ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Справа № 906/1031/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Грека Б.М. Нєсвєтової Н.М.
за участі представників: позивача: відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління освіти Житомирської міської ради
на рішення та постановуГосподарського суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року Рівненського апеляційного господарського суду від 15 березня 2017 року
у справі№ 906/1031/16
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"
доУправління освіти Житомирської міської ради
про стягнення 271 917,57 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 271 917, 57 грн заборгованості за спожитий природний газ у квітні та травні 2016 року.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.12.2016 (суддя - Тимошенко О.М.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 (головуючий - Василишин А.Р., судді - Бучинська Г.Б., Олексюк Г.Є.), позов задоволено.

Стягнено з Управління освіти Житомирської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" 271 917,57 грн заборгованості та судовий збір.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту встановлення обставин справи при вирішенні спору і неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено господарськими судами, з метою забезпечення в освітніх закладах м. Житомира у 2016 році газопостачання 01.01.2016 між позивачем і відповідачем було укладено заяву-приєднання № 0942023Z6JAB016 до умов договору розподілу природного газу.

За період з квітня по травень 2016 року відповідачем були оплачені послуги з розподілу третім особам газу на загальну суму 28 158,96 грн за виставленими йому рахунками № 00008299 від 18.04.2016 на суму 21 978,35 грн та № 00010237 від 19.05.2016 на суму 6 180,61 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а. с. 119 - 123; 246-247, т. 1).

Також між представниками позивача та навчальних закладів були підписані акти приймання-передачі природного газу за квітень та травень 2016 року на загальну суму 271 917,57 грн (а.с. 8-43, т. 1).

У зв'язку із неоплатою відповідачем поставленого йому природного газу, 06.10.2016 позивач направив відповідачу лист-вимогу про сплату 271 917, 57 грн, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач просить стягнути з відповідача 271 917, 57 грн за спожитий природний газ у квітні та травні 2016 року.

Підпунктом 3.4.3 розділу 3 Положення про Управління освіти Житомирської міської ради, затвердженого рішенням № 969 від 29.05.2009 (зі змінами), визначено, що відповідач контролює створення та аналізує використання в загальноосвітніх навчальних закладах фонду загальнообов'язкового навчання, який формується за рахунок коштів місцевого бюджету, а також залучення коштів підприємств, установ, організацій та з інших джерел для задоволення матеріально-побутових потреб учнів.

Згідно з п. п. 3.1.12., 3.4.1. розділу 3 вказаного Положення відповідач забезпечує організацію і ведення централізованого бухгалтерського обліку у підпорядкованих закладах освіти та сприяє фінансовому забезпеченню існуючої мережі навчальних закладів. Також має право укладати на правах головного розпорядника бюджетних коштів централізовані договори (угоди) в інтересах та задля задоволення господарських та інших потреб підпорядкованих навчальних закладів (п. 4.6. Положення).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар виникає з моменту його прийняття.

Господарські суди встановивши те, що акти приймання-передачі природного газу за квітень та травень 2016 року, які були підписані позивачем і представниками навчальних закладів та прийняті відповідачем до виконання, що створює обов'язок з їх оплати, і в силу умов Положення про відповідач, п. 2 ч. 1 ст. 10 БК України, ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 22 БК України саме відповідачем, тобто встановивши факт отримання природного газу відповідачем, прийшли до правильного висновку про наявність підстав для стягненні з відповідача на користь позивача 271 917, 57 грн.

Також суди прийшли до правильного висновку, що взяття відповідачем зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та відсутність бюджетних коштів не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення його від обов'язку щодо оплати отриманого газу.

Доводи, які наведені відповідачем у касаційній скарзі, як підстава для скасування судових рішень, повторюють доводи апеляційної скарги, які були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і їм дана належна правова оцінка, а також зводяться до переоцінки зібраних у справі доказів, що відповідно до ст. 1117 ГПК України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Отже, підстав для скасування судових рішень, постановлених відповідно до вимог закону та встановлених у справі обставин, не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання касаційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119 -11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Управління освіти Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15 березня 2017 року у справі за № 906/1031/16 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя Б. Грек
Суддя Н. Нєсвєтова