ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 травня 2017 р. Справа № 903/228/17

за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1

до відповідача комунального підприємства "Любешівський ринок"

про визнання майнового права та відновлення становища, яке існувало до порушення прав

Суддя Слободян О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 04.01.2017р., ОСОБА_3, договір про надання правової допомоги від 18.04.2017р.

від відповідача: ОСОБА_4- директор, ОСОБА_5, довіреність від 21.03.2017р.

Сторонам розяснено права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.

Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача КП "Любешівський ринок", в якому просить визнати за ОСОБА_1 майнове право найму (оренди) торговельного місця № 9 на території КП Любешівський ринок, відновивши становище, яке існувало до порушення її права, шляхом покладення зобов'язання на адміністрацію КП Любешівський ринок в особі директора на протязі 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили організувати і забезпечити відновлення (відведення площі) торговельного місця № 9 відповідно до схеми розташування торговельних місць на ринку з площею, не меншою 9 кв.м., а саме: забезпечити її площею, необхідною для встановлення (розміщення) торговельного об'єкта № 9 шляхом зміщення металевих контейнерів (павільйонів) вправо по ходу торговельного ряду відповідно до схеми розташування місць ринку, забезпечивши таким чином її площею, достатньою для розташування торговельного місця № 9.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на наступне.

Рішенням виконкому Любешівської селищної ради від 28.10.2005 року № 240 позивачу надано дозвіл на розміщення обєкта торгівлі - контейнера (торговельного кіоску) для здійснення торгівельної діяльності на території Любешівського ринку, управління яким на той час здійснювало Любешівське виробниче управління житлово-комунального господарства.

Після встановлення у місці, визначеному орендодавцем, обєкта торгівлі - металевого контейнера (кіоска) на території ринку між позивачем та Любешівською селищною радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 9 квадратних метрів. Протягом наступних пяти років позивач продовжував постійно користуватись обєктом торгівлі на території Любешівського ринку, а саме торговельним павільйоном № 9, сплачуючи щомісячно орендну плату за користування торговельним місцем та ринковий збір. Протягом цих років (з 2006 по 2010 рік) договір оренди земельної ділянки на території ринку було трансформовано у договір оренди торговельного місця (договір оренди торговельного місця № 9 площею 8,75 квадратних метра між позивачем та Любешівським ВУЖКГ від 01 березня 2010 року).

Рішенням Любешівської селищної ради від 23.12.2010 року № 3/6 створено КП «Любешівський ринок» та затверджено статут цього підприємства, одним з предметів діяльності якого є контроль за дотриманням відповідних вимог та правил щодо розміщення та утримання обєктів торгівлі та надання інших послуг згідно вимог чинного законодавства, утримання в належному стані приміщень субєктів підприємницької діяльності, розташованих на території ринку (п.2.2.2, 2.2.3 Статуту). На підставі рішення Любешівської селищної ради від 04.03.2011 року № 6/18 ринком отримано в постійне користування земельну ділянку площею 3,1086 га в смт. Любешів, вул. Брестська, 4 для здійснення торговельної діяльності (площа ринку в порівнянні до рішення Любешівської селищної ради від 22 листопада 2005 року № 35/20 зменшена на 0.0072 га (площа Любешівського ринку в 2005 році становила 3,1158 га, а в 20011 році - згідно з державним актом про право постійного користування земельною ділянкою від 25.03.2011 року площа території Любешівського ринку становить 3,1086 га).

01 серпня 2011 року позивачем та адміністрацією Любешівського ринку укладений договір на обслуговування обєкта торгівлі зі строком дії з 01 серпня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за яким предметом договору є торговельне місце № 9 площею 9,36 кв.м., що розташоване на території підприємства «Любешівський ринок», місцезнаходження обєкта торгівлі зазначається на плані території ринку (п.п. 1.1, 1.2 договору). В подальшому, договір пролонговувався до 31 грудня 2016 року.

28 травня 2016 року адміністрація ринку запропонувала позивачу перемістити торговельний кіоск (павільйон) на інше вільне місце на території ринку, не вказавши жодного вільного місця, аналогічного параметрам торгового місця № 9 для розміщення торговельного кіоску. В цей же день, 28.05.2016 року металевий торговельний кіоск № 9, власником якого є позивач, безпідставно, без прийняття будь-якого рішення з цього питання, в односторонньому порядку, без згоди позивача був демонтований та переміщений адміністрацією ринку за межі торговельних рядів на вільне місце на території ринку, де не здійснюється торгівля, і яке не відповідає параметрам здійснення торгівельної діяльності.

06.12.2016 року ФОП ОСОБА_6 отримала від КП «Любешівський ринок» лист, датований 01.12.2016 року про те, що нібито торговий обєкт № 9 розташований в неналежному місці для торгівельної діяльності (хоча він з моменту його встановлення в 2005 році до 28.05.2016 року знаходився на початку першого лівого торговельного ряду, за місцем розміщення торговельного місця № 9 відповідно до схеми розташування торговельних місць на ринку) та з пропозицією зняти обєкт № 9 з нарахування за оренду торгового місця, або зайняти місце № 25, яке знаходиться в кінці торгового ряду. Однак, згідно схеми ринку запропонованого торговельного місця № 25 у торговому ряді не існує, оскільки цей ряд закінчується торговельним місцем № 23. Також в даному ряді згідно схеми ринку не існує торгівельних місць № 24 та № 21 «а», хоча вони є в наявності (фактично по даний час в цьому ряду встановлені торговельні павільйони з такими номерами, що не відповідає паспорту ринку).

Із запропонованими ринком умовами позивач не погодилася, про що повідомила адміністрацію ринку письмовою заявою від 10.12.2016 року, за якою пропонувала поновити у добровільному порядку її порушене права найму (користування) торговельного місця № 9 на території КП «Любешівський ринок» шляхом влаштування достатньої площі для відновлення її робочого місця та розміщення там торговельного контейнера № 9 відповідно до схеми розташування торговельних обєктів на території ринку, змістивши вправо на 2 метри торговельні обєкти (контейнери), а саме змістити контейнери № 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 вправо по ходу торговельного ряду на вільну земельну ділянку, яка входить у територію ринку площею близько 8 кв. м.

Відмова орендодавця (адміністрації ринку) перенести інші торговельні кіоски, як рухому річ, яка хоч і повязана з використанням земельної ділянки, але не є тотожною з орендою земельної ділянки, і які є річчю рухомою, на 2 метри вправо і тим самим відновити площу орендованого позивачем торговельного місця розміром не менше 9 кв.м є незаконною, та такою, що обмежує законне право на свободу підприємницької діяльності позивача.

Листом від 26 грудня 2016 року КП «Любешівський ринок», повідомило позивача про припинення дії договору найму обєкта торгівлі № 9 та розірвання цього договору з 02 січня 2017 року.

Позивач вважає, що такі дії відповідача по ліквідації торговельного місця (як робочого місця), є незаконними та необгрунтованими і такими, що грубо порушують його права та законні інтереси.

В обґрунтування зазначеного позивач посилається на договір оренди земельної ділянки від 19.12.2005р., договір оренди торгівельного місця від 01.03.2010р. та договір на обслуговування об'єкта торгівлі від 01.08.2011р., а також ст.ст. 391, 651, 759 ЦК України, 188, 283, 284, 291 ГК України, ст. 5, 26, 28 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», Правила торгівлі на ринках.

Представники відповідача в судовому засіданні та у відзиві (вх. № 01-54/3491/17 від 03.04.2017р.) заперечили проти позову повністю. Зазначили, що у зв'язку із реконструкцією громадської вбиральні, яка не відповідала потребам ринку, з підприємцем ОСОБА_6 було укладено Договір оренди торговельного місця від 1 березня 2010 р. Відповідно до п. 4.1.3 даного договору обумовлено, що Орендодавець має право:

У випадку проведення реконструкції (технічного переоснащення) торговельних рядів, проведення ремонтно-монтажних робіт, в інших випадках виробничої і функціо нальної необхідності або на виконання приписів контролюючих органів, переміщати на інше місце, в межах території ринку малу архітектурну форму, яка використовується Орендарем для торгівлі.

Будучи письмово попередженим про необхідність і підстави переміщення малої архітектурної форми, орендар не пізніше як у тижневий термін (7 календарних днів), зобов'язаний перемістити її на інше, узгоджене з адміністрацією ринку місце. Технічне забезпечення робіт по переміщенню малої архітектурної форми покладається на адміністрацію ринку.

При невиконанні даної вимоги у вказаний термін, даний Договір може бути розірваний Орендодавцем в односторонньому порядку і мала архітектурна форма виставляється за межі ринку. При цьому орендодавець не несе матеріальної відпові дальності за майно Орендаря.

Після початку зведення будівлі- вбиральні, виявилося, що частина торговельного місця № 9, яке орендує позивач, знаходиться на приватній території ОСОБА_7, на якій зводиться вбиральня.

У цій ситуації, згідно п. 4.1.3 вищеназваного Договору, позивач (орендар) повинен був перемістити свій вагончик на інше, узгоджене з адміністрацією ринку місце. Однак ним цього зроблено не було. Також повідомили, що договір є розірваним.

В судовому засіданні 18.04.2017р., заслухавши пояснення представників сторін, їх доводи та заперечення, судом оголошено перерву до 16.05.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України для ознайомлення представників сторін з матеріалами справи, надання сторонами додаткових пояснень та можливого врегулювання спору.

16.05.2017р. позивач в судове засідання не зявився, своїх представників для участі у розгляді справи не направив. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду відповідно до ст. 69 ГПК України.

Представники відповідача не заперечили проти відкладення та продовження строку розгляду справи з метою мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 16.05.2017р. відкладено розгляд справи на 31.05.2017р. та запропоновано сторонам мирно врегулювати спір.

31.05.2017р. в судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення та уточнення позовних вимог (вх..№01-65/103/17), в якій просить, згідно ст.22 ГПК України, зменшити та уточнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1 майнове право найму(оренди) торгівельного місця №9 на території КП «Любешівський ринок», відновивши становище, яке існувало до порушення її права шляхом покладення зобовязання на відповідача в особі директора протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити відновлення торгівельного місця №9 відповідно до діючого договору оренди та схеми розташування торгівельних місць на ринку.

Також подав клопотання про доручення до матеріалів справи копій договорів на обслуговування обєкта торгівлі від 01.04.2012р. та від 01.01.2013р., на які позивач не посилався у позовній заяві.

Розглянувши заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що заява позивача про зменшення та уточнення позовних вимог не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Згідно ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У пунктах 3.10, 3.11 постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. пленум Вищого господарського суду України розяснив, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

В судовому засіданні 18.04.2017р. за участю представників сторін суд перейшов до розгляду позовних вимог, зясування порядку обставин справи, здійснення їх правової оцінки, тобто суд вже розпочав розгляд справи по суті.

Крім того, як на підставу в обґрунтування уточнених (змінених) позовних вимог позивач посилається на інші договори торговельних місць, які долучено в останньому судовому засіданні після продовження строку розгляду спору, і які не були предметом розгляду в попередніх судових засіданнях та на які відсутні посилання в позовній заяві.

В позовній заяві позивач посилається на договір оренди торговельного місця від 01.03.2010р. та договір на обслуговування обєкта торгівлі від 01.08.2011р. Водночас, в судовому засіданні 31.05.2017р. додає укладені між сторонами договори на обслуговування обєкта торгівлі від 01.04.2012р та від 01.01.2013р., умови яких відрізняються від попереднього договору та які не були доказами по справі в минулих судових засіданнях.

Тобто позивачем змінено позовні вимоги та обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як зазначено в пункті 3.12 зазначеної постанови пленуму, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Позивачем не подано заяви про повну або часткову відмову у позові, тому суд розглядає по суті раніше заявлені позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснює торговельну діяльність на території Любешівського ринку з 2005 року.

Згідно рішення виконкому Любешівської селищної ради № 240 від 28.10.2005 року їй надано дозвіл на розміщення обєкта торгівлі- контейнера (торговельного кіоску) для здійснення торгівельної діяльності на території Любешівського ринку з 01.11.2005р. по 01.11.2006р.

19.12.2005р. між позивачем та Любешівською селищною радою укладено договір оренди земельної ділянки площею 9 квадратних метрів на один рік для підприємницької діяльності (п.п.1.1, 1.2 договору).

01.03.2010р. між позивачем (Орендар) та Любешівським ВУЖКГ (Орендодавець) укладено договір оренди торговельного місця № 9 площею 8,75 квадратних метра.

Згідно п.1.2 договору передача торговельного місця в тимчасове користування не спричиняє передачу права власності на це місце. Його власником залишається Орендодавець, а Орендар користується ним протягом терміну дії цього договору.

У пункті 4.1.3 договору сторони погодили, що у випадку проведення реконструкції (технічного переоснащення) торговельних рядів, проведення ремонтно-монтажних робіт, в інших випадках виробничої і функціо нальної необхідності або на виконання приписів контролюючих органів, переміщати на інше місце, в межах території ринку малу архітектурну форму, яка використовується Орендарем для торгівлі. Будучи письмово попередженим про необхідність і підстави переміщення малої архітектурної форми, орендар не пізніше як у тижневий термін (7 календарних днів), зобовязаний перемістити її на інше, узгоджене з адміністрацією ринку місце. Технічне забезпечення робіт по переміщенню малої архітектурної форми покладається на адміністрацію ринку. При невиконанні даної вимоги у вказаний термін, даний Договір може бути розірваний Орендодавцем в односторонньому порядку і мала архітектурна форма виставляється за межі ринку. При цьому орендодавець не несе матеріальної відпові дальності за майно Орендаря.

Рішенням Любешівської селищної ради від 23.12.2010 року № 3/6 створено Комунальне підприємство «Любешівський ринок».

01 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем КП «Любешівський ринок» укладений договір на обслуговування обєкта торгівлі зі строком дії з 01 серпня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за яким предметом договору є торговельне місце № 9 площею 9,36 кв.м., що розташоване на території КП «Любешівський ринок».

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору, договір укладено строком з 01.08.2011р. по 31.12.2012р. Договір може бути автоматично продовжено на аналогічний термін, якщо Орендар продовжує користуватися обєктом торгівлі після закінчення строку дії договору за умови відсутності протягом місяця заперечень Орендодавця.

Як зазначено представником позивача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву, рішенням від 19.10.2010 р. № 55/14 «Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність підприємцю ОСОБА_7 М.» Любешівська селищна рада дала дозвіл ОСОБА_7 щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом купівлі-продажу для обслуговування приміщення громадської вбиральні. Згодом ця земельна ділянка площею 455 м2 за адресою Любешів вул. Брест ська, 6В була продана у власність підприємцю ОСОБА_7 для реконструкції громадської вбиральні (Рішення Любешівської селищної ради від 15.06.2011 р. № 8/20 «Про продаж земельної ділянки у власність підприємцю ОСОБА_7»),

При зведенні будівлі вбиральні, виявилося, що частина торговельного місця № 9, яке орендує ОСОБА_1, знаходиться на приватній території ОСОБА_7, на якій зводиться вбиральня.

Згідно п. 4.1.3 договору від 01.03.2010р., орендар (позивач ОСОБА_1В.) повинна була перемістити свій вагончик на інше, узгоджене з адміністрацією ринку місце. Однак вона цього не зробила.

У зв'язку з будівництвом громадської вбиральні адміністрація ринку неодноразово усно та листами просила ОСОБА_1 звільнити торговельне місце № 9, а вагончик пропонувала перемістити на вільне в цьому ж ряді торговельне місце № 25 (яке вона орендувала раніше), або самостійно вибрати торговельне місце. Однак вона відмовилася і від цієї пропозиції (а.с.21-26).

Листом від 28 травня 2016 року адміністрація ринку попередила ОСОБА_1, що її контейнер № 9 буде переміщений на друге місце на території ринку (а.с.80).

Отримавши це письмове попередження, ОСОБА_1 відмовилася від вивезення контейнера з орендованого місця і вимагала перемістити інші контейнери на 2 метри від забудови, щоб таким чином збільшити площу для її контейнера № 9 (а.с.78).

У заяві від 28.05.2016р. власники десяти торговельних обєктів не погодилися переміщувати контейнери. Свою відмову мотивували тим, що їхні вагончики старі і можуть не витримати такого переміщення (а.с.79).

Слід також зазначити, що 12 травня 2016 року Любешівська селищна рада затвердила «Правила торгівлі на Любешівському ринку» і новий «Договір про надання в користування торговельного місця на території КП «Любешівський ринок». Підприємець ОСОБА_1 свій договір не переуклала, хоча адміністрація ринку неодноразово пропонували це зробити, про що свідчить листування між сторонами.

Крім цього, про необхідність укласти на кожне торговельне місце новий договір до 30 липня 2016 року було опубліковане оголошення в районній газеті «Нове життя» 25.06.2016р. (а.с.81).

Пунктом 6.2 договору на обслуговування обєкта торгівлі» від 01.08.2011р. сторони погодиди, що договір може бути автоматично продовжено на аналогічний термін, якщо орендар продовжує користуватися обєктом торгівлі після закінчення строку дії договору за умови відсутності протягом одного місяця заперечень орендодавця.

За відсутності заперечень сторін, даний договір щорічно автоматично продов жувався на один рік до 31 грудня та був продовжений до 31 грудня 2016 року.

Проте, враховуючи виробничу необхідність, адміністрація КП «Любешівський ринок» вирішила не продовжувати з підприємцем ОСОБА_1 договір на обслуговування обєкта торгівлі від 01.08.2011р. після закінчення строку його дії та листом від 26.12.2016р. №235 повідомила позивача про припинення дії «Договору на обслуговування обєкта торгівлі» з підприємцем ОСОБА_1 (а.с.27).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 180 ГК України передбачені істотні умови договору, відповідно до якої зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.2 ст.291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Оскільки, договір на обслуговування обєкта торгівлі від 01.08.2011р., на який посилається позивач, є строковим та щорічно пролонговувався, а згідно п.6.2 договору він може бути продовжений за умови відсутності протягом одного місяця заперечень орендодавця (відповідача), договір є припиненим у звязку з відмовою відповідача від його продовження (заява КП «Любешівський ринок» від 26.12.2016р. №235 про припинення дії договору) .

Відповідно до ч.1ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення. А тому в позові про визнання за ОСОБА_1 майнового права найму (оренди) торговельного місця № 9 на території КП Любешівський ринок, відновивши становище, яке існувало до порушення її права, шляхом покладення зобов'язання на адміністрацію КП Любешівський ринок в особі директора на протязі 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили організувати і забезпечення відновлення (відведення площі) торговельного місця № 9 відповідно до схеми розташування торговельних місць на ринку з площею, не меншою 9 кв.м., а саме: забезпечення її площею, необхідною для встановлення (розміщення) торговельного об'єкта № 9 шляхом зміщення металевих контейнерів (павільйонів) вправо по ходу торговельного ряду відповідно до схеми розташування місць ринку, забезпечивши таким чином її площею, достатньою для розташування торговельного місця № 9 слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено

07.06.2017

Суддя О. Г. Слободян