УХВАЛА

31.05.2017Справа № 910/20907/15
За скаргою: київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Сторони по справі:

За позовом київського квартирно-експлуатаційного управління

До 1. закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Артур"

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті-плюс"

Про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін :

від позивача (заявника): Сажієнко І.О. (дов.№303/25-3273 від 01.08.2016)

від відповідачів: не з'явились

від ДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 року у справі № 910/20907/15, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 року, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2016 року залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 року.

11.01.16р. Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 року у справі № 910/20907/15 виданий наказ.

15.05.2017 року від київського квартирно-експлуатаційного управління надійшла скарга на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва.

17.05.2017 розгляд справи призначено на 31.05.2017.

В судове засідання , призначене на 31.05.2017, з'явився представник скаржника та надав пояснення по суті скарги. Інші представники учасників судового процесу в судове засідання не з'явились, причин неявки суд не повідомили.

Суд розглянувши скаргу київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольняє її з наступних підстав.

02.02.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49992074 з виконання наказу N° 9,10/2090/15 від 11.01.2016 про виселення ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС» з нерухомого військового майна - нежитлових приміщень 7-го поверху будинку № 33 в/м 59 по вулиці Московській, 45/1 в Києві.

В рамках виконання вказаного наказу, 24.03.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було організовано виконавчі дії з виселення ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС» з нерухомого військового майна без участі Боржника у справі.

За результатами проведених виконавчих дій, 24.03.2016 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було складено Акт опису й арешту майна серії № 49992074, та все, що було описано - передано на відповідальне зберігання Київському квартирно-експлуатаційному управлінню.

02.07.2016 постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було змінено зберігача майна, та призначено відповідальною особою зберігання майна, зазначеного в Акті опису та арешту майна від 24.03.2016, представника ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС».

14.07.2016 при передачі описаного майна новому зберігачу державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було здійснено демонтаж вхідних дверей та самовільно без участі Київського КЕУ здійснено проникнення до приміщень 7-го поверху нерухомого військового майна, розташованого в Київському гарнізоні за адресою: м. Київ, вул. Московська, 45/1 будинок № 33 в/м 59, з подальшим закріпленням описаного майна у вказаних приміщеннях за ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС» шляхом передачі їм ключів.

В період з 14.07.2016 по 05.05.2017 жодної інформації про вжиті з боку державного виконавця заходи на адресу Київського КЕУ не надходили.

05.05.2017 на адресу Київського КЕУ надійшла Постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2017, винесена на підставі п. 9. ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. У відповідності до п. 4.2 Інструкції № 512 5, опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані, зокрема, зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 24.03.2016 виконавчі дії з проведення опису й арешту майна відбувалися без участі Боржника - ТОВ «ТРІНІТІ- ПЛЮС». Враховуючи факт відсутності Боржника при проведенні виконавчих дій з опису й арешту майна, вказаного в Акті від 24.03.2016, Київським КЕУ наголошувалось про те, що по-перше, частину майна, яке описано в даному Акті опису арешту майна від 24.03.2016 (а саме: чотири кондиціонери) - вже було описано, арештовано та передано на відповідальне зберігання Київському КЕУ як майно ЗАТ НВП «АРТУР» за Актом опису й арешту майна від 14.08.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві в рамках іншого зведеного виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 11/405 від 03.03.2011 про стягнення з ЗАТ «НВП» Артур» на користь Київського КЕУ заборгованості у розмірі 119 582,50 грн.; по-друге, договір оренди спірних приміщень був укладений між Київським КЕУ та ЗАТ «НВГІ Артур», а з ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС» у Київського КЕУ були відсутні будь-які договірні відносини з приводу спірних об'єктів нерухомого майна. Зазначені обставини, а також відсутність жодних з представників вищевказаних організацій, позбавляли фактичної можливості станом на момент проведення виконавчих дій з опису й арешту майна Боржника, встановити та визначити питання про належність наявного та описаного майна, що зазначені в Акті опису й арешту майна від 24.03.2016 (зокрема, кому вони належали: ЗАТ «НВП «Артур» чи ТОВ «ТРШІТІ-ПЛЮС»).

Вказане свідчить, шо одне й те саме майно (чотири кондиціонери), було описане й арештоване ДВІЧІ: 14.08.2015 - як майно ЗАТ «НВП» Артур» та 24.03.2016 - як майно ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС».

Про вказані обставини, а також неможливість встановлення приналежності прав на описане майно, представником Київського КЕУ було внесено зауваження до Акту опису й арешту майна від 24.03.2016 серії № 49992074.

Враховуючи аналіз змісту Інструкції № 512/5, а також положень Закону України Про виконавче провадження», що фактично передбачають обов'язок державного виконавця забезпечити перевірку наявності прав Боржника на описане майно під час вирішення питання про повернення майна Боржнику, станом на час складання Акту опису й арешту майна від 24.03.2016 Київське КЕУ сподівалось на подальше врегулювання з боку державного виконавця ситуації з майном, що склалася.

Однак, 14.07.2016 державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві передав описане майно, в тому числі чотири кондиціонери, новому зберігану - ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС».

Про те, що чотири кондиціонери перебувають на відповідальному зберіганні Київського КЕУ та описані в рамках іншого виконавчого провадження як майно ЗАТ «НВП Артур», та не належать Боржнику, державному виконавцю було повідомлено Стягувачем по справі.

Не дивлячись на те, що належність чотирьох кондиціонерів Боржнику заперечувалась Стягувачем, державним виконавцем не було вчинено ніяких дій щодо з'ясування, перевірки цього питання та вирішення долі майна, за збереження якого Київське КЕУ продовжує бути відповідальним (однак, яке фактично у нього відсутнє), натомість винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження нібито по фактичному його виконанню.

Разом з вказаним, відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Також, ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок вирішення долі описаного майна боржника. Зокрема, зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику.

У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Після вирішення долі описаного майна, про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Незважаючи на зазначене, державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві знехтував вимоги Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Протягом періоду з 24.03.2016 по 25.04.2017 державним виконавцем Печерського талонного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві не було вжито заходів щодо:

вирішення долі майна Боржника, описаного в рамках виконавчого провадження, не перевірено приналежність чотирьох кондиціонерів, що одночасно продовжують перебувати на відповідальному зберіганні Київського КЕУ як майно ЗАТ «НВП Артур», але фактично передані ТОВ «ТРІНІТІ-ПЛЮС, та наразі - невідоме їх місцезнаходження;

акт про виконання рішення про виселення боржника, як того вимагає ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» - не складено, а ключі від зміненого державним виконавцем замка вхідних дверей до приміщень нерухомого військового манна Київському КЕУ не передавались, що позбавляє Київське КЕУ можливості доступу до останніх.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Обов'язковість виконання судових рішень на всій території України закріплена в ст.124 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені боржником виключно в судовому порядку.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», господарським судом за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене суд приходить до висновку щодо протиправності дій відділу ДВС.

В свою чергу суд відмовляє в задоволенні скарги в частині прохання суду зобов'язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вжити заходи, передбачені положеннями ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» в частині вирішення питання щодо майна, зазначеного в Акті опису й арешту майна від 24.03.2016.

Суд вправі виявивши порушення допущені державною виконавчою службою визнати дії чи бездіяльність незаконними, а наслідки таких дій недійсними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Скаргу задовольнити

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в частині винесення Постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2017 в рамках ВП № 49992074;

3. Визнати недійсною державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2017 в рамках ВП № 49992074;

4. В іншій частині скарги відмовити.

5. Копію ухвали направити відповідачу та Печерському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.О. Лиськов