КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа№ 910/3357/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/4117/17 від 16.05.2017) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017

у справі №910/3357/17 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз»

про відшкодування шкоди у розмірі 41 221,75 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (відповідач у справі) про відшкодування шкоди в розмірі 41 221,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», виплативши страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1509-15-00204 від 17.11.2015 страхове відшкодування у розмірі 42 221,75 грн (що складає суму 36 871,75 грн фактично сплачених коштів та 5 350,00 грн коштів, які зараховані страховою компанією в рахунок несплаченої страхувальником частини страхового платежу), відповідно до ст. ст.993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» набуло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, якою є відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи. Посилаючись на вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» 41 221,75 грн страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 35 871,75 грн страхового відшкодування та 1 392,34 грн судового збору.

Приймаючи рішення у справі про часткове задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що поданими позивачем доказами фактично підтверджується лише оплата ним страхового відшкодування в розмірі 36 871,75 грн, а тому з урахуванням суми франшизи, яка становить 1000,00 грн, до стягнення з відповідача підлягає 35 871,75 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», подав апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/4117/17 від 16.05.2017), в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги мотивовані неповним з'ясуванням місцевим господарським судом дійсних обставин справи та правовідносин між сторонами, оскільки стверджує, що судом не взято до уваги, що 5 350,00 грн (частина позову, в якій суд відмовив) при здійсненні страхового відшкодування були зараховані позивачем в погашення існуючого у страхувальника боргу зі сплати страхового платежу, а тому з урахуванням фактично перерахованих грошових коштів 36 871,75 грн, загальна сума виплаченого позивачем страхового відшкодування становить 42 221,75 грн. Саме цей розмір збитків за вирахуванням франшизи підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/3357/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Жук Г.А., суддів -Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 31.05.2017.

В судове засідання 31.05.2017 представник позивача не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалу суду про порушення апеляційного провадження від 19.05.2017 надіслано позивачу 22.05.2017, отримано ним 23. 05.2017, що підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням поштової установи про вручення поштового відправлення адресату( а.с.101).

Представники відповідача у судове засідання 31.05.2017 не з'явились, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. 98, 64 ГПК України. Ухвалу суду про порушення апеляційного провадження від 19.05.2017 надіслано відповідачу 22.05.2017, отримано ним 23. 05.2017, що підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням поштової установи про вручення поштового відправлення адресату( а.с.100).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, такими обставинами є нез'явлення в засідання представників сторін. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Беручи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги, а також те, що явка представників обов'язковою не визнавалась, а участь представників учасників в засіданні суду є правом, а не обов'язком особи, враховуючи дотримання, встановлених ст. 102 ГПК України строків розгляду апеляційної скарги, а також, відсутність заяв та клопотань про відкладення розгляду спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами, так як їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

17.11.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик за договором, позивач у справі) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1509-15-00204, а саме автомобіля Renault Logan, д.р.н. НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Згідно з п. 11.1 договору до страхових випадків договором віднесено також дорожньо-транспортні пригоди, з встановленим п. 11.8. розміром франшизи у 0%.

Територія дії страхування (п.11.13): Україна, СНД, Європа.

Пунктом 7 договору визначено строк його дії з 18.11.2015 по 17.11.2016.

З наявних матеріалів справи, судом встановлено, що 06.02.2016 на вул. Єкатериненській в м. Одесі, сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участі застрахованого автомобіля Renault Logan, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що спричинила механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння вказаного ДТП підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 85139943 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 23-24).

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 13.10.2016 у справі № 522/14945/16-п встановлено, що ДТП відбулося внаслідок порушення ОСОБА_4 п.п. 8.7.3(г) Правил дорожнього руху України (а.с. 25).

08.02.2016 страхувальник - ОСОБА_2 звернувся до позивача із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 39-40).

16.03.2016 позивачем було затверджено Страховий акт №ПСКА-5828 з урахуванням виставленої оцінки вартості працездатних залишків та Звіту авто товарознавчої експертизи, відповідно до якого встановлено страхове відшкодування в сумі 42 221,75 грн (а.с. 42).

Як вбачається з п. 15 страхового Акту страхове відшкодування в розмірі 42 221,75 грн позивачем вирішено здійснити в наступному порядку: першу частину платежу в розмірі 5 350,00 грн зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу; другу частину страхового відшкодування в розмірі 36 871,75 грн перерахувати на рахунок страхувальника.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 42 221,75 грн, та перераховано на рахунок страхувальника 36 871,75 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №4683 від 16.03.2016 (а.с. 44).

З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_2, особи винної у скоєні ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ6174316 з встановленим розміром франшизи - 1 000,00грн. та лімітом відповідальності страховика - 50 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну (а.с. 45).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану внаслідок ДТП автомобілю Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, до позивача перейшло право зворотної вимоги відшкодування збитків, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої пунктом «а» пункту 41.1. статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про те, що відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної в ДТП особи є відповідальним за завдану останнім внаслідок ДТП шкоду власнику автомобіля Renault Logan, державний номер НОМЕР_1 в межах лімітів, передбачених Полісом АЕ6174316, оскільки відповідно до укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу відповідач взяв на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснив страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд на підставі документів про фактичне перерахування позивачем коштів на рахунок страхувальника встановив, що належною до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» сумою страхового відшкодування є 35 871,75 грн з урахуванням франшизи, тобто в межах сплачених позивачем коштів.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Сторонами у п. 12.2 договору визначено, що у разі настання страхових випадків по КАСКО (крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та «викрадення», не включаючи пошкодження транспортного засобу, які він отримав під час, внаслідок або після викрадення) страхове відшкодування розраховується за наступною формулою:

СВ=(ВВР-ВД*ЗЕп)*ПЗС+ДДВ-Фрп-ВЗПО-НЧСП, де зокрема НЧСП є сумою всіх несплачених частин страхової премії по договору. Якщо розмір страхового відшкодування по КАСКО до вирахування НЧСП менший за розмір НЧСП, то страховик не вираховує НЧСП із суми страхового відшкодування.

Згідно письмових пояснень позивача, оскільки страхувальником було внесено лише одну частину страхового платежу, то із суми страхового відшкодування - 42 221,75 грн ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» утримала несплачену частину другої частини страхового платежу в розмірі 5 350,00 грн. в рахунок сплати страхового платежу. Наведені обставини підтверджуються в представленому до позовної заяви Страховому акті №ПСКА-5828від 16.03.2016.

Відтак, колегія суддів зазначає, що загальною сумою страхового відшкодування, яке виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» своєму страхувальнику - ОСОБА_2 є 42 221,75 грн, що складається із суми 5 350,00 грн (частини страхового платежу, яку потерпіла особа повинна була сплатити на користь позивача) та 36 871,75 грн (фактично перерахована позивачем грошова сума).

Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до Полісу серії АЕ6174316 розмір франшизи становить 1 000, 00 грн., у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу 41 221,75 грн страхового відшкодування за вирахуванням франшизи.

Беручи до уваги зазначене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/3357/17 в частині відмови у стягненні 5 350,00 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову. В решті частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/3357/14 суд апеляційної інстанції залишає без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання позовної заяви та за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на відповідача у справі, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз».

Керуючись ст. 33, 34, 49, 102, 101, ч. 2 п. 1ст. 103, п.4 ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/3357/17 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/3357/17 скасувати частково та прийняти нове рішення:

«1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 6, ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування в розмірі 41 221 (сорок одну тисячу двісті двадцять одну) грн. 75 коп та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп судового збору».

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 6, ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, ідентифікаційний код 30859524) 1 760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/3357/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська