РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа №910/4966/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Трініті;
До Міністерства оборони України;
Прозобов`язання вчинити дії
Суддя Мандриченко О.В.
Представники:
Від позивача:Раздобаров П.В., представник за довіреністю від 03.05.2017;
Від відповідача: Ніколова В.М., представник за довіреністю від 26.12.2016 № 220/473/д

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Трініті звернулося до суду з позовом, яким просить зобов`язати Міністерство оборони України виконати обов`язки за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних виробів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 09.09.2016 № 286/3/16/97, а саме:
- забезпечити проведення приймального контролю (якості) 1 802 штук курток вітровологозахисних зимових, вид 1 вартістю 3 140 886,00 грн. представником Міністерства оборони України у присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства оборони України, кількості, комплектності та ростовки, відповідно до затвердженого зразка, наявності іншої супровідної документації. Рішення щодо направлення представника відповідача для здійснення приймального контролю (якості) товарів військового призначення приймається Центром розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України після остаточного визначення місцезнаходження підприємства-виробника товару;
- забезпечити приймання 1 082 штук курток вітровологозахисних зимових, вид 1 вартістю 3 140 886,00 грн. згідно з належним чином оформленими і підписаними актом приймального контролю (якості) товару, який повинен бути складений представником Міністерства оборони України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 за вказаними вимогами було порушено провадження у справі № 910/4966/17, яку призначено до розгляду на 11.05.2017.
Відповідно до ухали від 11.05.2017 розгляд справи було відкладено на 23.05.2017 у зв`язку з неявкою у засідання представника позивача та задоволенням його клопотання про відкладення розгляду справи.
23.05.2017 в судовому засіданні в ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, зобов`язавши відповідача виконати в натурі зобов`язання, прийняті ним за договором від 09.09.2016 № 286/3/16/97 про поставку для державних потреб матеріально-технічних виробів речової служби (за кошти Державного бюджету України). Обґрунтовуючи такі вимоги представник позивача зазначив, що відповідач частково виконав обов`язки за договором, забезпечивши приймальний контроль та прийняття 3 198 одиниць товару та безпідставно відмовився від виконання власних зобов`язань щодо решти 1 802 штук, незважаючи на їх поставку в межах строку дії договору.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на недотримання позивачем строків поставки, що були обмежені датою 26.12.2016 та неможливістю, у зв`язку з порушенням строків передачі товару, його прийняття у 2017 році через відповідне нормативно-правове регулювання, встановлене Законом України Про публічні закіпівлі і Бюджетним кодексом України.
Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

09.09.2016 Міністерство оборони України (в особі директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України) в якості замовника та Товариство з обмеженою відповідальністю Трініті в якості постачальника уклали договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/16/97, за яким постачальник зобов`язався у 2016 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (верхній одяг) лот 1. Куртка вітровологозахисна зимова (вид 1), а замовник зобов`язався забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі.
Згідно з п. 1.2 договору номенклатура товару, передбаченого до поставки, вимоги, за якими виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією.
Така специфікація була наведена у тексті договору і передбачала поставку у строк до 15.10.2016 включно 5 000 одиниць товару (куртка вітровологозахисна зимова (вид 1) загальною вартістю 8 715 000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5 договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після здійснення приймального контролю (якості) спільною комісією з представника (представників) структурних підрозділів Управління військових представництв Міністерства оборони України та з представника (представників) Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України.
Товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки і ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України (п. 1.6 договору).
Представник замовника має право відбирати з партії товар для проведення випробувань у незалежних органах з оцінки відповідності (акредитовані Національним агентством з акредитації України) в кількості, визначеній нормативними документами на вказаний у договорі асортимент товару (п. 1.8 договору).
Порядок приймання товару за якістю був погоджений сторонами у розділі ІІІ договору, де, серед іншого, передбачалося, що товар поставляється згідно з нормативною документацією на предмет постачання. Якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам ТУ14.1-134-00034022:2016, а також затвердженому робочому зразку (порядок затвердження робочих зразків обумовлений у розділі ІІ договору).
