ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" червня 2017 р.Справа № 924/261/17
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Радченя Д.І., розглянувши матеріали справи порушеної

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Матюші Білоцерківського району, Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області

про стягнення 166 934,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 28.03.2017 року порушено провадження по справі № 924/261/17 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Матюші Білоцерківського району Київської області до ТОВ сільськогосподарське підприємство "Дніпро" с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області про стягнення 166 934,00 грн., справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 11 год. 00 хв. 04 квітня 2017 року.

Цією ж ухвалою зобовязано позивача подати в судове засідання в оригіналах докази на підтвердження позовних вимог, зобовязано провести з відповідачем звірку взаєморозрахунків та надати суду акт звірки.

Відповідача зобовязано подати в судове засідання копію Витягу з Єдиного державного реєстру, забезпечити проведення звірки взаєморозрахунків з позивачем за актом прийому передачі виконаних робіт по збиранню бобових культур від 03.12.2016 року. Явку повноважних представників сторін в судове засідання визнано обовязковою. Засідання суду призначено на 11год. 00хв. 6 квітня 2017р., яке відкладалося через неявку представників сторін.

В судове засідання, яке відбулося 20.04.2017р., підприємцем ОСОБА_1 на адресу суду надано для огляду в оригіналі, з подальшим поверненням, акт прийомки - передачі виконаних робіт по збиранню бобових від 03.12.2016р., складений на ім'я агронома ТОВ СГП "Дніпро" (замовника) ОСОБА_2 та від виконавця ОСОБА_3, однак підписаний від ТОВ СГП "Дніпро" Пономаренко та від виконавця ОСОБА_1 та Веремійчук. Даний акт скріплено печатками обох сторін. Також наявним є в справі клопотання позивача, яке надійшло до суду 03.05.2017р. про розгляд справи без його участі, в якому також зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, як вбачається з наданого 05.05.2017р. суду відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнає та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами. При цьому стверджує, що ніяких домовленостей із позивачем по збиранню бобових культур на площі 175,72га на загальну суму 166 934,00грн. не було., і ТОВ СГТ "Дніпро" ніколи не укладало ніяких угод та не мало ніяких домовленостей з ФОП ОСОБА_1.

Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку в засідання суду представників сторін.

Чергове засідання суду призначено на 11годину 06 грудня 2017р.

Позивач підприємець ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.

Повноважний представник відповідача в судове засідання також за викликом не зявився.

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу суду.

Згідно ч.1 ст.69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи на іншу дату в межах строків, передбачених ст. 69 ГПК України , якщо з якихось обставин спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні. Такими обставинам зокрема є неподання витребуваних доказів.

Через неявку повноважних представників сторін в судове засідання за викликом, зважаючи на те, що для повного, всебічного і обєктивного розгляду справи необхідна участь обох сторін, подання відповідачем заперечень щодо позовних вимог, та заперечення будь-якої співпраці з позивачем, в зв'язку з необхідністю особистої участі як позивача, так і директора відповідача, а також осіб, причетних до складання та підписання акту прийомки - передачі виконаних робіт по збиранню бобових від 03.12.2016р., що робить неможливим розгляд справи по суті, суд розгляд справи відкладав на іншу дату.

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, оскільки ухвала про відкладення розгляду справи від 23.05.2017р. направлялася на юридичну адресу останнього, та те, що судом надавався час сторонам для врегулювання спору в добровільному порядку, а також з огляду на законодавчу обмеженість строків вирішення даного спору, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Так, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1О.) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарським підприємством "Дніпро" була досягнута домовленість про те, що позивач зобов'язувався виконати роботи по збиранню бобових культур, а відповідач прийняти та оплатити вказані роботи.

На виконання цієї домовленості ФОП ОСОБА_1 в період з 29.09.2016 р. по 21.10.2016 р. були виконані роботи по збиранню бобових культур (сої) на площі 175,72 га на суму 166 934,00 грн. (з розрахунку 950,00 грн. за 1 га), що підтверджується актом прийомки - передачі виконаних робіт по збиранню бобових від 03.12.2016р., складений на ім'я агронома ТОВ СГП "Дніпро" (замовника) ОСОБА_2 та від виконавця ОСОБА_3, однак підписаний від ТОВ СГП "Дніпро" Пономаренко та від виконавця ОСОБА_1 та Веремійчук. Даний акт скріплено печатками обох сторін.

Свої зобов'язання щодо оплати решти вартості отриманого у позивача товару відповідач не виконав, і станом на день подання позовної заяви до суду за ним рахується заборгованість за виконані роботи в сумі 166934,00грн.

01.03.2017р. позивач звернувся до відповідача з претензією №7 щодо погашення боргу, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною 1 статті 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (п. п. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Так, згідно домовленості між сторонами, ФОП ОСОБА_1 в період з 29.09.2016 р. по 21.10.2016 р. були виконані роботи по збиранню бобових культур (сої) на площі 175,72 га на суму 166 934,00 грн. (з розрахунку 950,00 грн. за 1 га), що підтверджується актом прийомки - передачі виконаних робіт по збиранню бобових від 03.12.2016р., складений на ім'я агронома ТОВ СГП "Дніпро" (замовника) ОСОБА_2 та від виконавця ОСОБА_3, однак підписаний від ТОВ СГП "Дніпро" Пономаренко та від виконавця ОСОБА_1 та Веремійчук та скріплено печатками обох сторін. Оригінал даного акту судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (постанова Вищого господарського суду України від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011).

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (постанова Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10).

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не оплатив вартість отриманих послуг.

Зважаючи на викладене, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, позовні вимоги про стягнення 166 934,00 грн. заборгованості заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 13, 22, 33, 43, 44-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Матюші Білоцерківського району Київської області до ТОВ сільськогосподарське підприємство "Дніпро" с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області про стягнення 166 934,00 грн. задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області, вул.Миру, 16 (код 30929334) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Матюші Білоцерківського району Київської області, вул. Леніна, 25 (ідент.код НОМЕР_1) - 166 934,00грн. основного боргу та 2504,01грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.06.2017 р.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, 09151, с. Матюші, вул.Леніна, 25, Білоцерківський р-н Київської області.

3 - відповідачу, 30030, с.Ганнопіль, вул.Миру, 16, Славутський р-н Хмельницької області.