ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року Справа № 904/12310/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Черненко Є.І., юрисконсульт 1 категорії структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень", довіреність №672 від 17.05.2017 року; Богачова С.О., інженер відділу орендних відносин структуцрного підрозділу "Служба з управління майновими і земельними ресурсами", довіреність №111 від 02.02.2017 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином;

від третьої особи: Савіна О. І. головний спеціаліст відділу правового забезпечення роботи Регіонального відділення, довіреність №16 від 01.03.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі №904/12310/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 12 248,89 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість у сумі 11 212,10 грн., 603,06 грн. пені та 433,73 грн. штрафу, нарахованих за неналежне виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1811-ОД, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 01.09.2005 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі №904/12310/16 (суддя Воронько В.Д.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що спірний договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1811-ОД, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, тому додаткова угода від 05.02.2016 року, укладена позивачем, який не є стороною договору, про зміну орендодавця за договором з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не є додатковою угодою до договору №12/02-1811-ОД. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що фактично позивач, без згоди 3-ї особи, замінив її як орендодавця у правовідносинах за договором, укладеним з відповідачем. Оскільки за загальним правилом, зобов'язання не створюють обов'язків для третіх осіб, а кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою; позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів заміни орендодавця як кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі договору оренди від 01.09.2005 року №12/02-1811-ОД, місцевий господарський суд дійшов до безпідставності позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати (70%) за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року у сумі 11 212,10 грн. та, відповідно, нарахованих сум пені та штрафу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року по справі №904/12310/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач набув право власності на орендоване майно з 21.10.2015 року, вказане майно внесено до його статутного капіталу, тобто у даному випадку має місце зміна власника орендованого майна, що не є підставою для припинення договору оренди. Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на умови пункту 10.7 договору, відповідно до яких перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності договору та зберігає чинність для нового власника орендованого майна. Позивач зазначає, що направляв третій особі листами від 10.12.2015 року та від 12.01.2016 року зведений перелік майна, що вноситься до статутного капіталу позивача та реєстр договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Апелянт вважає правильним укладення додаткової угоди до договору оренди про зміну орендодавця, оскільки відбулася зміна власника предмету договору оренди, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі №904/12310/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 16.05.2017 року.

Розгляд справи був відкладений з 16.05.2017 року на 30.05.2017 року.

У судовому засіданні 30.05.2017 року оголошувалась перерва до 01.06.2017 року.

У судових засіданнях, які відбулися 16.05.2017 року, 30.05.2017 року та 01.06.2017 року, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні, яке відбулося 30.05.2016 року, представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечувало та просило залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

У судовому засіданні 01.06.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.09.2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 (орендар) був укладений договір №12/02-1811-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого з метою ефективного використання державного майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення крамниці №71 (майно) площею 87,6 кв.м, розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Футбольна, 72А, на 1-му поверсі п'ятиповерхового будинку, що знаходиться на балансі: ДП "Придніпровська залізниця" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31 липня 2011р. і становить 237500,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення магазину по торгівлі продовольчими товарами, що здійснює продаж алкогольних та тютюнових виробів (пункт 1.1 з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 06.02.2007 року та 29.09.2011 року).

Згідно з пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до пункту 3.1 договору (в редакції додаткової угоди від 29.09.2011 року) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2011 року 3 502,12 грн. орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень, листопад 2011 року (пункт 3.3 договору (в редакції додаткової угоди від 29.09.2011 року) .

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі - 2 451,48 грн.;

- 30% балансоутримувачу у розмірі - 1 050,64 грн.

щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (пункт 3.6 договору (в редакції додаткової угоди від 29.09.2011 року).

Відповідно до пункту 10.1 договору (в редакції додаткової угоди від 13.02.2015 року) цей договір є пролонгованим з 01.01.2015 року до 31.03.2015 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу пожежної інспекції та узгодження балансоутримувача, договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі, якщо це не суперечить чинному законодавству.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами; зміни і доповнення, що пропонується внести розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

На виконання умов укладеного договору орендодавцем було передано, а орендарем прийнято приміщення крамниці №71 вартістю 37 624,00 грн. за актом приймання-передачі від 01.09.2005 року в оренду нежитлове приміщення площею 90,7 кв.м. будівлі, що знаходиться на балансі ДП "Придніпровська залізниця" за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Футбольна, 72 А (а.с. 16).

