номер провадження справи 17/55/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 Справа № 908/640/17

за позовною заявою: державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3 в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС, 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с 20

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю МІК, 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, б. 69-а

про стягнення заборгованості

суддя Корсун Віталій Леонідович

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 26.04.16 за реєстровим № 573

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.05.17, б/н

СУТЬ СПОРУ:

29.03.17 до господарського суду Запорізької області звернулось державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (далі ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС) з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю МІК (надалі ТОВ МІК) штрафних санкцій за договором на постачання товару від 28.10.16 № 53-123-11-16-02822 в розмірі 63 558,00 грн., з яких: 29 853,00 грн. пені та 33 705,00 грн. штрафу.

29.03.17 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою суду від 29.03.17 порушено провадження по справі № 908/640/17, якій присвоєно № провадження 17/55/17. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 24.04.17.

Ухвалою від 04.04.17 судом відмовлено ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС у задоволенні клопотання б/н та дати про проведення судового засідання у справі № 908/640/17 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.04.17 розгляд справи відкладено на 29.05.17.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні 29.05.17 судом, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам сторін розяснено про час виготовлення повного рішення.

Позивач, в особі уповноваженого представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві за вих. від 14.02.17 № 32/2263 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 63 558,00 грн. штрафних санкцій за договором на постачання товару від 28.10.16 № 53-123-11-16-02822 в розмірі 63 558,00 грн., а саме: 29 853,00 грн. пені та 33 705,00 грн. штрафу.

Відповідач в особі уповноваженого представника, підтримав свої заперечення викладені у відзиві на позовну заяву та просить суд зменшити у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, розмір штрафних санкцій, що нараховані за порушення умов договору на постачання товару від 28.10.16 № 53-123-11-16-02822 на 80 % до суми 12 711,60 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.16 між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю МІК (Постачальник) укладено договір на постачання товару № 53-123-11-16-02822 за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов'язується передати Покупцю, а Покупець приймає на себе зобов'язання прийняти і сплатити товар категорії № 14.14.2 по ДК 016:2010 Білизна спідня, не трикотажна (ДК 021:2015 - 18100000- Формений одяг, спеціальний робочий одяг та аксесуари; формений одяг, спеціальний робочий одяг та аксесуари) (далі товар) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2016 року.

Згідно із п. 2.1. договору, загальна вартість товару складає:

разом: 401 250,00 гри. без ПДВ;

крім того ПДВ 20 % : 80 250,00 грн.;

Всього з ПДВ: 481 500,00 грн.

За даним договором оплата відбувається на протязі 30 днів після постачання

товару згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання умов п. 3.2

Договору (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, постачання здійснюється: з дати підписання договору по 30.11.16 транспортом Постачальника на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» (для резидента України) відповідно до Правил Інкотермс - 2010;

Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін, шляхом укладання додаткової угоди.

Пунктом 3.2. договору, з товаром Постачальник надає Покупцю:

- видаткову накладну (оригінал у 3-х екземплярах);

- податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу Покупця та Yuaes протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН;

- документ, підтверджуючий якість товару.

Згідно із п. 3.3. договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Пунктом 3.7. договору передбачено, надання ПОСТАЧАЛЬНИКОМ гарантій від виробника щодо постачання товару належної якості у повній відповідності до встановлених для нього технічних норм та стандартів (ТОСТ, ОСТ, ДСТУ, ТУ тощо) та у строки, передбачені договором.

Відповідно до п. 12.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП «НАЕК» «Енергоатом».

Дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1

цього Договору, та закінчується 31.12.17 (п. 12.2. договору).

Розглядаючи справу по суті спору суд виходив з того, що вказаний договір в установленому законом порядку не розірвано, його дія не припинена. Доказів зворотнього представники сторін суду не надали.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів цієї господарської справи, на виконання умов спірного договору, відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 481 500,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 01.02.17 № РН-02/01/03.

Вказана вище видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відтисками печаток підприємств без жодних претензій та зауважень.

Як було вже вище зазначено, відповідно до п. 3.1. договору, постачання здійснюється: з дати підписання договору по 30.11.16 …

Так, ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як свідчать матеріали цієї справи, поставку товару було здійснено відповідачем з порушенням визначеного Договором строку, що є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді штрафних санкцій.

Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 29 853,00 грн. та штрафу в розмірі 33 705,00 грн. за порушення строків поставки.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У відповідності до ч. 2 ст. 231 ГК України, (…) у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 % вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З аналізу ст. 231 ГК України вбачається, що господарські санкції, в т.ч. пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання.

Положеннями ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України), а також мають право врегулювати відносини на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Отже, сторони по договору на постачання товару від 28.10.16 № 53-123-11-16-02822 беручи до уваги приписи діючого законодавства, цілком обґрунтовано, на власний розсуд визначили відповідальність за порушення зобовязання у разі порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, Постачальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів Постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Верховний Суд України зазначив у постановах від 27.09.05, від 22.11.10 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 11128 ГПК України, рішення Верховного Суду України є обовязковими для всіх судів України.

Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання не грошового зобовязання, повязаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Як вже зазначалось вище, пунктом 4.1. договору передбачено, що у разі порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, Постачальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів Постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Зазначене повністю відповідає приписами ч. 2 ст. 231 ГК України.

За розрахунком позивача, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок порушенням ним строків поставки товару складає 29 853,00 грн. та сума штрафу 33 705,00 грн.

Умовами укладеного між сторонам Договору обумовлено строк поставки по 30.11.16, включно (визначено в п. 3.1. договору).

Як вбачається з долученої до справи копії видаткової накладної від 01.02.17 № РН-02/01/03 та відповідних відміток на ній щодо прийняття товару, зобовязання по поставці товару відповідачем виконано, проте, з порушенням встановленого Договором строку, тобто, з порушення на 62 дні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем строків поставки товару та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 29 853,00 грн. та штрафу в розмірі 33 705,00 грн. заявлені позивачем обґрунтовано з правової точки зору.

Разом з тим, щодо стягнення суми пені в розмірі 29 853,00 грн. та штрафу в розмірі 33 705,00 грн. суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача (проти якого заперечив представник позивача) та зменшити розмір пені та штрафу на 50 %, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, на який посилається відповідач, передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Тобто, наведена правова норма надає господарському суду право зменшити розмір неустойки, що стягується.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 223 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у звязку з порушенням зобовязання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

В силу ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України також закріплено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що вирішуючи, в т.ч. й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в т.ч. вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.13 № 7-рп/2013).

При цьому, згідно з приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що на даний час підприємство виконує значний обсяг замовлень для державних потреб. У разі задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі підприємство опиниться у вкрай важкому матеріальному становищі, що унеможливить виконання ним своїх зобовязань перед Державою.

Оцінивши доводи відповідача про зменшення штрафних санкцій (пені та штрафу) до 80 %, що викладені у відзиві, які були підтримані представником відповідача у судовому засіданні, а також приймаючи до уваги те, що товар за умовами договору поставлено із незначним запізненням, враховуючи інтереси обох сторін, ступінь виконання зобовязань обох сторін за договором у цій справі, що прострочення виконання зобовязань відповідачем у цій справі не спричинило будь-яких негативних наслідків, суд вважає за можливе вказане клопотання (викладене у відзиві) задовольнити частково та зменшити розмір пені на 50 % до 14 926,50 грн. пені та розмір штрафу на 50 % до 16 852,50 грн., керуючись п. 3 ст. 83 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням зменшення штрафних санкцій (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11), а саме: в сумі 14 926,50 грн. пені та 16 852,50 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Судом розяснюється, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 ГПК України (…), після набрання законної сили наказ видається судом за заявою стягувачу (…).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 77, 82, 821, п. 3 ч. 1 ст. 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, б. 69-а, ) на користь державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3, ) в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с 20, ) 14 926 (чотирнадцять тисяч девятсот двадцять шість) грн. 50 коп. пені, 16 852 (шістнадцять тисяч вісімсот пятдесят дві) грн. 50 коп. штрафу та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 06.06.17.

Суддя В.Л. Корсун