РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2017Справа №910/4955/17
За позовом Державного підприємства"Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН"
до Міністерства оборони України
про стягнення 8 996 129,88 грн.

Представники:
від позивача: Рибець В.М. по довіреності № 5669 від 28.12.16 р.
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення з останнього 8 996 129,88 грн. втрат від інфляції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/4955/17. Розгляд справи призначено на 19.04.2017.
18.04.2017 позивач через відділ діловодства суду подав документи для долучення до матеріалів справи.
Представники сторін у судове засідання 19.04.2047 з`явилися; судом оглянуто оригінали документів доданих до позовної заяви; відповідачем заявлено усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для підготовки письмового відзиву на позов; судом оголошено перерву у судовому засіданні до 15.05.2017, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.
15.05.2017 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на п. 7.4 Договору, яким передбачено, що сторони домовились про те, що «відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України та частини 6 статті 231 ГК України сторони встановили інший розмір відсотків 0 (нуль) відсотків».
У судовому засіданні 15.05.2017 суд перейшов до розгляду спору по суті; представник позивача позов підтримав та просив задовольнити; представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні; судом оголошено перерву у судовому засіданні до 29.05.2017, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.
29.05.2017 позивач через відділ діловодства суду подав заперечення на відзив.
Представник позивача у судовому засіданні 29.05.2017 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання 29.05.2017 року не з`явився, про причини неявки повноважного представника суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).
У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
В судовому засіданні 29.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, Господарський суд міста Києва,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.
18.11.2013 між Міністерством оборони України (надалі відповідач) та Державним підприємством Конотопський авіаремонтний завод АВІАКОН (надалі позивач) було укладено договір №116/6/13/3/7 про закупівлю за державні кошти послуг з капітального ремонту вертольотів типу Мі-24 з дообладнанням під вимоги ООН і стандарти ІКАО, капітального ремонту авіаційно-технічного майна для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язався у 2013 році надати замовнику послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги для забезпечення національних контингентів України; найменування послуг: послуги щодо капітального ремонтування та переобладнання повітряних літальних апаратів і авіаційних двигунів, код 30.30.6 згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010, а саме: послуги з капітального ремонту вертольотів типу Мі-24 з дообладнання під вимоги ООН і стандарти ІКАО, капітального ремонту авіаційно-технічного майна для забезпечення виконання ремонту вертольотів в процесі експлуатації. Кількісні характеристики послуги, що надаються за договором, зазначені у специфікації надання послуг (додаток 1).
Згідно з п. 3.1 договору, ціна договору складає 44579043,55 грн., яка відповідно до п. 3.2 цього ж договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, але згідно з п. 3.3 договору є граничною та не може бути перевищена виконавцем.
З боку позивача договір підписаний з протоколом розбіжностей від 18.11.2013. Наявні розбіжності були врегульовані сторонами договору у протоколі узгодження розбіжностей від 05.12.2013 та закріплені у додатковій угоді від 10.12.2014 до договору.
До вказаного протоколу розбіжностей сторонами підписані Специфікація надання послуг; Протокол погодження граничної ціни; Протокол погодження договірної ціни.
Договором (з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 10.12.2013 № 1) передбачено виконання капітального ремонту вертольотів: Мі-24П №182 з дообладнанням від вимоги ООН і стандарти ІКАО з терміном виконання 12.12.2013, на суму 14181492,12 грн., в тому числі (поетапно): 1 етап 4432552,77 грн., 2 етап 1470439,69 грн., 3 етап 5431712,87 грн., 4 етап 2846786,79 грн.; Мі-24П № 247 з дообладнанням від вимоги ООН і стандарти ІКАО з терміном виконання 12.12.2013, на суму 5902992,46 грн., в тому числі (поетапно): 1 етап 4432552,77 грн., 2 етап 1470439,69 грн.; а також капітальний ремонт авіаційно-технічного майна для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації з терміном виконання 12.12.2013 на суму 2712667,35 грн., у тому числі для військової частини НОМЕР_1 (для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_2 ) 169062,34 грн. та для військової частини НОМЕР_3 (для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_4 ) 2543605,01 грн. (з урахуванням протоколу погодження граничної ціни в до договору в редакції додаткової угоди № 1).
Відповідно до п. 3.1 договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 10.12.2013 № 1) ціна договору погоджена сторонами у протоколі погодження граничної ціни (додаток 2 до договору) складає 22797151,93 грн.
У відповідності до п.3.7 договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 10.12.2013 № 1) сторонами визначена договірна ціна та підписані Протоколи погодження договірної ціни: від 27.12.2013 на суму 80335,07 грн. щодо виконання робіт передбачених п.3.1 Специфікації надання послуг; від 27.12.2013 на суму 844975,16 грн. щодо виконання робіт передбачених п.3.2 Специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 3896944,84 грн. щодо виконання 1 етапу капітального ремонту Мі-24П №182 передбаченого п. 1.1 Специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 1270641,86 грн., щодо виконання 2 етапу капітального ремонту Мі-24П №182 передбаченого п.1.2 Специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 478250,29 грн. щодо часткового виконання 3 етапу капітального ремонту Мі-24П №182 передбаченого пп. 1.3.1 та 1.3.2 п.1.3 Специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 3918896,21 грн. щодо виконання 1 етапу капітального ремонту Мі-24П №47 передбаченого п. 2.1 специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 1379440,16 грн. щодо виконання 2 етапу капітального ремонту Мі-24П №47 передбаченого п. 2.1 специфікації надання послуг; від 29.01.2014 на суму 4864968,00 грн. щодо часткового виконання 3 етапу капітального ремонту Мі-24П №182 передбаченого пп.1.3.3 - 1.3.5 п.1.3 Специфікації надання послуг.
Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться шляхом:
або попередньої оплати відповідачем, яка здійснюється на підставі підпункту 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006р. №1404 Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти в розмірі до 100% від ціни договору;
або поетапної оплати відповідачем за фактично надані послуги щодо кожного окремого вертольота типу Мі-24 після пред`явлення позивачем рахунку на оплату послуг у 2 примірниках та після підписання сторонами акту приймання наданих послуг. Відповідач здійснює оплату за фактично надані послуги у строк протягом 30 банківських днів з дати підписання акту приймання наданих послуг.
Пунктами 5.14.1, 5.14.3 договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 10.12.2013 № 1) передбачено, що надання послуг з капітального ремонту вертольотів типу Мі-24 з дообладнанням під вимоги ООН і стандарти ІКАО підтверджується оформленням виконавцем в межах термінів надання послуг згідно зі Специфікацією надання послуг (додаток 1) таких документів: щодо вертольоту Мі-24П № 182, спільно з представниками військової частини НОМЕР_1 (смт. Чорнобаївка, Херсонська обл.) - акту приймання-передавання військового майна та спільно з представником 621 ГВП МОУ - сповіщення (додатку 4 до ГОСТ В 15.307-77) та щодо вертольоту МІ-24Г1 № 247, спільно з представником 621 ГВП МОУ - сповіщення (додаток 4 до ГОСТ В 15.307-77). Акт приймання наданих послуг (додаток 3) оформляється виконавцем протягом 10 робочих днів з дня оформлення документів згідно пунктів 5.14.1, 5.14.2 договору, але не пізніше, ніж через 5 робочих днів з дати надання послуг згідно зі Специфікацією надання послуг (додаток 1). Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання, але в межах терміну дії договору, затверджує Акт приймання наданих послуг (додаток 3) або надає виконавцю обґрунтовану відмову із посиланням на конкретний пункт РКМ виконавця, щодо яких надається відмова.
Відповідно до п. 5.14.2 договору надання послуг з капітального ремонту авіаційно-технічного майна для забезпечення виконання ремонту вертольотів в процесі експлуатації підтверджується оформленням акту приймання військового майна (форма 4 Тимчасового керівництва) згідно зі Специфікацією надання послуг (Додаток 1).
У відповідності до п. 5.3 договору позивачем залучений до виконання робіт співвиконавець Державне підприємство Луганський авіаремонтний завод для виконання обсягів робіт зазначених у пунктах 1.3.3-1.3.5 п. 1.3 специфікації надання послуг.
Також позивачем залучено в якості співвиконавця Товариство з обмеженою відповідальністю Авіаційний науково-технічний центр Авіадіагностика, для виконання обсягів робіт зазначених у пункті 1.4.2 специфікації надання послуг.
Позивач зазначає, що у відповідності до умов договору останній вчасно та в повному обсязі виконав ремонт вертольотів Мі-24П №182, Мі-24П №247 та здійснив капітальний ремонт авіаційно-технічного майна для забезпечення виконання ремонту вертольотів у процесі експлуатації для військової частини НОМЕР_1 (для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_2 ) та для військової частини НОМЕР_3 (для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_4 ) та пред`явив їх до приймання представникам відповідача - військовим частинам, у відповідності до п.5.12.2 договору, а також 621 Головному військовому представництву Міністерства оборони України (далі - 621 ГВП МОУ), на яке згідно з п. 2.3.1 договору покладений обов`язок щодо здійснення контролю за якістю наданих послуг на відповідність вимогам договору.
Всупереч умовам договору Міністерством оборони України оплата виконаних позивачем робіт не здійснена.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 у справі 910/22057/14 позовні вимоги Державного підприємства"Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" задоволено повністю; стягнуто з Міністерства оборони України 19 132 242,08 грн.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позивачем заявлено вимогу про стягнення втарт від інфляції у розмірі 8 996 129,88 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 22.03.2014 р. по 22.03.2015 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Наявність грошового зобов`язання відповідача по сплаті позивачу грошових коштів у розмірі 19 132 242,08 грн., а також настання строку їх оплати підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 22.12.2014 р. у справі №910/22057/14.
Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).
Отже, рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.2014 р. у справі №910/22057/14 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.
Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, які не передбачають підставою припинення зобов`язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.
Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 8 996 129,88 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Що ж до посилання відповідача на п. 7.4. Договору, то вказаним пунктом передбачено: «Сторони домовились, що погоджений розмір збитків, а також неустойки, який підлягає відшкодуванню замовником за несвоєчасність грошових розрахунків не може бути більшим за суму заборгованості, скоригованої на офіційний індекс інфляції за відповідний період (час прострочення). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Укаїни та ч. 6 ст. 231 ГК України сторони встановили інший розмір відсотків: 0 (нуль) відсотків.».
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, Договором встановлено, що розмір відсотків 0 (нуль).
Разом з тим, позивач не звертався з вимогою про стягнення з відповідача відсотків за неналежне виконання зобов`язання.
Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (41601, Сумська обл., м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; ідентифікаційний код 12602750) 8 996 129,88 грн. втрат від інфляції та 134 941,95 грн. судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 06.06.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.