номер провадження справи 35/73/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.06.2017 Справа № 908/835/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП-Україна», м. Рівне

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область

про відшкодування шкоди в розмірі 299869,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

19.04.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП-Україна» з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 299869,04 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.04.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/73/17 та призначено розгляд справи на 11.05.2017р. об 11 год. 40 хв.

Ухвалою від 05.05.2017р. клопотання позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції задоволено, дозволено участь ТОВ ПКП-УКРАЇНА у судовому засідання в режимі відеоконференції.

10.05.2017р. на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява від 03.05.2017р. відповідно до якої відповідач зазначив, що ним від ТОВ ПКП-УКРАЇНА ні претензії ні позовної заяви отримано не було в наслідок чого він позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Судове засідання 11.05.2017р. за клопотанням позивача проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 11.05.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а також заявив усне клопотання про проведення наступного судового засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач в судове засідання 11.05.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 11.05.2017 р. розгляд справи відкладено в звязку з неявкою відповідача на підставі ст. 22 ГПК України на 06.06.2017 р.

Електронною поштою до господарського суду Запорізької області 06.06.2017 р. від відповідача надійшла заява про відвід судді, відповідно до якої ОСОБА_1 посилається на ст. 20 ГПК України та вказує на те, що суддя позбавив відповідача права на отримання копії позовної заяви, що на його думку позбавило його права на оскарження, що є порушенням Конституційних прав та свобод відповідача, ст.. 6 Міжнародної Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які можуть бути підставою для відводу судді. Зокрема, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

З аналізу вищезазначеної статті вбачається, що законом передбачено вичерпний перелік підстав для відводу судді, а саме суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Зі змісту поданої заяви про відвід судді вбачається, що відповідач посилається на те, що суддя позбавив його права на отримання копії позову, що позбавило відповідача права на оскарження.

При прийнятті позовної заяви до провадження, судом перевіряється дотримання позивачем вимог ст. 56,57 ГПК України

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ПКП-Україна» до позовної заяви додано фіскальний чек та опис вкладення до цінного листа відповідно до якого на адресу ФОП ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_1) було направлено копію позовної заяви, яка надійшла на адресу суду, та доданих до неї матеріалів.

Факт знаходження ФОП ОСОБА_1 за вище вказаною адресою підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

За таких обставин позивачем було дотримано вимоги вище наведених статей ГПК України щодо подачі позову, а у суду відсутні підстави для повернення вказаного позову відповідно до ст. 63 ГПК України.

20.04.2017 р. в ухвалі про порушення провадження у справі судом було запропоновано відповідачу надати обґрунтований відзив на позовну заяву. Розгляд справи призначений на 11.05.2017 р. об 11.40. Дана ухвала була також направлена на вище наведену адресу відповідача та отримана ОСОБА_1 28.04.2017 р. про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, який міститься в матеріалах справи.

11.05.2017 р. відповідач в судове засідання не зявився, 10.05.2017р. на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява від 03.05.2017р. відповідно до якої відповідач зазначив, що ним від ТОВ ПКП-УКРАЇНА ні претензії ні позовної заяви отримано не було в наслідок чого він позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи неявку відповідача, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляд справи, ухвалою суду від 11.05.2017 р. на підставі ст.. 22, 77 ГПК України розгляд справи було відкладено та розяснено ФОП ОСОБА_1, що він не позбавлений права ознайомитися з матеріали справи та надати обґрунтований відзив на позовну заяву.

Однак ФОП ОСОБА_1, даним правом не скористався.

А отже, судом жодним чином не порушенні права ФОП ОСОБА_1 надані йому ст. 22 ГПК України, Конституційних прав та свобод відповідача, ст.. 6 Міжнародної Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Посилання відповідача в заяві про відвід судді на ст.. 117 ГПК України та щодо суті самого спору не підпадає під перелік підстав для відводу судді визначений ст. 20 ГПК України.

Враховуючи вище викладене ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначено жодної підстави, яка передбачена ст. 20 ГПК України щодо відводу судді та не наведено обставин, що викликають сумнів в упередженості судді Топчій О.А.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Частиною 2 пункту 1.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) судді самостійно визначають коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовують його, здійснюють його тлумачення, вирішують питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надають правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

При цьому розгляд по суті наведених питань, зазначених заявником в заяві про відвід є виключним правом суду, який розглядає конкретну судову справу, оскільки відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами і делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги те, що заява про відвід не містить посилань на належні і допустимі докази які б підтверджували обставини, що викликають сумнів щодо упередженості судді Топчій О.А. при розгляді даної справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Топчій О.А., оскільки посилання заявника щодо вищевказаних обставин, як на підставу для відводу судді не узгоджується з вказаними приписами закону, а саме ст. 20 ГПК України та не може слугувати підставою для відводу судді.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 20, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача про відвід судді.

Суддя О.А.Топчій