ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" травня 2017 р.Справа № 916/570/17

За позовом: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

до відповідача: ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС»

про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 22.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю від 03.01.2017р.;

від 3-ї особи: ОСОБА_5 за довіреністю від 18.04.2017р.;

СУТЬ СПОРУ: 06.03.2017р. Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02-р/к від 09.02.2017р. по справі №28-01/2016.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.03.2017р. суддею Зайцевим Ю.О. заявлено самовідвід від розгляду позовної заяви за вх.№607/17 від 06.03.2017р. за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до відповідача ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області від 09.03.2017р №310 призначено повторний автоматичний розподіл позовної заяви, за результатами якого, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу визначено суддю Оборотову О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.03.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

31.03.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання.

У судовому засіданні 03.04.2017р. клопотання Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про здійснення технічної фіксації судового засідання задоволено, по справі здійснювалась технічна фіксація всіх судових засідань.

31.03.2017р. від ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

03.04.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли письмові пояснення по справі.

03.04.2017р. у судовому засіданні представник Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надав клопотання керуючись ст. 38 ГПК України про витребування з ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» наступні документи: інформацію щодо кількості портальних кранів, що перебувають на балансі та використовуються у роботі підприємства та кількість портальних кранів, що передані (оренда) портовим операторам (стивідор ним компаніям), що здійснюють свою діяльність у регіоні, інших регіонах.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2017р. клопотання позивача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про витребування документів від 03.04.2017р. - задоволено; зобовязано ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» надати у строк до 19.04.2017р. інформацію щодо кількості портальних кранів, що перебувають на балансі та використовуються у роботі підприємства та кількість портальних кранів, що передані (оренда) портовим операторам (стивідорним компаніям), що здійснюють свою діяльність у регіоні, інших регіонах.

03.04.2017р. у судовому засіданні представник Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надав клопотання керуючись ст. 38 ГПК України про витребування з ДП «ОСОБА_1 морський торговельний порт» наступні документи: інформацію щодо кількості портальних кранів, що перебувають на балансі та використовуються у роботі підприємства та кількість портальних кранів, що передані (оренда) портовим операторам (стивідор ним компаніям), що здійснюють свою діяльність у регіоні, інших регіонах.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2017р. клопотання позивача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про витребування документів від 03.04.2017р. - задоволено; зобовязано ДП «ОСОБА_1 морський торговельний порт» надати у строк до 19.04.2017р. інформацію щодо кількості портальних кранів, що перебувають на балансі та використовуються у роботі підприємства та кількість портальних кранів, що передані (оренда) портовим операторам (стивідорним компаніям), що здійснюють свою діяльність у регіоні, інших регіонах.

18.04.2017р. від ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли додаткові пояснення по справі.

18.04.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли письмові пояснення по справі.

19.04.2017р. від ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» надійшли документи, витребувані ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2017р.

19.04.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли письмові пояснення по справі.

19.04.2017р. у судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.04.2017р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 24.05.2017р.

27.04.2017р. від ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли додаткові пояснення по справі.

05.05.2017р. від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшла заява в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України про вступ до справи №916/570/17, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

10.05.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли письмові пояснення по справі.

Судове засідання по справі №916/570/17 призначене на 10.05.2017р о 12:00 не відбулось, оскільки суддя Оборотова О.Ю. перебувала на лікарняному з 24.04.2017р. по 10.05.2017р. включно.

Враховуючи, що суддя Оборотова О.Ю. 11.05.2017р. вийшла з лікарняного, ухвалою господарського суду Одеської області від 11.05.2017р. розгляд справи призначено на 15 травня 2017 р. о 15:30.

15.05.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшло заперечення на заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про вступ до справи №916/570/17, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2017р. задоволено заяву від 05.05.2017р. про залучення в якості у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС»; залучено до участі у справі № 916/570/17 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС».

17.05.2017р. від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшли пояснення по справі.

22.05.2017р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 22.05.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

09.02.2017 року по справі №28-01/2016 Адміністративна колегія ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,прийняла рішення №02-р/к щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі ДП «МТП «Чорноморськ»).

Відповідно до п.1 резолютивної частини рішення, ДП «МТП «Чорноморськ» за результатами господарської діяльності за період з червня 2014р. по грудень 2016р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання субєктам господарювання, що здійснюють свою діяльність на території ДП «МІ1І «Чорноморськ», послуг з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого рухомого майна, а саме перевантажувальної техніки (портальних кранів), необхідної для здійснення відповідної діяльності юридичними особами (портовими операторами) в межах території, підпорядкованій ДП «МТП «Чорноморськ», з часткою більше 35 відсотків.

Згідно п. 2 резолютивної частини рішення, визнано дії ДП «МТП «Чорноморськ» у вигляді створення нерівнозначних умов для деяких субєктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території морського торговельного порту «Чорноморськ» шляхом укладання з ними договорів про пайову участь в утриманні інфраструктури ДП «МТП «Чорноморськ», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого ч.1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, що можуть призвести до обмеження конкуренції таких субєктів господарювання.

Згідно п. 3 резолютивної частини рішення, накладено штраф на Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» у розмірі 68 000 грн.

Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» не погоджується з рішенням Адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02-р/к від 09.02.2017 року, вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом для захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель, є Антимонопольний комітет України (ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель (ст.3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ст.6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до письмових пояснень Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 19 квітня 2017 року позивач ототожнює поняття «загальнодержавний ринок» та поняття «обєкту, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави» зазначаючи, що Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України взагалі не мало компетенції для розгляду даної справи, та не врахувало заперечення Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» при винесенні оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладенне, господарський суд зазначає, що перш за все, необхідно визначити дефініцію даних понять задля єдиного розуміння всіх обставин справи.

Відповідно до п. 1.3. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку (Розпорядження Антимонопольного комітету України від 05 березня 2002 року №49): загальнодержавний ринок - ринок товару, територіальні (географічні) межі якого охоплюють територію держави.

Водночас, Постанова Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», на яку посилається Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», не відносить будь-яке з вказаних у цьому переліку підприємств до загальнодержавного чи місцевого ринку. Зазначена постанова взагалі не містить поняття ринку, загальнодержавного чи місцевого, та не містить критеріїв віднесення того чи іншого підприємства до «об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави».

В свою чергу, позивач при посиланні на вказану вище Постанову КМУ, зазначив, що він «забезпечує робочими місцями понад 4 000 громадян». Вказана обставина не передбачена законодавством України як критерій віднесення юридичною особи до такої, що діє на загальнодержавному ринку.

Посилання позивача на договори з контрагентами, що здійснюють свою діяльність «за межами Одеської області» та «з іноземними субєктами господарювання» є безпідставними, оскільки зі змісту наданих при цьому позивачем договорів вбачається, що виконання дій, які входять до предмету цих договорів здійснюється позивачем на своїй території, тобто - в межах Одеської області.

« - договір від 20 грудня 2014 року №162/П про надання послуг при переробці вантажів, що перевозяться суднами-поромами, між позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Консультаційний центр «Єврокордон». Предметом цього договору є надання позивачем вказаному підприємству послуг, що повязані з проходженням вантажів через поромний комплекс Іллічівського морського торговельного порту, які прибувають/відправляються на суднах поромах (підпункт 1.1. пункту 1 Договору);

- договір комісії №118/9 від 08 жовтня 2014 року між Позивачем, компанією «Socomar Shipping Ltd» (Комітент) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Мікс» (Комісіонер). Предметом договору є здійснення Комісіонером транспортно-експедиційного обслуговування вантажів, отриманих Комітентом, в Іллічівському морському торговому порту (пункт 1 «Предмет договору);

- договір про перевантаження імпортних і транзитних ген.вантажів від 01 лютого 2016 року №214/ит між позивачем та компанією «Sealord projects S.A.» (Клієнт). Предметом вказаного договору є вивантаження позивачем із суден завезену Клієнтом у погоджених з Портом обємах, кількість вантажу, виділення складської площі для зберігання вантажу Клієнта, навантаження в залізничні вагони і/або автотранспорт та документально оформляє імпортне і транзитне обладнання, а Клієнт планує до перевантаження 2000 тонн вантажу та зобовязується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (підпункт 1.1. пункту 1 договору).

- договір про лінійне агентування від 03 березня 2017 року №80/ЛА між позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 ОСОБА_6 (Україна) Ко., ЛТД». Виконання дій, передбачених цим договором Порт здійснює використовуючи «спеціально обладнані в Порту майданчики» (пункту 2 Договору);

- договір від 14 березня 2017 року №84/Э про перевантаження експортних вантажів навалом між Позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Неостар». Предметом договору є вивантаження Портом із залізничних вагонів і/або автотранспорту завезену Клієнтом, у погоджених з Портом обємах, кількість вантажу, виділяє складську площу для зберігання вантажу Клієнту, завантажує на судна та документально оформлює імпортну глину навалом, а Клієнт планує до перевантаження 40 000 тон вантажу та зобовязується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (підпункт 1.1. пункту 1 Договору). Згідно положень підпункту 2.2.2 договору, завезення продукції здійснюється «в Порт», усі роботи виконуються «на території ДП «МТП «Чорноморськ» (абзац 3 підпункту 2.2.13 договору);

- договір від 29 липня 2016 року №452/п про прийом/відправлення вантажів у поромних сполученнях мі позивачем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лемодо». Відповідно до підпункту 1.1. цього договору, позивач, у господарському віданні якого перебуває спеціалізований перевантажувальний комплекс, забезпечує виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, пасажирських операцій та прийом/здачу вантажів (великовантажних автомобілів TIR) з/на суден-поромів, суден типа Ро-Ро Клієнта. Згідно підпункту 2.2.2. договору, ввезення і вивантаження вантажів здійснюється «в Порт».

Отже, судом встановлено, що безпідставними є доводи позивача про порушення відповідачем правил підвідомчості справи за заявою ТОВ «Транс-Сервіс». Відповідно, безпідставними є посилання при цьому на порушення вимог пункту 17 Тимчасових Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України щодо підвідомчості спорів (Розпорядження Антимонопольного комітету ту №5 від 19 квітня 1994 року).

Крім цього, згідно пункту 11 Тимчасових Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України Голова Комітету має право за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, за поданням державного уповноваженого Комітету, керівника структурного підрозділу Комітету, голови територіального відділення або з власної ініціативи будь-які матеріали, що є в провадженні органу чи посадової особи, уповноважених на їх розгляд, передати на розгляд іншого органу чи посадової особи.

Водночас, Антимонопольний комітет України не зазначив порушень правил підвідомчості справ та підстав для зміни органу, який розглядає скаргу ТОВ «Транс-Сервіс».

Наведена обставина також свідчить про помилковість доводів позивача в частині порушення правил підвідомчості справи (скарги).

Отже, справа №28-01/2016 розглянута у повній відповідності до пункту 17 Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України, оскільки заяви про порушення у справах, підвідомчих адміністративній колегії територіального відділення Комітету, подаються до відділення за місцем вчинення порушення або за місцем знаходження відповідача, або за місцем настання наслідків порушення. Заяви про порушення в інших справах подаються до Комітету.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про морські порти України», функціонування та розвиток морських портів здійснюються за принципом, зокрема, забезпечення конкуренції серед субєктів господарювання, що виробляють однакову продукцію (товари, роботи, послуги) у морському порту.

Згідно частини 4 статті 18 вказаного Закону, портові оператори зобовязані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти дій, які можуть справляти негативний вплив на конкурентне середовище в морському порту.

Відповідно до пункту 16 статті 1 цього Закону, територія морського порту - частина сухопутної території України з визначеними межами, у тому числі штучно створені земельні ділянки.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, «територіальними (географічними межами ринку послуг з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна ДП «МТП «Чорноморськ», а саме перевантажувальної техніки (портальні крани), необхідної для здійснення відповідної діяльності юридичними особами (портовими елеваторами), є територія, підпорядкована ДП «МТП «Чорноморськ».

А тому, посилання позивача на наявність перевантажувальної техніки у інших підприємств ТОВ «Іллічівський рибний порт», ТОВ «СП Рісоіл Термінал» та «інших субєктів господарської діяльності» - безпідставні, адже інші юридичні особи не надають послуги з передачі в оренду (користування) вказаного майна на території морського порту ДП «МТП «Чорноморськ».

Також слід зауважити, що положення Закону України «Про морські порти» не розповсюджуються на діяльність морських рибних портів (частина 3 статті 2 вказаного Закону), у звязку з цим посилання позивача в контексті спірних правовідносин на діяльність ТОВ «Іллічівський рибний порт» - є також безпідставними.

Отже, суд не приймає до уваги правову позицію позивача, яка ґрунтується на аналізі ринку поза межами території морського порту ДП «МТП «Чорноморськ», а тому невиконання з боку ДП «ОСОБА_1 морський торговельний порт» вимог ухвали про витребування доказів не перешкоджає розгляду справи по суті.

Стосовно ТОВ «СП «Рісоіл Термінал» суд зазначає, що вказане підприємство в 2014-2016 роках відповідно до листа від 25 квітня 2017 року за вих. №126 не надавало таке майно в оренду. Аналогічно, не надавало у вказаний період таке майно в оренду й ТОВ «Трансгрейнтермінал», що підтверджено листом вказаного підприємства на адресу відповідача. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Міленіум 2003», що здійснює діяльність на території позивача, не має у власності рухомого майна, у тому числі портальних кранів (лист № 24/04/1 від 24 квітня 2017 року).

Вказані факти є доказом того, що на території ДП «МТП «Чорноморськ» послуги з надання в оренду вказаного майна здійснювало в 2014 2016 роках лише Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Посилання позивача на те, що вказана вище інформація була отримана відповідачем вже в ході судового розгляду не є підставою для задоволення позову, за наступних причин. Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд зазначає, що отримана в ході судового розгляду справи інформація повністю узгоджується з висновком відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що діяльність з надання послуг з передачі в оренду портальних кранів на території ДП «МТП «Чорноморськ» здійснює лише сам позивач.

У свою чергу, відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин. Монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що на території ДП «МТП «Чорноморськ» діяльність з надання в оренду (експлуатацію) перевантажувальної техніки (портальних кранів) здійснює будь-яка інша юридична або фізична особа, окрім позивача. Навпаки, як зазначалось, діяльність з надання послуги по передачі в оренду вказаного майна на території ДП «МТП «Чорноморськ» здійснює виключно сам позивач.

Зважаючи на це, висновки відповідача про монопольне становище позивача на вказаному вище ринку законні та обґрунтовані, позивачем вони в ході розгляду справи не спростовані.

Не спростовують вказаних висновків й посилання позивача на наявність в нього на балансі іншої перевантажувальної техніки (згідно листа централізованої бухгалтерії позивача від 05 квітня 2017 року №352/10.4-15), адже наявність іншої техніки не впливає на те, що послуги по наданню в оренду саме портальних кранів в ДП «МТП «Чорноморськ» надає лише позивач.

Відповідно до пункту 15.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26 грудня 2011 року №15 - обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Наведеними вище фактами встановлено, що відповідач свій обовязок доказування виконав, натомість позивач не довів, що він зазнає значної конкуренції на ринку послуг з передачі в оренду портальних кранів на території ДП «МТП «Чорноморськ».

Суд зазначає, що посилання позивача на неповноту встановлення всіх обставин справи, оскільки при дослідженні ринку не було залучено експертів та спеціалістів, не приймаються до уваги, адже в даному випадку позивач є єдиним субєктом підприємницької діяльності, який надає вищезазначені послуги, а тому недоцільно використовувати спеціальні знання при обчисленні, оскільки конкуренції немає взагалі.

Відповідно до листа Фонду державного майна України по Одеській області від 13 грудня 2016 року за вих. №11-05-06413, на території ДП «МТП Чорноморськ» здійснює діяльність значна кількість підприємств, з якими вказане регіональне відділення уклало договори оренди нерухомого майна.

Судом встановлено, що ТОВ «Транс-Сервіс», ТОВ «Трансбалктермінал», ТОВ «Гамма Трансбан», ТОВ «СП Рисоіл Термінал», ТОВ «Трансгрейнтермінал» відносяться до портових операторів. До портових операторів відноситься й сам позивач. Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про морські порти України» портовий оператор (стивідорна компанія) - субєкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші повязані з цим види господарської діяльності.

Додатково, за пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про морські порти України» - морський термінал - розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно повязані обєкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів.

Факт віднесення вказаних вище юридичних осіб та самого позивача до портових операторів підтверджений даними Реєстру морських портів України та зафіксований в оскаржуваному рішенні відповідача.

Зазначений реєстр розмішений на офіційному сайті Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Вказане підприємство є адміністратором цього реєстру, а сам реєстр, в свою чергу, діє на підставі Порядку ведення Реєстру морських портів України (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №496).