Відповідно до Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2014 року №4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 25.06.2014 року №200 та статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" усі права та обов'язки орендодавця за спірним договором перейшли до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця". Вказане підтверджується Зведеним передавальним актом від 06.08.2015 року, затвердженим Міністром інфраструктури України 18.08.2015 року. При цьому, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що з моменту державної реєстрації Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" 21.10.2015 року до останнього перейшло право власності на спірне майно.

При цьому апеляційний господарський суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №735 затверджено Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Статут).

Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 20 Статуту, товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

21.10.2015 року відбулася державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно витягу з протоколу № 1 засідання ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015 року, датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015 року.

Відповідно до Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого рішенням правління ПАТ "Укрзалізниця" від 16.11.2015 року (протокол № 5), відокремленим підрозділом товариства є Регіональна філія "Придніпровська залізниця", до якої в процесі реорганізації перейшли всі майнові права та обов'язки Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Згідно з передавальним актом від 18.08.2015 року, затвердженого Міністром інфраструктури України, орендоване майно за договорами оренди передане Державним підприємством "Придніпровська залізниця" до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до частини 2 статті 5 вищезазначеного Закону України, переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесеного до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

На підставі Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015 року, спірне майно включено до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", що підтверджується, зокрема, Результатами оцінки в розрізі юридичних осіб та структурних підрозділів по кожній одиниці майна (Підприємство "Придніпровська залізниця").

14.09.2016 року за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" зареєстроване право власності на нежитлове приміщення площею 87,6 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Футбольна, 72 А, при цьому підставою виникнення права власності, крім іншого, зазначений передавальний акт від 18.08.2015 року.

Згідно зі статтею 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статті 85 Господарського кодексу України, статті 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Таким чином, в зв'язку з переходом права власності на майно, яке є об'єктом оренди, в силу вимог закону, відбулася заміна сторони у зобов'язанні, внаслідок чого до позивача перейшли права та обов'язки орендодавця по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-1811-ОД від 01.09.2005 року.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується з доводами третьої особи про те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області є належним орендодавцем за спірним договором.

Необхідно також зазначити, що згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

05.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" що є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 01.09.2005 №12/02-1811-ОД, в якому сторони дійшли згоди, у тому числі, про наступне:

- встановити, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 07.07.2009 №01.09.2005 року №12/02-1811-ОД є Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" (пункт 1 додаткового договору);

- пункт 3.1 розділу 3 "Орендна плата" договору викласти в редакції: "Орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 становить 6 266,86 грн. без ПДВ.";

- пункт 3.6 цього ж розділу договору викласти в редакції: "Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця… не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.".

У пункті 11 додаткового договору сторони домовились, що умови даного додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015 року. Цей додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.03.2016 включно.

05.02.2016 року згідно акту приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" що є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту передало, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (далі - об'єкт оренди) - приміщення крамниці, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Футбольна, 72А, площею 87,6 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 11.12.2014 року і становить за незалежною оцінкою 259612,00 грн. (а.с. 36).

У відповідності до пункту 2 зазначеного акту об'єкт оренди обліковується на балансі СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

18.03.2016року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір, в якому сторонами узгоджено викласти пункт 10.1 договору у наступній редакції: "Цей договір діє до 30 червня 2016 року включно".

Позивач вважає, що набуття права власності на нерухоме майно, а саме - приміщення крамниці №71 площею 90,7 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Футбольна, 72А, надає йому підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором за послуги оренди 70% за період з грудня 2015 року по лютий 2016 у сумі 11 212,10 грн., оскільки у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця (частина 1 статті 770 Цивільного кодексу України, частина 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідач проти позовних вимог заперечує та стверджує, що вніс орендну плату за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року у повному обсязі. В якості доказу надав квитанції про здійснення бюджетних платежів (а.с. 64-66): від 04.02.2016 року на суму 4 417,51 грн. (отримувач платежу - УК у м. Кривому Розі), від 22.02.2016 року на суму 7 422,42. грн. (отримувач платежу - УК у м. Кривому Розі) та від 22.03.2016 року на суму 4 417,44 грн. (отримувач платежу - УК у м. Кривому Розі).

Третя особа, позовні вимоги не визнає, а додаткову угоду вважає такою, що не відповідає умовам договору оренди та вимогам чинного законодавства.

Вказані обставини і є причиною виникнення спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення орендна плата за договором (70%) за період з грудня 2015 року по лютий 2016 у сумі 11 212,10 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів припинення договору оренди від 01.09.2005 року №12/02-1811-ОД, вчиненого відповідачем та 3-ю особою у письмовій формі або зміни умов цього договору. Так само, у матеріалах справи відсутній і акт приймання-передачі (повернення) приміщення, підписаний між відповідачем та 3-ю особою внаслідок припинення договірних відносин.

Відповідно до пункту 5.6 договору оренди від 01.09.2005 року №12/02-1811-ОД, в редакції додаткової угоди від 29.09.2011, укладеної сторонами даного договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути Балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання-передачі у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Майно вважається переданим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі орендодавцеві, зобов'язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються не виконаними.

Натомість, у матеріалах справи містяться листи Фонду державного майна України у Дніпропетровській області №16-02-00815 від 19.02.2016, №18-02-02085 від 19.04.2016, адресовані відповідачу з вимогами щодо підписання тристороннього договору про внесення змін договору оренди про встановлення належного орендодавця та виконання умов договору в частині сплати орендної плати до державного бюджету, а також претензія про сплату відповідачем заборгованості з орендної плати за договором.

Фактично, позивач, без згоди 3-ї особи, замінив її як орендодавця у правовідносинах за договором, укладеним з відповідачем. Позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів заміни орендодавця як кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі договору оренди від 01.09.2005 року №12/02-1811-ОД.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Так, під час розгляду справи встановлено, що з моменту створення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" спірне майно перейшло у власність останнього, після чого ним було укладено з відповідачем додатковий договір від 05.02.2016 року, і, як наслідок, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з моменту укладення вказаного правочину не є учасником спірних правовідносин.

В той же час, оскільки орендаря (відповідача) не було повідомлено про те, що право власності на орендоване майно перейшло до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", відповідачем орендна плата за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року була сплачена на користь первісного кредитора - орендодавця Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області. При цьому, відповідач зазначає, що оскільки його не було письмово повідомлено про зміну сторони у зобов'язанні, в силу приписів статті 516 Цивільного кодексу України, виконання обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Між тим, апеляційний господарський суд частково погоджується із такими доводами відповідача в силу наступного.

Зобов'язання є правовідношенням, в якому беруть участь дві сторони: боржник та кредитор. Боржником у зобов'язанні є особа, яка має обов'язок виконати на користь кредитора певну дію або утриматися від виконання певної дії. Тобто боржник - це зобов'язана сторона. В свою чергу кредитором є сторона зобов'язання, яка має право вимагати вчинення на свою користь певної дії або утриматися від її вчинення. Тобто кредитор - це уповноважена сторона.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язання може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Крім того, відповідно до статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Вказане відповідає загальним принципам цивільного та господарського законодавства.

Так, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача (орендаря) про зміну орендодавця за договором, а також докази надання відповідачу доказів переходу до нового кредитора - Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" прав у зобов'язанні (отримання орендної плати за договором).

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається існування спору між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" щодо належного орендодавця за спірним договором, заручником якого став відповідач (орендар), оскільки як Фондом так і залізницею на адресу відповідача надсилалися листи та претензії з вимогами сплатити орендну плату за спірний період на їх користь.

Існування вказаного спору також підтверджується поясненнями позивача та третьої особи у даній справі, кожна з яких вважає себе належним орендодавцем за спірним договором оренди.

Крім того, невизначеність моменту, з якого права орендодавця, зокрема, і за спірним договором, перейшли до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" підтверджується листуванням між позивачем та третьою особою.

Так, в листі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 18.01.2016 № ИГ09/80, направленому Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, залізниця просила з метою запобігання подвійного нарахування орендної плати, повідомити філію про дату припинення нарахування орендної плати в бюджет та надати копію відповідного документа (а.с. 184, том 1).

Між тим, як вбачається з матеріалів справи за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-1811-ОД від 01.09.2005 року за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року було здійснено подвійне нарахування орендної плати, як фондом держмайна так і залізницею.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем орендна плата за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року (70%) була сплачена за реквізитами Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до державного бюджету. Вказане підтверджується платіжними квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с.64-66, том 1).

З урахуванням наявних у справи доказів, вимог законодавства, апеляційний господарський суд вважає, що саме факт укладення додаткового договору від 05.02.2016 року свідчить про обізнаність відповідача щодо належного орендаря, а отже саме з цієї дати зобов'язаний був сплачувати орендну плату на користь позивача, у порядку, який було погоджено сторонами у додатковому договорі від 05.02.2016 року.

Пунктом 11 додаткової угоди від 05.02.2016 року встановлено, що сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємовідносини сторін, що виникли з 01.12.2015 року.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що станом на час підписання цієї додаткової угоди відповідачем вже були виконані зобов'язання за договором щодо сплати орендної плати за грудень 2015 року на попередніх умовах (70% до бюджету, 30% - балансоутримувачу), що підтверджується квитанціями, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 64, том 1).

Доводи позивача про зобов'язання відповідача сплачувати з 01.12.2015 року орендну плату зміненому орендодавцю (тобто позивачу) відхиляється апеляційним господарським судом, оскільки, як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не заперечується позивачем, відповідач виконав зобов'язання зі сплати орендної плати (70%) до державного бюджету (попередньому орендодавцю) згідно з умовами чинного у той період договору оренди № 12/02-1811-ОД від 01.09.2005 року до укладення додаткової угоди від 05.02.2016 року.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року задоволенню не підлягають.

Щодо сплати орендної плати за січень 2016 року апеляційний господарський суд зазначає наступне. В матеріалах справи (а.с. 43, том 1) містяться копії рахунків №77 від 10.02.2016 року та №77А від 10.02.2016 року (вказані копії подані позивачем до позовної заяви), які виписані бухгалтером "Криворізької дирекції залізничних перевезень" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про сплату орендної плати за січень 2016 року у сумі 3 183,77 грн. (30%) на користь позивача (зазначені реквізити позивача для оплати), а у сумі 4 457,27 грн. (70%) - до бюджету.

Таким чином, після укладення додаткової угоди від 05.02.2016 року позивачем виставлені відповідачу рахунки від 10.02.2016 року про сплату орендної плати як на користь позивача так і до бюджету.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 здійснено оплату рахунків №77 та №77А від 10.02.106 року у повному обсязі (а.с. 65, том 1).

Оскільки оплата за січень 2016 року здійснена відповідачем у повному обсязі згідно виставлених позивачем рахунків, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості з орендної плати за січень 2016 року.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, позивачем та відповідачем у додатковому договорі від 05.02.2016 було погоджено, що орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця: Одержувач коштів - структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", код ЄДРПОУ одержувача - № 40081237/ч.н. 250, банк одержувача - ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" Дніпровське регіональне відділення, МФО 322959 № рахунку 106 не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним" (пункт 4 додаткового договору).

Матеріалами справи підтверджується, що на оплату орендної плати за лютий 2016 року позивачем виставлений рахунок-фактура №117 від 11.03.2016 року на суму 7 504,72 грн., однак відповідачем плачено орендну плату за лютий 2016 року на користь позивача лише у сумі 3 167,40 грн. (а.с. 66, том 1).

Позивачем заявлена до стягнення з відповідача орендна плата за лютий 2016 року у сумі 4 337,32 грн. (7 540,72 грн. - 3 167,40 грн.) - а.с. 7, том 1.

Крім того, під час здійснення розрахунку суми основного боргу за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, позивач зараховує суми здійсненої відповідачем оплати у сумі 2 000,00 грн. (1 000,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн.) в рахунок оплати за спірний період (з грудня 2015 року по лютий 2016 року) (а.с. 6, 38, том 1).

В матеріалах справи містяться копії квитанцій про здійснення відповідачем оплат 26.07.2016 року у сумі 1 000,00 грн., 09.08.2016 року у сумі 500,00 грн., 22.08.2016 року у сумі 500,00 грн. (а.с. 143, 146, том 1), в призначенні платежу яких зазначено: "договір 12/02-1811-ОД", тобто вказані оплати здійснені без зазначення конкретного рахунку або місяця здійснення оплати у відзиві на позов відповідач зазначає здійснені оплати як: "переплата" (а.с. 97-103, том 1).

Оскільки позивачем вищезазначена сума 2 000,00 грн. зарахована як оплата за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, доказів зміни призначення платежу за вказаними оплатами матеріали справи не містять, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за лютий 2016 року у сумі 2 337,32 грн. (4 337,32 грн. - 2 000,00 грн.).

Доказів сплати орендної плати в період за лютий 2016 року у сумі 2 337,32 грн. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу у сумі 2 337,32 грн., шляхом надання належних доказів, не спростував.

За викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за лютий 2016 року у сумі 2 337,32 грн. є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 3.10 договору (в редакції додаткової угоди від 04.11.2008 року) орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.2 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за прострочення оплати за лютий 2016 року (на суму боргу 4 337,32 грн.) у сумі 603,06 грн. за період з 10.04.2016 року по 31.08.2016 року.

Апеляційним господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було неправильно визначено суму заборгованості, отже, розрахунок пені, здійснений позивачем, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставина справи.

Відповідно до пункту 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, апеляційний господарський суд, здійснивши власний розрахунок пені, встановив, що пеня за період з 10.04.2016 року по 31.08.2016 року за прострочення сплати орендної плати за лютий 2016 року складає 557,42 грн. При цьому, апеляційним господарським судом враховано часткову оплату заборгованості 26.07.2016 року у сумі 1 000,00 грн., 09.08.2016 року у сумі 500,00 грн., 22.08.2016 року у сумі 500,00 грн.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмір 10% від суми заборгованості (пункт 3.11 договору (в редакції додаткової угоди від 04.11.2008 року).

На підставі пункту 3.11 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від прострочення оплати за лютий 2016 року в сумі 433,73 грн.

Враховуючи, що заборгованість з орендної плати за лютий 2016 року не менше ніж три місяці складала 2 337,32 грн., позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають задоволенню у сумі 233,73 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог у сумі 3 128,47 грн. (2 337,32 грн. - заборгованість з орендної плати + 557,42 грн. - пеня + 233,73 грн. - штраф).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про те, що розпоряджатися спірним майно має Кабінет Міністрів України (засновник позивача) через відповідні органи з огляду на приписи пунктів 20, 33 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до яких товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту; товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо належного виконання зобов'язання зі сплати орендної плати за лютий 2016 року шляхом сплати 70% орендної плати до бюджету, оскільки рахунок на оплату орендної плати за лютий 2016 року був виставлений позивачем після укладення додаткового договору від 05.02.2016 року, у рахунку було зазначено про здійснення 100% оплати саме на користь позивача.

Крім того, додатковий договір від 05.02.2016 року не визнаний недійсним в установленому законом порядку.

Доводи третьої особи щодо відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спірне майно спростовуються приписами частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та передавальними актами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 739,10 грн. (351,95 грн. - судовий збір за подання позовної заяви + 387,15 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі №904/12310/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2017 року у справі №904/12310/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість з орендної плати за лютий 2016 року у сумі 2 337,32 грн., пеню у сумі 557,42 грн., штраф у сумі 233,73 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 351,95 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 387,15 грн., про що видати наказ.

Доручити видачу наказів господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 02.06.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко