ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року Справа № 923/273/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі:

позивача: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, вул. Університетська (40 років Жовтня), 136-а, м. Херсон, ідентифікаційний код 39766281,

до: відповідача-1: Приватного підприємства "ЮТС-Агропродукт-Плюс", вул. Промислова, 3, с. Новорайськ, Бериславський район, Херсонська область, ідентифікаційний код 32300976,

відповідача-2: Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, вул. 1 Травня, 7, с. Брускинське, Великоолександрівський район, Херсонська область, ідентифікаційний код 26348500,

про визнання недійсною угоди про відшкодування збитків від неотримання коштів Брускинською сільською радою за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) ПП "ЮТС-Агропродукт-Плюс" від 10.05.2016

за участю прокурора прокуратури Херсонської області Наумової Т.О., посвідчення № 045185 видане 14.12.2016;

представників сторін:

від позивача: Попкова Ю.П., довіреність № 32-21-0.61-264/2-17 від 10.01.2017;

від відповідача-1: не прибули;

від відповідача-2: голова Дорошенко А.О., паспорт, Горюнов К.С., довіреність № 09 від 25.04.2017, Крижановський М.М., довіреність б/н від 29.05.2017

в с т а н о в и в:

Керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі позивача: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, звернувся з позовною заявою до відповідача-1: Приватного підприємства "ЮТС-Агропродукт-Плюс", с. Новорайськ, Бериславський район, Херсонська область, відповідача-2: Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, с. Брускинське, Великоолександрівський район, Херсонська область, про визнання недійсною угоди про відшкодування збитків від неотримання коштів Брускинською сільською радою за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) ПП "ЮТС-Агропродукт - Плюс" від 10.05.2016 року.

Ухвалою від 03.04.2017 суд порушив провадження у справі, витребував від відповідачів-1,2 відзиви на позов з документальним та правовим обґрунтуванням своєї позиції у спірних відносинах, належним чином посвідчені копії та/або витяги з реєстраційних документів, зобов'язав відповідачів-1,2 копії відзивів надіслати позивачеві, прокуророві та призначив судове засідання на 27.04.2017 року.

За результатами судового засідання 27.04.2017 судом постановлено ухвалу, якою: розгляд справи було відкладено; призначене судове засідання на 30.05.2017 року; витребувано від прокурора письмові пояснення (обґрунтування) законних інтересів держави у цій справі, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави від укладання оспореного договору між відповідачами, у чому полягає не здійснення та/або неналежне здійснення органом місцевого самоврядування Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, своїх владних повноважень; витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відомості про заходи, що вжиті ГУ Держгеокадастру щодо реалізації своїх повноважень у спірних земельних відносинах, а також пояснення стосовно свого правового інтересу позивача у цій справі; зобов'язано відповідачів-1, 2 виконати вимоги п. 4 ухвали суду від 03.04.2017.

До судового засідання від відповідача-2 Брускинської сільської ради надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідач-1 надав відзив на позов, позовних вимог не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-2 вважає, що прокурором невірно визначено позивача у справі, просить позов залишити без розгляду. Вказує на те, що, відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011, саме Державна інспекція сільського господарства України забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Заслухавши прокурора, представників сторін, дослідивши подану заяву про залишення позову без розгляду, а також матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Так, Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію сільського господарства України. Відповідно до Положення, визначалося, що Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У той же час, 10.09.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади". Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, ліквідовано Державну інспекцію сільського господарства, із покладанням, зокрема функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру (правонаступником якої є Держгеокадастр України).

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області є належним позивачем по справі, прокурор правильно визначився щодо сфери його повноважень.

Щодо розгляду позовних вимог по суті, то у судовому засіданні 30.05.2017 прокурор позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю з наступних підстав.

Виходячи з положень Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді. Зокрема, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Між Брускинською сільською радою Великоолександрівського району та ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» 10.05.2016 укладено угоду про відшкодування збитків від неотримання коштів відповідачем-2 за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) відповідачем-1.

На підставі п. 1 даної угоди, ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс», що користується (тимчасово зайняла) земельною ділянкою площею 3, 2422 га, яка розташована на території Брускинської сільської ради під розміщення цілісного майнового комплексу - зернотік, зобов'язується сплатити на розрахунковий рахунок відповідача-2 орендну плату за фактичне землекористування (зайняття), яка складає за весь об'єкт оренди на рік 6187,54 гривень.

Згідно умов вказаної угоди, вбачається, що ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» фактично використовує земельну ділянку загальною площею 3, 2422 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради, під розміщення цілісного майнового комплексу - зернотоку.

Відповідно до п. 2 вказаної угоди, плата за землю вноситься протягом її дії щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця у відповідності з розрахунком до п. 1 угоди.

Пунктом 5 оспорюваної угоди встановлено, що її укладено до моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, але не більше одного року (365 днів). На день подачі позову до суду угода є чинною.

Оспорювана угода, укладена між відповідачем-1 і відповідачем-2, на думку прокурора, містить обов'язкові ознаки договору оренди землі.

Прокурор стверджує, що спірною угодою Брускинська сільська рада в прихованій формі фактично надала в оренду ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» земельну ділянку. Тобто, угода від 10.05.2016, у відповідності до положень ст. 235 ЦК України, є удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину - договору оренди землі.

Договір оренди землі, який відповідач-1 і відповідач-2 мали на увазі, також є недійсним, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Зокрема, при його укладенні сторонами не дотриманий порядок надання земельних ділянок в оренду, встановлений Земельним кодексом України. Також, спірна угода не містить всіх істотних умов договору оренди землі, як це визначено у Законі України «Про оренду землі».

Порядок передання земельних ділянок у тимчасове користування визначається законодавством України, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Так, при наданні відповідачу-1 земельної ділянки площею 3,2422 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Брускинської сільської ради, під розміщення цілісного майнового комплексу - зернотоку, уповноваженим органом рішення про надання даної ділянки в користування не приймалися.

Незважаючи на вказані порушення вимог законодавства України при використанні відповідачем-1 зазначеної земельної ділянки, порушення інтересів держави, зокрема через передання в користування земельної ділянки без відома уповноваженого державного органу - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, останнім з травня 2016 року по теперішній час не вжито заходів стосовно захисту інтересів держави, що дало змогу звернутися прокурору з цим позовом.

Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у судовому засіданні 30.05.2017 позовні вимоги прокурора підтримала та просила їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» проти позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю з наступних підстав.

Підстави недійсності правочину встановлено ст. 215 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Представник відповідача-1 вказує на те, що прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що оспорювана угода є удаваною, спрямованою на приховання фактично договору оренди земельної ділянки.

У той же час, така позиція прокурора є безпідставною з огляду на наступне.

При укладенні спірної угоди сторони не мали на меті встановлення саме договірних відносин.

З договору купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна від 24.12.2014 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач-1 набув права власності на об'єкт нерухомого майна - комплекс, цілісний майновий зернотік, за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, сільська рада Брускинське, будівля, будинок б/н на земельній ділянці площею 3, 2422 га, кадастровий номер - :05:001:0003. Таким чином, об'єкт нерухомого майна вже розташований на земельній ділянці. Спірний договір укладено з метою відшкодування відповідачу-2 збитків, завданих неотриманням орендної плати, так як договір оренди між сторонами укладено не було.

Також, наказом позивача від 12.04.2017 відповідачу-1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки з кадастровим номером - :05:001:0003.

Інші підстави, визначені ч. 1 ст. 203 ЦК України, також відсутні для визнання недійсним спірного договору.

Окрім того, станом на 11.05.2017 строк дії спірного договору припинився.

Представники відповідача-2 Брускинської сільської ради проти позовних вимог заперечили та просили у їх задоволенні відмовити повністю з наступних підстав.

З підстав подачі прокурором даної позовної заяви, представники відповідача-2 зазначили, що, на їх думку, виходячи з вимог, чинного законодавства прокурором належним чином необґрунтовано підстав для здійснення представництва, зокрема шляхом подачі відповідних доказів.

По суті позовних вимог представники відповідача-2 пояснили наступне.

За змістом Земельного кодексу України встановлено, що, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Також, Законом України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідач-1 стверджує, що він звертався до позивача з пропозицією щодо укладення договору оренди, проте Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області відмовило у наданні земельної ділянки в оренду.

У той же час, відповідно до законодавства України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

В договорі купівлі-продажу від 24.12.2014 зазначено, що цілісний майновий комплекс зернотік, який є предметом купівлі-продажу, розташований на земельній ділянці площею 3, 2422 га, кадастровий номер якої - :05:001:0003.

Договір оренди земельної ділянки не укладений не з вини відповідача-1. Між відповідачем-1 і відповідачем-2 укладено оспорювану угоду саме з метою того, щоб збитки (неотримані доходи місцевого бюджету) від користування земельною ділянкою протягом часу до укладення договору оренди, на який розміщена нерухома власність приватного підприємства не були завдані громаді (державі).

Окрім того, на думку відповідача, прокурором належним чином не доведено факту укладення сторонами удаваного правочину та його недійсність відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши прокурора, представників сторін, дослідивши і оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, господарський суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, між Брускинською сільською радою Великоолександрівського району та ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» 10.05.2016 укладено угоду про відшкодування збитків від неотримання коштів відповідачем-2 за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» (а.с. 25).

Пунктом 1 даної угоди, визначено, що особа ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс», що користується (тимчасово зайняла) земельною ділянкою площею 3, 2422 га, яка розташована на території Брускинської сільської ради під розміщення цілісного майнового комплексу - зернотік, зобов'язується сплатити на розрахунковий рахунок Брускинської сільської ради орендну плату за фактичне землекористування (зайняття), яка складає за весь об'єкт оренди на рік 6 187, 54 грн.

Відповідно до п. 2 вказаної угоди, плата за землю вноситься протягом її дії щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця у відповідності з розрахунком до п. 1 угоди.

Пунктом 5 оспорюваної угоди встановлено, що її укладено до моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, але не більше одного року (365 днів).

Також, відповідно до договору купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна від 24.12.2014 (а.с. 21-22) відповідач набув права власності на об'єкт нерухомого майна - комплекс, цілісний майновий зернотік, за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, сільска рада Брускинське, будівля, будинок б/н на земельній ділянці площею 3, 2422 га, кадастровий номер - :05:001:0003.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Зазначена норма кореспондується положенням ч.ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до яких, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Господарським судом встановлено, що, відповідно до договору купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна від 24.12.2014 року, що відповідач-1 набув права власності на об'єкт нерухомого майна - комплекс, цілісний майновий зернотік, за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, сільська рада Брускинське, будівля, будинок б/н на земельній ділянці площею 3, 2422 га, кадастровий номер - :05:001:0003. Таким чином, об'єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, користування якою вже здійснювалося приватним підприємством. З пояснення сторін та матеріалів справи вбачається, що спірний договір укладено з метою відшкодування відповідачу-2 збитків, завданих неотриманням орендної плати, так як договір оренди між ГУ Держгеокадастру та відповідачем укладено не було.

Також, господарським судом встановлено, що відповідач-1 звертався з пропозицією про укладення договору оренди земельної ділянки до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області. Наказом позивача від 12.04.2017 № 21-1534/18-17-СГ (а.с.55) ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, сільська рада Брускинське, будівля, будинок б/н на земельній ділянці площею 3,2422 га, кадастровий номер - :05:001:0003.

Щодо посилання прокурора на те, що спірна угода від 10.05.2016, у відповідності до положень ст. 235 ЦК України, є удаваним правочином, вчиненим для приховання іншого правочину - договору оренди землі, суд зазначає наступне.

Відносини, що врегульовані між сторонами оспореною угодою від 10.05.2016 не є відносинами оренди. Ця угода укладена на виконання рішення постійної депутатської комісії Ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та охорони навколишнього середовища від 27.04.2016 і має на меті отримання місцевою громадою плати за землю, обов'язок сплати якої передбачено законодавством України.

Так, відповідно до ст.14.1.147. ПК України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Статтею 96 визначено обов'язки землекористувачів, зокрема землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Суд зазначає, що відповідач-1 правомірно володіє нерухомим майном (зернотік) на території Брускинської сільської ради, без номеру, земельна ділянка площею 3,2422, кадастровий номер земельної ділянки - :05:001:0003. Оскільки договір оренди між фактичним землекористувачем відповідачем-1 та позивачем не оформлено, відповідач-1 не є суб'єктом плати за землю у формі орендної плати, яка є єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача-1 як землекористувача (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, з часу виникнення права власності на нерухоме майно у особи виникає й обов'язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Відповідач, який не виконав цього обов'язку, без законних підстав зберігає у себе майно - кошти за оренду землі (Судова палата у господарських справах Верховного Суду України) у справі за заявою Харківської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2015 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24 червня 2015 року у справі № 922/207/15 за позовом Харківської міської ради до фізичної особи - підприємця Н. про повернення безпідставно набутого майна та стягнення коштів).

У цій справі набувач нерухомого майна звертався до орендодавця з метою укладання договору оренди, який на даний час не укладено. Окрім того, відповідач-1 як набувач права користування земельною ділянкою вносить кошти за користування землею, що відповідає його обов'язку платити за користування землею.

Отже, у разі використання особою земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують право землекористування, такі землекористувачі мають відшкодовувати місцевій раді, як отримувачу коштів плати за землю, відповідні кошти, що не отримані місцевою радою до відповідного бюджету місцевого самоврядування до часу укладання договору оренди.

При цьому суд зазначає, що після укладання відповідно договору між відповідачем-1 та позивачем, розмір відшкодувань місцевому бюджету може бути переглянутий відповідно до розрахункової величини орендної плати, що буде встановлена договором оренди землі.

Отже, відносини, що виникли між відповідачами, не є земельними відносинами. З оспореної угоди не вбачається, що місцева рада взяла на себе повноваження орендодавця землі. Суд погоджується з твердженнями відповідачів, що угода є цивільно-правовою та не має наміру приховати будь-який інший правочин, відносини врегулюванні сторонами виключно на підставі норм Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та нормами Цивільного кодексу України щодо укладання угоди. З цих підстав висновки прокурора про удаваність угоди (договору), метою якої є внесення плати за землю, права на яку не оформлені, але належать відповідачеві-1 згідно Закону, якою ніби-то прикривається договір користування земельною ділянкою (оренди землі) є помилковими.

Суд зазначає, що укладена сторонами угода відповідає інтересам місцевої громади, не суперечить цивільному та земельному законодавству щодо платного користування землями державної та комунальної власності, отже не порушує інтересів держави.

Досліджені судом обставини не дають підстав стверджувати, що метою діяльності відповідачів ПП "ЮТС-Агропродукт-Плюс" та Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області є наміри приховати інший правочин - договір оренди землі.

Оспорена угода також не зачіпає прав орендодавця земельної ділянки - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, оскільки правові можливості укладання договору оренди земельної ділянки, на якій знаходяться об'єкти нерухомого майна права власності відповідача-1 позивачем не втрачені, не порушені та, відповідно, не підлягають захисту за позовом, що розглянуто судом.

Суд виходить з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі.

Суд зазначає, що згідно із закріпленими Конституцією України основами правового порядку в Україні державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ст. 6 Конституції України).

Згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Законом України "Про благоустрій населених пунктів" вирішення питання про організацію соціально-економічних, організаційно-правових та інших заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, належного утримання та охорони території об'єктів благоустрою, створення умов сприятливого для життєдіяльності людини довкілля віднесено до дискреційних повноважень місцевої ради та виконавчого органу ради, які в межах визначених Законом визначається з цього питання на вільний власний розсуд.

Суд зауважує, що в ситуації, коли уповноважений державою орган не виконує свого обов'язку укладання договору оренди земельних ділянок із фактичними землекористувачами, що призводить до недоотримання коштів місцевим самоврядуванням, вирішення питання способом, який застосовано відповідачами у справі - відповідає здоровому власному розсуду місцевої ради у межах дискреційних повноважень, зокрема відповідає принципам доцільності і розумності прийнятого органами ради та селищним головою рішення щодо визначення способу отримання плати від фактичних землекористувачів. Власний розсуд має пов'язуватися виключно з доцільністю, економністю, ефективністю володіння, користування і розпорядження комунальним майном та землею в інтересах місцевої громади - жителів міста, селища, села.

Таким чином, позовна вимога щодо визнання недійсною угоди задоволенню не підлягає.

Щодо порушення, на думку прокурора, інтересів держави в цій справі, господарський суд вказує на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В процесі вирішення даної справи судом не встановлено порушень інтересів держави відповідічем-1 та відповідачем-2.

У той же час, саме визнання недійсною угоди від 10.05.2016 про відшкодування збитків від неотримання коштів відповідачем-2 за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) відповідачем-1, може призвести до порушення інтересів держави в особі місцевої громади через припинення сплати приватним підприємством плати за користування земельною ділянкою.

За таких обставин і правових підстав, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покладаються на прокурора.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено і підписано 07.06.2017 року.

Суддя П.Д. Пригуза