Таким чином, на території ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» діють різні субєкти господарювання, у тому числі ряд юридичних осіб, які відносять до портових операторів (стивідорних компаній). Водночас, позивачем не забезпечені для вказаних підприємств рівні та однакові умови здійснення діяльності на своїй території.

Вказаний факт підтверджений тим, що з частиною вказаних підприємств (ТОВ «Транс-Сервіс», ТОВ «Сокомак Україна» та ТОВ «СП Рисоіл Термінал») укладено договори про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», а з іншими підприємствами - такі договори не укладені, пропозицій та/або вимог про їх укладення від позивача до вказаних підприємств не надходило.

При цьому, безпідставними є посилання позивача, оскільки положення вказаного договору не містять посилань на «проект по створенню та організацію перевантажувального зернового комплексу» та/або на угоду по створенню та організації вказаного комплексу а тому Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області не виступало ініціатором укладання договорів про пайову участь в утриманні інфраструктури при укладанні договорів оренди нерухомого майна, яке перебуває на балансі позивача.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 13 Закону України «Про морські порти України», державне регулювання діяльності в морському порту здійснюється зокрема з метою створення рівних умов для провадження господарської діяльності у морському порту.

Також, відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про морські порти України» - субєкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Крім того, за частиною 1 статті 18 вказаного Закону, господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обовязкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту.

Водночас, позивач не довів, якою нормою законодавства України, постановою по порту чи зводом звичаїв морського порту передбачено укладання договорів про пайову участь в утриманні інфраструктури порту взагалі, та щодо окремих субєктів господарювання за відсутності таких договорів з іншими субєктами господарювання.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05 грудня 2016 року по справі №916/2723/16, яке набрало законної сили 07.03.2017р. вказаний вище договір про пайову участь в утриманні інфраструктури порту між Позивачем та ТОВ «Транс-Сервіс» визнаний недійсним з підстав порушення вимог ЦК та ГК України.

Вказане свідчить про обґрунтованість висновків відповідача про те, що дії позивача щодо укладання договорів про пайову участь в утриманні інфраструктури порту створюють нерівнозначні умови для субєктів господарювання, які здійснюють цю діяльність на території ДП «МТП «Чорноморськ», та може призвести до обмеження конкуренції на ринку надання послуг з транспортного оброблення вантажів (стивідорна діяльність), оскільки інші портові оператори (стивідорні компанії) витрат на пайову участь в утриманні інфраструктури позивача не несуть.

Крім цього, суд звертає увагу, що ініціатором укладання вказаних договорів про пайову участь є саме позивач. Про це зазначило ТОВ «СП Рисоіл Термінал» в листі на імя відповідача від 24 листопада 2016 року №447, вказавши що позивач визначив підписання такого договору в якості умови для участі цього підприємства у конкурсі на право оренди відповідного майна. Крім цього даний висновок підтверджується листом позивача на адресу ТОВ «СП Рисоіл Термінал» від 10 вересня 2015 року. У цьому листі позивач зазначає про підписання договору про пайову участь в утриманні інфраструктури порту (серед інших договорів) «з метою подальшої можливості участі компанії в конкурсі серед претендентів на право оренди» відповідного майна.

Вказане свідчить про обґрунтованість висновків відповідача про те, що стосовно ТОВ «Транс-Сервіс» при укладанні договорів оренди портальних кранів позивачем вчинені дії, які призводять до порушення принципу рівності умов господарювання, а саме дії щодо укладання договору про пайову участь в утриманні інфраструктури позивача.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001р., розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідно до пунктів 7, 11 та 16 статті 1, пункту 3 частини 1 статті 4, частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пунктом 7 частини 1 статті 1, пункту 6 частини 1 статті 13, частин 1 та 5 статті 18 Закону України «Про морські порти України», частини 1 статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пункту 1.3. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку (Розпорядження Антимонопольного комітету України від 05 березня 2002 року №49), пункту 17 Тимчасових Правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України щодо підвідомчості спорів (Розпорядження Антимонопольного комітету ту №5 від 19 квітня 1994 року), пункту 15.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26 грудня 2011 року №15 позовні вимоги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» є необґрунтованими, непідтвердженими належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Інші наявні у матеріалах справи документи та пояснення сторін вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як необґрунтовані, непідтверджені належними та допустимими доказами і наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова