними висновки судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, які є похідними від вимог, задоволених рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі № 911/4093/14.

Судові рішення у даній справі сторонами в цій частині не оскаржуються.

Разом з цим, як вбачається зі змісту касаційної скарги КЕВ м. Біла Церква не погоджується з висновками судів першої ти апеляційної інстанції стосовно покладення витрат зі сплати судового збору на позивача.

За приписами частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, передбачені вказаною нормою наслідки можуть наставати і в разі неправильних дій сторони, і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи, що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Здійснюючи судовий розгляд справи судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, було встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що спір у даній справі виник внаслідок винних дій відповідача - Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, оскільки до справи не надано доказів ухилення останнього від виконання обов'язків, покладених на нього чинним законодавством.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача як особи, зацікавленої у вирішенні питання про визнання державного акта недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки, або будь-яких інших осіб до Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області з вимогами про скасування зазначеного державного акта та/або скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Посилання скаржника на його звернення до відповідача про визнання державного акта недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки та залишення останнім вказаного звернення без задоволення не спростовує висновок суду першої інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи вказаний лист КЕВ м. Біла Церква датований 21.11.2016 р. вих. № 1952 (а.с. 81), в той час, як позов прокурором в інтересах держави в особі КЕВ м. Біла Церква про визнання державного акта недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки поданий до суду 15.09.2016 р., про що свідчить штамп на поштовому конверті.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає рішення господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до непогодження із судовими рішеннями.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. у справі № 911/3048/16 та рішення господарського суду Київської області від 28.11.2016 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Г. Кравчук