КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 910/663/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Романова Ю.М.

за участю представників

від позивача: Грабовський О.О., за довіреністю

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі"

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2017 року

у справі № 910/663/17 (головуючий суддя: Босий В.П.)

за позовом Дочірнього підприємства "СТАДА-Україна Компаніх

«БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ»

до Підприємства з іноземною інвестицією у формі

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі"

про стягнення 1 184 956,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" про стягнення 1 184 956,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 28.08.2013 р. у справі №910/13663/13 стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" на користь Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" заборгованість у розмірі 1 172 323,65 грн., штраф у розмірі 234 464,73 грн., пеню у розмірі 58 296,34 грн. та 3% річних у розмірі 11 659,53 грн. Відповідачем встановлена заборгованість не погашена, рішення господарського суду міста Києва від 28.08.2013 р. у справі №910/13663/13 не виконано, а тому позивачем додатково нараховані 3% річних у розмірі 100 163,02 грн. та інфляційні у розмірі 1 084 793,88 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2017р. у справі № 910/663/17 позовні вимоги Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" задоволено повністю. Стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" на користь Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" інфляційні у розмірі 1 084 793 (один мільйон вісімдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто три) грн. 88 коп., 3% річних у розмірі 100 163 (сто тисяч сто шістдесят три) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 17 774 (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 35 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішення, Підприємство з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2017р. у справі № 910/663/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі"від 04.04.2017р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Алданова С.О. прийнято апеляційну скаргу до провадження.

16.05.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшла заява про заміну Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" його правонаступником - Дочірнє підприємство "СТАДА-Україна Компаніх «БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ». Також до заяви надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 р. у справі № 910/663/17 задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Відкритого акціонерного товариства "Нижегородський фармацевтичний завод" його правонаступником - Дочірнє підприємство "СТАДА-Україна Компаніх «БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ».

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.10.2010 р. між ДП "Нижфарм-Україна" (постачальник) та ТОВ "Фалбі" (покупець) було укладено договір №8 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується постачати покупцю в обумовлені договором строки фармацевтичні препарати (або лікувальні засоби), а покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його в сумах та строки, передбачені даним договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.08.2013 р. у справі №910/13663/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2013 р., позовні вимоги ДП "Нижфарм-Україна" були задоволені частково, стягнуто з ТОВ "Фалбі" на користь ДП "Нижфарм-Україна" заборгованість у розмірі 1 172 323,65 грн., штраф у розмірі 234 464,73 грн., пеню у розмірі 58 296,34 грн. та 3% річних у розмірі 11 659,53 грн.; в решті позову відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність грошового зобов'язання відповідача по сплаті позивачу грошових коштів у розмірі 1 172 323,65 грн. підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 28.08.2013 р. у справі №910/13663/13.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції та вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення 3% річних у розмірі 100 163,02 грн. та інфляційні у розмірі 1 084 793,88 грн., які нараховані за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати суми основного боргу з 02.12.2013 р. по 11.01.2017 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення пені у загальному розмірі 1 400,01 грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2017р. у справі № 910/663/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржників задоволенню не підлягають, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фалбі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2017р. у справі № 910/663/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/663/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова