ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р.Справа № 922/6287/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Торгово-комерційна фірма "Дана", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат", м.Харків за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізичної особи ОСОБА_1, м.Харків
про припинення права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння
за участю представників:

від позивача: Калач М.О. - довіреність від 05.01.2016

від відповідача: Фісатіді Г.Д., довіреність від 24.12.2015

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгово-комерційна фірма "Дана", м.Харків (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат", м.Харків (далі за текстом - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 22.01.2016, просить суд:

- витребувати з Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат" на користь Приватного підприємства "Торгово-комерційна фірма "Дана" нежитлові приміщення №№83, 84, загальною площею 26,4кв.м., цокольного поверху в літ. "А-5" по АДРЕСА_1 в м.Харкові, які зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат" як нежитлова будівля в літ. "Ж", по АДРЕСА_1 в м.Харкові;

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м'ясокомбінат" на нежитлову будівлю літ. "Ж", по АДРЕСА_1 в м.Харкові, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №749, та договору купівлі-продажу від 18.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №747, та яке було зареєстроване на підставі рішення №20092258 від 18.03.2015 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ж" по АДРЕСА_1 в м.Харкові (номер запису про право власності 9087475) та рішення №20095236 від 18.03.2015 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ж" по АДРЕСА_1 в м.Харкові (номер запису про право власності 9088948), прийнятих приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., шляхом скасування запису про право власності №9088948 та запису про право власності №9087475.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач придбав у власність вищевказане нерухоме майно, яке незаконно вибуло з володіння позивача на підставі додаткового рішення Московського районного суду м.Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/2012, скасованого рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 у справі №2027/10520/2012.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.02.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізичну особу ОСОБА_1, м.Харків (далі за текстом - третя особа).

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, та просили позов задовольнити.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили в його задоволенні відмовити. Вказують, що нежитлове приміщення літ. "Ж" площею 28,4кв.м. було вперше проінвентаризовано 26.07.2012, що свідчить про те, що воно було побудовано ще у 2012 році. В той же час, приміщення №№ 83, 84 за тією ж адресою були зареєстровані позивачем лише у 2015 році внаслідок проведеного ним будівництва (реконструкції). Докази будівництва позивачем цих об'єктів у 2012 році або докази наявності у нього відповідних прав у цей період відсутні. Отже, спірне приміщення не могло вибути з володіння позивача на підставі скасованого додаткового рішення від 31.08.2012 у справі №2027/10520/2012. Фактично, відповідач користується спірним нерухомим майном з 03.09.2012 по 15.03.2015, як орендар на підставі договору оренди, а з 18.03.2015 і до даного часу, як власник на підставі договорів купівлі-продажу майна.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

22 березня 1997 року між Представництвом Фонду державного майна України в м.Харкові та ТОВ "Торгово-комерційна фірма "Дана" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №1079-В-С, за умовами якого ТОВ "Торгово-комерційна фірма "Дана" придбало нежитлові приміщення (літ. А-5), цегляні, загальною площею 453,1кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до "Технічного паспорту на житловий будинок державного, громадського житлового фонду житлово-будівельних кооперативів", складеним Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 18.10.1994, до складу даного нерухомого майна входили нежитлові приміщення 1-39, загальною площею 453,1кв.м.

06 жовтня 1997 року між сторонами вказаного договору складено акт №1079-В-С прийому-передачі майна нежитлового приміщення (літ. "А-5") №1-39, загальною площею 453,1кв.м.

Згідно реєстраційного посвідчення від 09.10.1997 Харківське міське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що нежитлові приміщення №1-39 загальною площею 453,1кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровані за ТОВ "Торгово-комерційна фірма "Дана" та записано в реєстрову книгу за реєстровим номером №1922 від 09.10.1997.

Згідно акту №3383 прийому-передачі нежитлового приміщення (літ. "А-5") №1-39, цегляного, загальною площею 453,1кв.м., складеним між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та Приватним підприємством "Торгово-комерційна фірма "Дана", яка є правонаступником ТОВ "Торгово-комерційна фірма "Дана".

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8701751 від 20.10.2005 нежитлові приміщення №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстровані на праві приватної власності за ПП "Торгово-комерційна фірма "Дана".

Таким чином, вищевказані документи свідчать, що у позивача виникло право власності на нежитлові приміщення №1-39 в літ. "А-5" загальною площею 453,1кв.м. по АДРЕСА_1.

Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 30.01.2015 позивачем розпочато реконструкцію нежитлових приміщень по АДРЕСА_1. В даній декларації зазначено, що загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складатиме 607,8кв.м.

КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" станом на 20.02.2015 складено Технічний паспорт на нежитлові приміщення цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 житлового будинку АДРЕСА_1 (інвентаризаційний номер 61540, реєстровий номер 1922).

31 березня 2015 року в Департаменті ДАБІ у Харківській області зареєстровано декларацію позивача про готовність об'єкта "Реконструкція нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 в м. Харкові під магазин продовольчих та непродовольчих товарів" до експлуатації.

28 травня 2015 року позивачу видано свідоцтво про право власності нежитлові приміщення цокольного поверху №1-22, 4а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8кв.м в літ. "А-5" по АДРЕСА_1

Відомості про набуття позивачем права власності на вказані нежитлові приміщення були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності №9825925), що підтверджується витягом з даного реєстру №38256328 від 28.05.2015.

При цьому, судом також встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.07.2012 у справі №2027/10520/12 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності позовні вимоги задоволені. За ОСОБА_1 визнано право приватної власності на нежитлові будівлі, які розташовані по АДРЕСА_2

Додатковим рішенням Московського районного суду м.Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4кв.м. по АДРЕСА_1

Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 26.07.2012 складено технічний паспорт на громадський будинок нежитлову будівлю літ. "Ж" по АДРЕСА_1 в м.Харкові, інвентаризаційний номер №91619, реєстровий номер 1922.

03 вересня 2012 року між ОСОБА_1, як орендодавцем та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлову будівлю літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

18 березня 2015 року між ОСОБА_1, як продавцем, та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., зареєстрованим в реєстрі за №747, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" купив 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

18 березня 2015 року між ОСОБА_1, як продавцем, та ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., зареєстрованим в реєстрі за №749, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат" купив 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаних договорів відомості про набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю літ."Ж" загальною площею 28,4кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номери записів про право власності №9087475 та №9088948), що підтверджується витягами з даного реєстру №35094534 та 35100144 від 18.03.2015.

Таким чином, відповідач 18.03.2015 набув право власності на нежитлову будівлю літ."Ж" загальною площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу від 18.03.2015, укладених з ОСОБА_1, у власності якого дана будівля перебувала з 2012 року.

Відповідно до висновку судової будівeльно-технічної експертизи №7152 від 31.03.2017:

- нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №91619 від 26.07.2012 по АДРЕСА_1 в м. Харкові);

- нежитлові приміщення №№83, 84 загальною площею 28,4кв.м. в цокольному поверсі будівлі літ."А-5" (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" реєстровий номер №1922, інвентаризаційна справа №61540 від 20.02.2015 по АДРЕСА_1 в місті Харкові);

- громадський будинок літера "Ж-1", загальною площею 26,1кв.м (згідно технічного паспорту КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", інвентаризаційна справа №91619 від 22.01.2016 по АДРЕСА_1 в м.Харкові) є тотожними.

ПП "ТКФ "Дана" оскаржила вищевказане додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 в апеляційному порядку. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 дане додаткове рішення скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в літ. "Ж" загальною площею 28,4кв.м по АДРЕСА_1 у м.Харкові.

Вказуючи на те, що спірне нерухоме майно на даний час фактично перебуває у володінні та розпорядженні відповідача, який зареєстрував своє право власності на нього і перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, останній звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зокрема, статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до Висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 2 вересня 2015 року № 6-1168ц15, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Системний аналіз вищевказаних положень чинного законодавства свідчить, що лише власник має право витребувати належне йому майно від набувача.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, позивач отримав свідоцтво на право власності щодо нежитлових приміщень цокольного поверху 1-4, 4а, 5-22, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 житлового будинку АДРЕСА_1 та зареєстрував його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності лише 28.05.2015.

Отже, саме з 28.05.2015 позивач набув статус власника даного майна. При цьому, з наданих позивачем декларацій про початок виконання будівельних робіт від 30.01.2015 та про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 31.03.2015, вбачається, що вказані приміщення були збудовані (реконструйовані) саме у 2015 році.

Позивач вказує, що спірне приміщення створено в результаті будівництва (реконструкції) приміщень літ. "А-1" по АДРЕСА_1 в м. Харкові у період з 2012 по 2015 роки. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цієї обставини.

Суд зазначає, що 23.05.2017 позивачем надано копії договорів, які на його думку підтверджують фактичне користування спірним нежитловим приміщенням з 2012 року, а також копії платіжних документів про оплату відповідних комунальних послуг. Однак у цих документах відсутні будь-які вказівки на те, що вони стосуються саме спірного приміщення.

В той же час, судом встановлено, що право власності на нежитлову будівлю літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Харкові було зареєстроване відповідачем ще 18.03.2015, тобто до моменту реєстрації відповідного права позивачем.

За таких обставин, позивач не був та не міг бути власником майна, визначеного як нежитлова будівля літ. "Ж", загальною площею 28,4кв.м. по АДРЕСА_1 в м.Харкові, станом на момент прийняття додаткового рішення Московським районним судом м.Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 та на момент придбання даного майна відповідачем за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015.

Згідно листа КП "ХМБТІ" від 25.01.2016 №1790003 нежитлові приміщення літ."Ж" площею 28,4 кв.м. було вперше проінвентаризовано 26.07.2012. Таким чином, станом на 26.07.2012 ці нежитлові приміщення вже були побудовані, і право власності на них в подальшому було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також у даному листі БТІ повідомило, що під час інвентаризації, проведеної 20.02.2015, вказана нежитлова будівля помилково зазначена як приміщення № 83, №84, оскільки обстеженням від 25.01.2016 встановлено, що приміщення, якими користується ТОВ "Салтівський м'ясокомбінат", відокремлені від інших приміщень, мають окремий вхід, розташовані на 1 поверсі.

Крім того, з наданих відповідачем доказів, а саме: договору оренди від 03.09.2012 та договорів купівлі-продажу від 18.03.2015, зареєстрованим в реєстрі за №747 та №749, вбачається, що спірне майно фактично знаходилося у безперервному користуванні відповідача, починаючи з 2012 року. При цьому, відповідач заперечує проведення позивачем будь-яких будівельних робіт або робіт з реконструкції у цих приміщеннях за весь період користування ним цим приміщенням.

Позивачем не надано суду належних доказів використання спірного майна, у тому числі шляхом надання його в користування відповідачу або ОСОБА_1 та отримання від цих осіб орендної плати.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем будь-яких позовів до відповідача або ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні спірним майном за період, починаючи з 2012 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами те, що:

- спірне майно було створено внаслідок здійсненого саме позивачем будівництва (реконструкції);

- спірне майно знаходилося у володінні позивача, починаючи з 2012 року та до завершення реконструкції у 2015 році;

- позивач був власником майна на момент прийняття додаткового рішення Московським районним судом м.Харкова від 31.08.2012 у справі №2027/10520/12 та на момент придбання даного майна відповідачем за договорами купівлі-продажу від 18.03.2015, а тому воно вибуло саме з його володіння.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 388 ЦК України у вигляді витребування від відповідача спірного нерухомого майна, а також для припинення права власності відповідача. У зв'язку з цим, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя М.В. Калантай