ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2017р. Справа №905/671/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», м.Камянське,

до відповідача: Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Мирноград,

про стягнення 1180347,48 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», м.Камянське звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Мирноград про стягнення 1180347,48 грн, у тому числі суми боргу в розмірі 1080051 грн, 3% річних 17256,24 грн, пені 83040,24 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. про закупілю по результатам торгів, які відбулись 08.04.2016р., внаслідок чого у Державного підприємства «Красноармійськвугілля» утворилась заборгованість в сумі 1080051 грн, що стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Відповідач в судові засідання 18.04.2017р., 23.05.2017р. не зявився, через канцелярію суду надав супровідними листами №4-60 від 05.04.2017р., №4-86 від 16.05.2017р. додаткові документи для долучення до матеріалів справи. Крім того, у клопотанні №4-59 від 05.04.2017р. розгляд справи просив здійснити без участі власного представника.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 23.05.2017р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 26.04.2016р. між Державним підприємством «Красноармійськвугілля» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (постачальник) було підписано договір про закупівлю №2604/16-1 по результатам відкритих торгів, які відбулись 08.04.2016р.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. постачальник зобовязується поставити покупцю паливо рідинне та газ; оливи мастильні (19.20.2) (паливо 09100000-0), а саме: бензини моторні, дизельне паливо зазначені в специфікації (надалі за договором товар), а покупець прийняти та оплатити товар. Найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість викладені у специфікації до даного договору. Специфікація є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. ціна цього договору становить 6427500 грн, у тому числі ПДВ 1071250 грн.

За змістом п.п.5.1 5.4 укладеного сторонами правочину строк поставки товару протягом 3 днів з моменту отримання заявки від покупця. Мсіце поставки товару склад покупця: ВП «Вуглепостач», вул.Артема, 36, м.Димитров Донецької області. Умови постачання - DDP (склад покупця) або СРТ за правилами ІНКОТЕРМС-2010 поставка товару відбувається окремими партіями згідно заявок покупця. Датою поставки вважається дата, яка вказана покупцем на товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником при прийманні товару.

За приписами п.10.1 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. останній набирає чинності з 26.04.2016р. і діє до 31.12.2016р.

На виконання умов вказаного правочину сторони підписали специфікацію до договору №2604/16-1 від 26.04.2016р., якою погодили поставку наступної продукції:

- бензин А-92 ДСТУ 4839-2007 у кількості 100000 л за ціною 1490000 грн з ПДВ (14, 90 грн з ПДВ за 1 л);

- паливо моторне альтернативне А-80А (ТУУ 24.6-3:2012) у кількості 125000 л за ціною 1562500 грн з ПДВ (12,50 грн з ПДВ за 1 л);

- дизельне паливо (ДСТУ 4840:2007) у кількості 225000 л за ціною 3375000 грн з ПДВ (15 грн з ПДВ за 1 л).

Згідно з доданими до позову видатковими накладними накладними №818 від 28.04.2016р. на суму 128490 грн, №829 від 28.04.2016р. на суму 157387,50 грн, №943 від 18.05.2016р. на суму 270765 грн, №944 від 18.05.2016р. на суму 130963 грн, №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» стверджувало, що поставило відповідачу товар на загальну суму 1080051 грн.

Водночас, вказані накладні не містили підписи уповноваженої особи покупця уповноваженої особи покупця та печатки підприємства останнього.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2017р. сторони було зобовязано надати письмові пояснення з посиланням на підтверджуючі документи щодо фактичного передання/отримання товару за видатковими накладними №818 від 28.04.2016р., №829 від 28.04.2016р., №943 від 18.05.2016р., №944 від 18.05.2016р., №1091 від 06.06.2016р., з урахуванням того, що на вказаних накладних відсутній підпис одержувача та печатка Державного підприємства «Красноармійськвугілля».

Супровідним листом №4-60 від 05.04.2017р. Державного підприємства «Красноармійськвугілля» було долучено до матеріалів справи, в тому числі, вказані видаткові накладні із відтиском печатки Державного підприємства «Красноармійськвугілля» та підписами представників відповідача.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази поставки товару на загальну суму 1080051 грн в межах та на виконання договору №2604/16-1 від 26.04.2016р.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами п.4.1 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. розрахунки за товар проводяться покупцем за фактом постачання протягом 30 90 календарних днів з моменту отримання узгодженої партії товару.

Враховуючи приписи п.4.1 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р., строк оплати за видатковими накладними №818 від 28.04.2016р. на суму 128490 грн, №829 від 28.04.2016р. на суму 157387,50 грн, №943 від 18.05.2016р. на суму 270765 грн, №944 від 18.05.2016р. на суму 130963 грн, №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн настав.

При цьому, як вказує позивач, та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, вартість товару, який було поставлено за договором №2604/16-1 від 26.04.2016р. відповідачем сплачена не була. На теперішній час заборгованість Державного підприємства «Красноармійськвугілля» за договором №2604/16-1 від 26.04.2016р. становить 1080051 грн.

Ухвалами господарського суду від 27.03.2017р., 18.04.2017р. відповідача було зобовязано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності).

Відповідач вимоги суду у визначеній частині не виконав, витребуваних судом документів не представив, наявність заборгованості в сумі 1080051 грн не спростував.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов?язання за договором №2604/16-1 від 26.04.2016р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов?язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення 1080051 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.4 договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. у разі затримки оплати поставленого товару, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми поставленого товару за кожний день затримки.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 83040,24 грн пені, а саме:

- 11060,70 грн за період з 28.07.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №818 від 28.04.2016р. на суму 128490 грн),

- 13548,60 грн за період з 28.07.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №829 від 28.04.2016р. на суму 157387,50 грн),

- 21000,97 грн за період з 17.08.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №943 від 18.05.2016р. на суму 270765 грн),

- 10157,70 грн за період з 17.08.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №944 від 18.05.2016р. на суму 130963 грн),

- 27272,27 грн за період з 05.09.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилок при визначенні початкової та кінцевої дат для нарахування неустойки, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченими зобовязання відповідача по оплаті товару, який було поставлено за видатковими накладними №818 від 28.04.2016р. на суму 128490 грн, №829 від 28.04.2016р. на суму 157387,50 грн, №943 від 18.05.2016р. на суму 270765 грн, №944 від 18.05.2016р. на суму 130963 грн, №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн по договору №2604/16-1 від 26.04.2016р. (в межах визначених позивачем періодів), становить 77325,99 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 17256,24 грн, а саме:

- 2281,14 грн за період з 28.07.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №818 від 28.04.2016р. на суму 128490 грн),

- 2794,16 грн за період з 28.07.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №829 від 28.04.2016р. на суму 157387,50 грн),

- 4361,91 грн за період з 17.08.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №943 від 18.05.2016р. на суму 270765 грн),

- 2109,76 грн за період з 17.08.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №944 від 18.05.2016р. на суму 130963 грн),

- 5709,27 грн за період з 05.09.2016р. по 28.02.2017р. (видаткова накладна №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилок при визначенні початку перебігу строків для нарахування відсотків річних за видатковою накладною №1091 від 06.06.2016р. на суму 392445,50 грн, суд дійшов висновку, що сума 3% річних за простроченими зобовязання відповідача по оплаті товару за договором №2604/16-1 від 26.04.2016р. (в межах визначених позивачем періодів), становить 17223,99 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені та 3% річних, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені та процентів річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 77325,99 грн та 17223,99 грн.

З приводу заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15000 грн, керуючись ст.49 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зазначає наступне:

За змістом ст.44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входять, у тому числі, витрати, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Пунктом 6.3 постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За таких обставин, в контексті викладених норм та правової позиції суду касаційної інстанції, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Як свідчать матеріали справи, представник позивача ОСОБА_1 є адвокатом, який діє на підставі свідоцтва №1824 від 17.03.2008р.

Повноваження вказаної особи на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» в суді посвідчені ордером серії ДП№18/000031 від 05.07.2016Р. на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги б/н від 01.07.2016р. (в редакції додаткової угоди №5 від 01.02.2017р.).

Проте, позивачем до матеріалів справи не представлено належних доказів (платіжних доручень, квитанцій) щодо проведення Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» оплати послуг адвоката ОСОБА_1 у розмірі 15000 грн.

Водночас, положеннями ст.33 Правил адвокатської етики, затверджених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 року (протокол №6/VI від 1-2 жовтня 1999р.) зазначено, що гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути розумно обґрунтованим за розміром. Аналогічні положення містяться і в пункті 3.4.1 Загального кодексу правил для адвокатів країн Європейського Співтовариства, прийнятого делегацією дванадцяти країн-учасниць на пленарному засіданні у Страсбурзі в жовтні 1988 року.

При цьому, до факторів, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, відносяться обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі, необхідність виїзду у відрядження, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката тощо.

Наразі, судом враховано, що у судове засідання 18.04.2017р. на виклик суду представник позивача не зявився; з наданих в обґрунтування позивачем документів не вбачалось факту постачання товару у загальній кількості 1080051 грн, оскільки надані до матеріалів позову видаткові накладні не містили підпису уповноваженої особи покупця та печатки підприємства останнього.

Зазначені накладні із відтиском печатки Державного підприємства «Красноармійськвугілля» та підписами уповноважених на вчинення відповідній дій осіб були долучені до матеріалів справи безпосередньо відповідачем.

Крім того, ухвалою господарського суду від 27.03.2017р. позивача було зобовязано надати копії заявок покупця на поставку спірної партії товару (п.5.1 договору); копії актів приймання-передачі товару (п.6.1.2 договору); докази надання/виставлення/направлення рахунків на оплату №490 від 28.04.2016р., №492 від 28.04.2016р., №567 від 18.05.2016р., №679 від 06.06.2016р. відповідачу; оригінали доданих до позовної заяви матеріалів (для огляду).

Позивач витребуваних судом документів не представив, будь-яких пояснень щодо неможливості долучення вказаних документів до матеріалів справи не надав.

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, враховуючи відсутність належних доказів понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 15000 грн, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на юридичні послуги є такими, що позбавлені доказового обґрунтування та підлягають залишенню без задоволення.

Клопотання б/н від 22.05.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» про відкладення розгляду справи залишається судом без задоволення, оскільки наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення, а підстави для відкладення судового засідання на іншу дату відсутні.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 17705,21 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», м.Камянське до Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Мирноград про стягнення 1180347,48 грн, у тому числі суми боргу в розмірі 1080051 грн, 3% річних 17256,24 грн, пені 83040,24 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Соборна, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (51934, Дніпропетровська область, м.Камянське, проспект Аношкіна, буд.80/1, кв.24, 41, 42, ) суму основного боргу - 1080051 грн, 3% річних 17223,99 грн, пеню 77325,99 грн, а також судовий збір в сумі 17619,01 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 23.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 29.05.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця