ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" червня 2017 р.Справа № 916/665/17

за позовом Селянського (фермерського) господарства "ОСОБА_1С.";

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай";

2. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БУЛКІН";

про стягнення 1234472,43грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Від відповідачів: ТОВ "Одеський коровай": ОСОБА_4;

ТОВ "БУЛКІН": не зявився;

Суть спору: про стягнення 1234472,43грн.

В засіданні суду від 06.06.2017р. об 11:00 було оголошено перерву по 06.06.2017р. об 16:00 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Селянське (фермерське) господарство "ОСОБА_1С." звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "БУЛКІН" заборгованості за договором поставки №16/03 від 16.03.2015р. у сумі 1234472,43грн. у тому числі 1096315,00грн. основного боргу, 92378,93грн. пені, 35880,74грн. втрат від інфляції 9897,76грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.03.2017р. порушено провадження у справі №916/665/17 та справу призначено до розгляду.

Разом із позовною заявою Селянське (фермерське) господарство "ОСОБА_1С." звернулося до суду з заявою за вх.суду№2-1553/17 від 20.03.2017р. про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові суми, що належать відповідачам.

11.05.2017р. за вх.суду№10434/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи доказів часткового погашення заборгованості.

У звязку із частковим погашенням заборгованості, 11.05.2017р. за вх.суду№2-2549/17 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "БУЛКІН" 1090346,94грн. у тому числі 871315,00грн. основного боргу, 132317,14грн. пені, 72378,08грн. втрат від інфляції, 14336,72грн. 3% річних.

06.06.2017р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, відмовляє у її задоволенні оскільки позивачем в обґрунтування заяви не надано доказів того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідач ТОВ "Одеський коровай" в судових засіданнях визнав основну заборгованість у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача ТОВ "Одеський коровай", суд встановив:

16.03.2015р. між Селянським (фермерським) господарством "ОСОБА_1С." (позивач, Постачальник, СФГ "ОСОБА_1С.") та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" (відповідач 1, Покупець, ТОВ "Одеський коровай") було укладено договір поставки №16/03 (далі договір поставки) за яким Постачальник поставляє та передає партіями у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує на умовах договору борошно пшеничне першого та вищого ґатунку , зазначене в замовленнях та видаткових накладних. Найменування, кількість та ціна за кожну партію товару вказується у замовленнях Покупця та/або у видаткових накладних (Специфікаціях) на кожну партію товару, які додаються до договору та є його невід'ємними частинами. Строк поставки товару 2 календарних дня з моменту подання Покупцем замовлення (п.п.1.1., 1.2., 3.2. договору поставки).

Відповідно до п.п.2.2. 2.4. договору поставки розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата вартості товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника грошових коштів протягом 10 календарних днів з моменту поставки. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

За прострочення здійснення розрахунку за товар Покупець зобовязаний виплатити на користь Постачальника пеню у розмірі 0,5% від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу (п.4.4. договору поставки).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015р. включно, а в частині розрахунків до повного виконання своїх зобовязань (п.7.1. договору поставки).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору він відпустив відповідачу 1 борошно пшеничне вищого ґатунку, а саме:

- 24.10.2016р. 28940кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №306 від 24.10.2016р., видатковою накладною №306 від 24.10.2016р.;

- 07.11.2016р. 30880кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №308 від 07.11.2016р., видатковою накладною №308 від 07.11.2016р., рахунком фактурою №282 від 07.11.2016р.;

- 11.11.2016р. 30220кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №309 від 11.11.2016р., видатковою накладною №309 від 11.11.2016р., рахунком фактурою №283 від 11.11.2016р.;

- 21.11.2016р. 29100кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №312 від 20.11.2016р., видатковою накладною №312 від 20.11.2016р., рахунком фактурою №286 від 20.11.2016р.;

- 24.11.2016р. 28060кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №317 від 24.11.2016р., видатковою накладною №317 від 24.11.2016р., рахунком фактурою №290 від 24.11.2016р.;

- 02.12.2016р. 30300кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №13081 від 02.12.2016р., видатковою накладною №320 від 02.12.2016р., рахунком фактурою №294 від 02.12.2016р.;

- 09.12.2016р. 30780кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №211 від 09.12.2016р., видатковою накладною №321 від 09.12.2016р., рахунком фактурою №00085 від 14.12.2016р.;

Позивач зазначає, що відповідач 1 не здійснив у встановлений договором строк оплату повної вартості товару внаслідок чого станом на 31.12.2016р. у відповідача виникла заборгованість у сумі 1166315,00грн. Після 31.12.2016р. відповідачем 1 було перераховано позивачу платежі у розмірі 20000,00грн. 03.02.2017р. (платіжне доручення №62865 від 03.02.2017р.), 50000,00грн. 22.02.2017р. (платіжне доручення №63564 від 22.02.2017р. Станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість відповідача 1 складала 1096315,00грн.

В забезпечення виконання зобовязань ТОВ "Одеський коровай" за договором поставки, 22.09.2016р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БУЛКІН" (відповідач 2, Поручитель), Селянським (фермерським) господарством "ОСОБА_1С." (позивач, Кредитор) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" (відповідач 1, Боржник) було укладено договір поруки №18 (далі договір поруки) за яким Поручитель зобовязується відповідати перед Кредитором за виконання зобовязань ТОВ "Одеський коровай", а саме щодо сплати коштів за поставлений товар, що виникли з договору поставки №16/03 від 16.03.2015р.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2. договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в любому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п.4. договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання по оплаті грошових коштів за основним договором у повному обсязі.

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником в повному обсязі будь-яких грошових зобовязань, що виникають у Кредитора згідно основного договору (п.4.1. договору поруки).

Пунктом 5.4.1. договору поруки встановлено, що у разі невиконання Боржником своїх зобовязань за основним договором має право звернутися до Поручителя з вимогою про виконання таких зобовязань.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії основного договору, окрім випадків визначених у ст.559 Цивільного кодексу України.

Під час розгляду справи відповідачем 1 було частково погашено заборгованість що підтверджується платіжними дорученнями №64136 від 09.03.2017р. на суму 25000,00грн., №64203 від 13.03.2017р. на суму 24000,00грн., №64305 від 15.03.2017р. на суму 10000,00грн., №65538 від 10.04.2017р. на суму 25000,00грн., №65613 від 11.04.2017р. на суму 30000,00грн., №66442 від 10.05.2017р. на суму 100000,00грн., №67664 від 06.06.2017р. на суму 10000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ТОВ "Одеський коровай", проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2015р. між СФГ "ОСОБА_1С." та ТОВ "Одеський коровай" було укладено договір поставки №16/03 за яким позивач зобовязався поставити та передати партіями у власність відповідача 1, а відповідач 1 зобов'язався прийняти та оплатити на умовах договору борошно пшеничне першого та вищого ґатунку, зазначене в замовленнях та видаткових накладних.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки позивач відпустив відповідачу 1 борошно пшеничне вищого ґатунку, а саме: 24.10.2016р. 28940кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №306 від 24.10.2016р., видатковою накладною №306 від 24.10.2016р.; 07.11.2016р. 30880кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №308 від 07.11.2016р., видатковою накладною №308 від 07.11.2016р., рахунком фактурою №282 від 07.11.2016р.; 11.11.2016р. 30220кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №309 від 11.11.2016р., видатковою накладною №309 від 11.11.2016р., рахунком фактурою №283 від 11.11.2016р.; 21.11.2016р. 29100кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №312 від 20.11.2016р., видатковою накладною №312 від 20.11.2016р., рахунком фактурою №286 від 20.11.2016р.; 24.11.2016р. 28060кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №317 від 24.11.2016р., видатковою накладною №317 від 24.11.2016р., рахунком фактурою №290 від 24.11.2016р.; 02.12.2016р. 30300кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №13081 від 02.12.2016р., видатковою накладною №320 від 02.12.2016р., рахунком фактурою №294 від 02.12.2016р.; 09.12.2016р. 30780кг. борошна пшеничного вищого ґатунку, що підтверджується товарно-транспортною накладною №211 від 09.12.2016р., видатковою накладною №321 від 09.12.2016р., рахунком фактурою №00085 від 14.12.2016р.

Відповідач 1 не здійснив у встановлений договором строк оплату повної вартості товару внаслідок чого станом на 31.12.2016р. у відповідача виникла заборгованість у сумі 1166315,00грн. Після 31.12.2016р. відповідачем 1 було перераховано позивачу платежі у розмірі 20000,00грн. 03.02.2017р. (платіжне доручення №62865 від 03.02.2017р.), 50000,00грн. 22.02.2017р. (платіжне доручення №63564 від 22.02.2017р. Станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість відповідача 1 складала 1096315,00грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В забезпечення виконання зобовязань ТОВ "Одеський коровай" за договором поставки, 22.09.2016р. між ТОВ "Торговий дім "БУЛКІН", СФГ "ОСОБА_1С." та ТОВ "Одеський коровай" було укладено договір поруки №18 за яким відповідач 2 зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань відповідача 1, а саме щодо сплати коштів за поставлений товар, що виникли з договору поставки №16/03 від 16.03.2015р.

Статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2. договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в любому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п.4. договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання по оплаті грошових коштів за основним договором у повному обсязі.

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником в повному обсязі будь-яких грошових зобовязань, що виникають у Кредитора згідно основного договору (п.4.1. договору поруки).

Під час розгляду справи відповідачем 1 було частково погашено заборгованість що підтверджується платіжними дорученнями №64136 від 09.03.2017р. на суму 25000,00грн., №64203 від 13.03.2017р. на суму 24000,00грн., №64305 від 15.03.2017р. на суму 10000,00грн., №65538 від 10.04.2017р. на суму 25000,00грн., №65613 від 11.04.2017р. на суму 30000,00грн., №66442 від 10.05.2017р. на суму 100000,00грн., №67664 від 06.06.2017р. на суму 10000,00грн. у звязку з чим станом на день розгляду справи заборгованість відповідачів перед позивачем складає 861315,00грн.

В своїй заяві про зменшення розміру позовних вимог за вх.суду№2-2549/17 від 11.05.2017р. позивач зазначив суму основного боргу у розмірі 871315,00грн., однак після подання зазначеної заяви відповідач 1 сплатив 10000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №67664 від 06.06.2017р. у звязку з чим сума основного боргу, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів становить 861315,00грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 132317,14грн. пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За прострочення здійснення розрахунку за товар Покупець зобовязаний виплатити на користь Постачальника пеню у розмірі 0,5% від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення платежу (п.4.4. договору поставки).

Згідно положень ст.ст. 9, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 132317,14грн. та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство", зазначає, що стягненню солідарно з відповідачів підлягає пеня у розмірі 132246,97грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 72378,08грн. втрат від інфляції, 14336,72грн. 3% річних слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат на суму 72378,08грн. вважає його правильним та зазначає, що стягненню солідарно з відповідачів підлягають 72378,08грн. втрат від інфляції.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних на суму 14336,72грн. та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство", зазначає, що стягненню солідарно з відповідачів підлягають 3% річних у розмірі 14329,18грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "ОСОБА_1С." з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "БУЛКІН" підлягають частковому задоволенню у сумі 1080269,23грн. у тому числі 861315,00грн. основного боргу, 72378,08грн. втрат від інфляції, 14329,18грн. 3% річних та 132246,97грн. пені, як обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75 ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Селянського (фермерського) господарства "ОСОБА_1С." про стягнення солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БУЛКІН" 1090346,94грн. у тому числі 871315,00грн. основного боргу, 132317,14грн. пені, 72378,08грн. втрат від інфляції, 14336,72грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14, ) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БУЛКІН" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14, ) на користь Селянського (фермерського) господарства "ОСОБА_1С." (68430, Одеська область, Арцизький район, с. Нова Іванівка, вул. Радянської Армії, 33, ) 861315/вісімсот шістдесят одна тисяча триста п'ятнадцять/грн. основного боргу, 72378/сімдесят дві тисячі триста сімдесят вісім/грн. 08коп. інфляційних втрат, 14329/чотирнадцять тисяч триста двадцять дев'ять/грн. 18коп. 3% річних, 132246/сто тридцять дві тисячі двісті сорок шість/грн. 97коп. пені, 18517/вісімнадцять тисяч пятсот сімнадцять/грн. 09коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. У позовних вимогах Селянського (фермерського) господарства "ОСОБА_1С." про стягнення солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БУЛКІН" 7,54грн. 3% річних та 70,17грн. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 12 червня 2017р.

Суддя Л.В. Степанова