Згідно з п. 3.3 договору приймальний контроль (якості) товару у постачальника проводиться представником замовника у присутності представника підприємства, відповідального за якість, з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров`я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідно до затвердженого робочого зразка, наявності іншої супровідної документації.
За умовами розділу IV договору його ціна становить 8 715 000,00 грн. та може бути відкорегована у порядку, визначеному у ст. 36 Закону України Про здійснення державних закупівель, а також, може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
У п. 5.1 договору сторони визначили, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30-ти банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, що підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника.
Згідно з п. 5.1 договору товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року і встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо.
Відповідно до п. 5.2 договору місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних сил України (одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.
За умовами п. 6.3 договору датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.
Строк дії договору був встановлений сторонами у п. 11.1, де вказано, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і дії до 31.12.2016 включно, а частині проведення розрахунків до повного їх завершення.
Додатком № 1 до договору сторони документально оформили рознарядку Міністерства оборони України за специфікацією, а додатком № 2 ростовку та центр забезпечення речовим майном, яким визначено Військову частину НОМЕР_1 м. Київ.
14.12.2016 сторони уклали додаткову угоду № 1 договору, яким серед іншого, змінено строки (терміни постачання) товару до 26.12.2016.
Згідно з додатком № 1 до додаткової угоди № 1 центром забезпечення речовим майном за договором визначено Військову частину НОМЕР_1 (229 ОЦЗ).
21.12.2016 відбулося підписання додаткової угоди № 2, якою п. 11.1 викладено в наступній редакції: договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 30.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення.
З аналізу вчиненого сторонами письмового правочину слідує, що він містить в собі елементи як договору підряду (виготовлення продукції), так і договору поставки (безпосередня передача товару стороні).
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Спір у справі виник у зв`язку із тим, що замовник належним чином прийняв від постачальника у 2016 році 3 198 одиниць товару за договором, проте у 2017 році безпідставно і протиправно не прийняв решту товару в кількості 1 802 одиниці.
Посилаючись на неодноразові пропозиції передачі товару у 2016 році, позивач, на підтвердження своїх тверджень надав суду лише копію листа від 17.01.2017 № 13 та відповідь відповідача на цей лист від 24.01.2017 № 286/11/399.
За твердженнями відповідача, позивач прострочив поставку товару, оскільки за договором сторін поставка 5 000 одиниць товару повинна була відбутися не пізніше 26.12.2016, а оскільки 1 802 штуки курток вітровологозахисних зимових було запропоновано для прийняття листом від 17.01.2017 № 13, Міністерство оборони України відмовило у надані згоди на їх отримання через закінчення бюджетного 2016 року. Крім того, відповідач зауважував на тому, що з 15.02.2017 Головним управлінням розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України внесено зміни до ТУ 14.1-134-00034022:2016 (зі змінами № 4), що також унеможливлює прийняття товару за договором, адже він виготовлювався за ТУ 14.1-134.000034022:2016 до внесення вказаних змін.
Проаналізувавши доводи і пояснення кожної зі сторін та провівши дослідження доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.
Матеріалами справи та поясненнями представників сторін підтверджується, що часткова поставка товару відбулася у грудні 2016 року, коли було складено акт приймального контролю (якості) від 22.12.2016 № 1, яким підтверджується передача відповідачем і отримання позивачем 3 198 одиниць товару (куртка вітровологозахисна зимова (вид 1) та видаткову накладну від 23.12.2016 № Т-0509 на суму 5 574 114,00 грн., а також оголошення від 16.12.2016 № 1, згідно з яким вироби завезені на склад Військової частини НОМЕР_1 у кількості 3 198 одиниць 24.12.2016.
17.01.2017 позивач склав на ім`я директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України лист № 13, в якому просив дозволу на відвантаження недопоставленої продукції за договором до 30.03.2017.
На вказаний лист Департаментом державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України було надано відповідь від 24.01.2017 № 286/11/399, якою повідомлено про неможливість надання згоди на постачання у 2017 році товарів, за договорами, укладеними у 2016.
У відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на тому, що оскільки позивачем порушено строки постачання товару, то у Міністерства оборони України відсутні підстави для прийняття товару та реєстрацію зобов`язань в органах Державної казначейської служби України.
Відповідно до ч. 1 ст. 685 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання. Обов`язок передання товару у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування.
Статтею 686 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві товар без тари та (або) упаковки чи в неналежних тарі та (або) упаковці, покупець має право вимагати від продавця передання товару у належних тарі та (або) упаковці або заміни неналежних тари та (або) упаковки, якщо інше не випливає із суті зобов`язання чи характеру товару, або пред`явити до нього інші вимоги, що випливають із передання товару неналежної якості.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Основні зобов`язання, що виникли у позивача внаслідок укладення договору з відповідачем це виготовлення та передача товару, у відповідача прийняття товару та оплата його вартості.
Розглядаючи заявлений спір важливим є розрізнення таких понять як строк дії договору та строк виконання зобов`язань. Так, відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 ЦК.
За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.
У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Отже, зобов`язання з виготовлення та поставки товару, що виникло з договору від 09.09.2016, мало бути виконане позивачем у строк до 26.12.2016, що не є ідентичним строку дії договору, зміненого додатковою угодою від 21.12.2016 № 2.
Доказів належного виконання такого зобов`язання (поставка товарів у кількості 5 000 одиниць) суду подано не було.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для невиконання відповідачем обов`язку з прийняття товару, строк поставки якого було порушено, зважаючи на таке.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Отже, відповідно до діючого законодавства наслідком порушення позивачем строків поставки товарів за договором від 09.09.2016 може бути припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Суду не було подано жодних фактичних даних, якими стверджується, що відповідач відмовився від договору поставки і, внаслідок такої односторонньої відмови замовника договір було розірвано і зобов`язання Міністерства оборони України з прийняття товарів перед позивачем припинилися ще до настання 30.03.2017.
У листі від 24.01.2017 № 286/11/399 відповідач лише зазначив, що не має можливості надати згоду щодо постачання товарів, проте не повідомляв про відмову від договору в односторонньому порядку у зв`язку з неналежним виконанням з боку позивача.
Щодо інших наслідків, з якими законодавець пов`язує наслідки порушення зобов`язань суд зауважує наступне.
У п.п. 8.3.4 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору. При цьому, за умовами п.п. 8.3.6 договору сплата неустойки (пені, штрафу) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконання обов`язків не звільняють сторін від виконання зобов`язань за договором.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, порушення позивачем зобов`язання через недотримання строків поставки не звільняє відповідача від його обов`язків щодо прийняття та оплати товару.
Примусове виконання обов`язку в натурі, з позовом про що позивач звернувся до суду, є одним із передбачених законодавством способів захисту порушеного права (п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).
Враховуючи викладене, позовні вимоги видаються правомірними і законними та такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача забезпечити приймання товару за договором з дотриманням його умов, однією з яких є забезпечення дотримання приймального контролю (якості) як складової частини процесу приймання товару.
При цьому, суд враховує, що сторони не повідомляли суду про наявність між ними спору неузгодженості відносно затвердження робочого зразку товару, у зв`язку з чим, а також враховуючи прийняття відповідачем 3 198 одиниць товару, суд виходить з того, що робочий зразок було прийнято та погоджено і тому, при задоволенні позову про зобов`язання забезпечити прийняття решти товару, положення розділу ІІ договору не порушуватимуться.
Заперечення відповідача щодо внесення змін до технічних умов судом відхиляються, оскільки згідно з відомостями, повідомленими самим відповідачем, такі зміни мали місце з 15.02.2017, тоді як товар за договором виготовлено і запропоновано до прийняття у січні 2017 року.
Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) забезпечити приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю Трініті (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 17, ідентифікаційний код 31111166) 1 082 штук курток вітровологозахисних зимових (вид 1) вартістю 3 140 886,00 грн. за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 09.09.2016 № 286/3/16/97, шляхом проведення приймального контролю якості та оформлення і підписання акту приймального контролю (якості) товару відповідно до умов договору.
3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Трініті (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 17, ідентифікаційний код 31111166) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.
5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 06.06.2017 р.