ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Справа № 904/7524/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівКорсака В.А., Швеця В.О.
за участю представників:
позивача Гуменна Ю.Г. дов. від 16.01.2017 №18/217
відповідачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
третьої особи не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017
у справі№904/7524/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомДержавного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс"
третя особа без самостійних вимог на предмет споруРегіональне відділення фонду державного майна України
простягнення заборгованості у розмірі 66210,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" про стягнення заборгованості у розмірі 66210,24 грн., з яких 59313,74 грн. основна заборгованість, 4932,78 грн. пені, 667,91 грн. 3% річних та 1295,81 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги були обґрунтовані порушенням зобов'язань за договором оренди №12/02-5790-ОД від 18.09.2015 щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 (суддя: Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ТОВ "Гобумокс" на користь ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" основну заборгованості у розмірі 59313,74 грн., пеню у розмірі 4932,78 грн., 3% річних у розмірі 667,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 1295,81 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн.

За апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 (головуючий суддя Чимбар Л.О., судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.) скасоване. Прийняте нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ТОВ "Гобумокс" на користь ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" основну заборгованості у розмірі 59313,74 грн., пеню у розмірі 4932,78 грн., 3% річних у розмірі 667,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 1295,81 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Підставою для скасування рішення у справі стало неповідомлення відповідача про призначення справи до розгляду.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ТОВ "Гобумокс" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017, а справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 42, 33, 43, 82, 84, 99, 101, 104 Господарського процесуального кодексу України, статті 761 Цивільного кодексу України.

Заявник посилається на те, що нерухоме майно - будівля площею 1296,0кв.м, розміщена за адресою: м.Жовті Води, пров. Монтажний, 11, не знаходиться в державній власності, і, відповідно, на балансі позивача, а тому він припинив оплату орендної плати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Швець В.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.05.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін з підстав, викладених у рішеннях.

31.05.2017 від Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначає про те, що спірне майно є державним.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутніх у судовому засіданні 31.05.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 18.09.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (Орендодавець - Третя особа) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди № 12/02-5790-ОД нерухомого майна (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно будівлю (реєстраційний номер 14309787.12.АААЖБЕ243) площею 1296,0 кв. м., розташоване за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11, що перебуває на балансі ДП "Східний ГЗК" (Балансоутримувач - Позивач), вартість якою згідно з незалежною оцінкою станом на 20.03.2015 становить 721321,00 грн.

Майно передано у користування для виробничих потреб орендаря (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2015 року - 11639,49 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3 договору).

Згідно з пунктом 3.4 договору, у випадку користування об'єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) добова плата за дні користування визначається пропорційно на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до пункту 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до про пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і даних на кінець періоду, за який здійснюється платіж: 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 8147,64 грн., 30% балансоутримувачу у розмірі 3491,85 грн.

Орендна плата вноситься не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору.

Пунктом 5.3 договору оренди сторони передбачили, що орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Вказаний договір укладено строком на два роки та 11 місяців та діє з 18.09.2015 по 17.08.2018 (включно) (пункт 10.1 договору).

18.09.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду державне майно, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення площею 1296,0 кв.м. будівлі, яка знаходиться на балансі ДП "Східний ГЗК", за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11.

В період з жовтня 2015 року по липень 2016 року об'єкт оренди використовувався відповідачем, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, та виставленими на підставі цього рахунками-фактурами (а.с.60-85).

В порушення умов договору відповідачем зобов'язання щодо сплати орендних платежів на користь балансоутримувача було виконано частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 59313,74 грн.

Крім основної заборгованості позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 4932,78 грн. - пені, 667,91 грн. - 3% річних, 1295,81 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а одностороння відмова від виконання своїх зобов'язань неприпустима.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (частина 1 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частинами 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Право балансоутримувача на частку орендної плати передбачено частиною 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Беручи до уваги наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення орендної плати за договором оренди у розмірі 59313,74 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

За приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 3.8 договору, у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі перерахування орендної плати, остання підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем було надано розрахунок пені за період прострочення сплати орендних платежів з 16.11.2015 по 15.08.2016, яка розрахована за кожен місяць оренди окремо, в загальному розмірі 4932,78 грн.

Перевіривши вказані нарахування, колегія суддів апеляційного суду дійшла вірного висновку, що вони не суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору.

Також позивачем були нараховані 3% річних за загальний період прострочення з 16.11.2015 по 15.08.2016 у розмірі 667,91 грн., та інфляційні втрати за період прострочення з 16.11.2016 по 15.08.2016 у розмірі 1295,81 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла до висновку про їх обґрунтованість, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 16.11.2015 по 15.08.2016 у розмірі 667,91 грн., та інфляційні втрати за період прострочення з 16.11.2016 по 15.08.2016 у розмірі 1295,81 грн.

Доводи скаржника про те, що нерухоме майно - будівля площею 1296,0 кв.м., розміщена за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11, не знаходиться в державній власності та не перебуває на балансі позивача було досліджено судом апеляційної інстанції та правомірно спростовано з огляду на те, що листом Фонду державного майна України по Дніпропетровській області щодо передачі державного майна в оренду, яке розташоване за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11 перебуває на балансі структурного підрозділу гідрометалургійного заводу ДП "СхідГЗК" (а.с.42) та витягом з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна (а.с.220).

Надані відповідачем державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та інвентарна картка обліку основних засобів обґрунтовано не прийняті судом до уваги, оскільки не містять даних про місцезнаходження об'єкту нерухомості.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про те, що місцевий господарський суд припустився порушення норм процесуального права, а саме розглянув справу за відсутності сторони, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі є необґрунтованими, оскільки вони, фактично, стосуються переоцінки доказів у справі, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду, якою скасовано рішення господарського суду першої інстанції, відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі №904/7524/16 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді В. Корсак

В. Швець