КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" травня 2017 р. Справа № 910/6052/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: Мостепанюк В.І. (дов. від 08.02.2017);

від відповідача (заявника): Тодосієнко В.М. (дов. № 951/15/1 від 17.02.2017);

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: Дудяк Р.А. (дов. від 03.01.2017);

від третьої особи 3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В.

до Державної іпотечної установи

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Танк Транс"

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар"

про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6052/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

31.01.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшла заява Державної іпотечної установи про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 за новоявленими обставинами.

Заявник зазначає, що після прийняття постанови судом апеляційної інстанції по справі № 910/6052/16 та набрання нею законної сили, Державній іпотечній установі стали відомі певні матеріально-правові факти, отримані від Міністерства юстиції України та Національного банку України, які є істотними у справі, і які не могли і не були відомі під час розгляду цієї справи - нововиявлені обставини. Так, заявник, зокрема, послався на лист НБУ від 29.12.2016 № 20-0004/105375, в якому вказано, що постанови Правління НБУ № 348/БТ № 348/БТ від 12.06.2014, № 102/БТ від 26.02.2014, № 560 від 11.09.2014 та № 692/БТ від 30.09.2014, згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», є індивідуальним актом НБУ, що містить інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних та фізичних осіб, на яких поширюється її дія, у порядку, встановленому НБУ. В свою чергу, в листі Міністерства юстиції України від 24.11.2016 № 41343/ПІ-ЮР-2228/3/10 зазначено про те, що пунктом 5 положення «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів» № 731, визначено перелік ознак, за наявності яких акти на державну реєстрацію не подаються. Це зокрема акти персонального характеру, дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів, якими за своєю природою є зазначені у запитах на отримання публічної інформації постанови правління НБУ.

Враховуючи вищенаведене, заявник вважає, що наведені обставини спростовують наведених фактів та доводів позивача, є нововиявленими, суттєво впливають на правові висновки суду апеляційної інстанції по справі № 910/6052/16.

Оскільки до Київського апеляційного господарського суду від Державної іпотечної установи надійшла касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, справу № 910/6052/16 було скеровано до Вищого господарського суду, у зв'язку з чим було відкладено вирішення питання про прийняття заяви за новоявленими обставинами до надходження вказаної справи з суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017 касаційну скаргу Державної іпотечної установи залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 залишено без змін.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6052/16 із Господарського суду міста Києва.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.04.2017 справу № 910/6052/16, у зв'язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 заяву Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 прийнято до провадження та призначено розгляд заяви на 26.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 розгляд заяви по справі № 910/6052/16 Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 відкладено на 24.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 продовжено строк розгляду заяви по справі № 910/6052/16 Державної іпотечної установи відповідно до ст. 69 ГПК України на 15 днів.

В судовому засіданні 24.05.2017 представник позивача заперечував щодо задоволення заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами та скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16, з урахуванням поданого через канцелярію суду відзиву на заяву Державної іпотечної установи, в якому позивач зазначає про те, що обставини, які лягли в основу вищевказаної заяви за своєю природою не є нововиявленими. Враховуючи наведене, позивач просив суд відмовити в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16.

Представник заявника в судовому засіданні 24.05.2017 підтримав доводи викладені в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, просив суд її задовольнити.

Представник третьої особи-2 в судовому засіданні 24.05.2017 заперечив проти доводів, викладених в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16.

Представник третьої особи-1 в судове засідання 24.05.2017 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав.

Представник третьої особи-3 в судове засідання 24.05.2017 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду подав відзив на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16, в якому просив суд відмовити в задоволенні вказаної заяви.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

У п. 3 Постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії-" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, встановлених ч. 3 статті 114 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, 1, 3, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, перегляд за нововиявленими обставинами постанов і ухвал апеляційної і касаційної інстанції, якими змінено або скасовано судове рішення суду першої інстанції, здійснюється судом тієї інстанції, яким змінено або прийнято нове судове рішення.

Обговоривши доводи заяви, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що заява задоволенню не підлягає, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» № 17 від 26.12.2011, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Крім того, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» (в редакції від 25.05.1998), нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом норм чинного господарського процесуального законодавства нововиявленими є обставини (факти), які існували на момент розгляду справи судом, мають істотне значення для правильного вирішення даної, конкретної справи (якщо ця обставина була б відома суду під час вирішення справи, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду), не були і не могли бути відомі особі, яка заявила про це, та суду, що розглядав справу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договору застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та договору відступлення права вимоги № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 на підставі п. 1, п. 5, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог було відмовлено, посилаючись на те, що позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання недійсним договору застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та договору відступлення права вимоги № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 не доведено наявність тих обставин, з яким закон пов'язує визнання угод недійсними.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком місцевого господарського суду не погодилась і прийняла судове рішення у вигляді постанови від 15.11.2016 про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6052/16 та задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" повністю, посилаючись на те, що факт укладення спірних договорів суперечить Постанові НБУ № 348/БТ від 12.06.2014. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що умови договору застави та договору відступлення права вимоги передбачають окремі переваги (пільги) перед іншими кредиторами, що суперечить п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є ознакою нікчемності правочину. Серед іншого, судом апеляційної інстанції було встановлено, що , з урахування положень п. 42 статуту відповідача, при укладені спірних договорів зазначені правочини Державною іпотечною установою повинні були бути погоджені з наглядовою радою, однак жодних рішень щодо погодження на укладення та/або виконання таких договорів зазначеним органом управління Державна іпотечна установа судам попередніх інстанцій не надала.

В той же час, заява Державної іпотечної установи мотивовано тим, що після прийняття постанови судом апеляційної інстанції по справі № 910/6052/16 та набрання нею законної сили, відповідачу стали відомі певні матеріально-правові факти, отримані від Міністерства юстиції України та Національного банку України, які є істотними у справі, і які не могли і не були відомі під час розгляду цією справи - нововиявлені обставини.

Так, заявник, зокрема, послався на лист НБУ від 29.12.2016 № 20-0004/105375, в якому вказано, що постанови Правління НБУ № 348/БТ від 12.06.2014, № 102/БТ від 26.02.2014, № 560 від 11.09.2014 та № 692/БТ від 30.09.2014, згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», є індивідуальним актом НБУ, що містить інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних та фізичних осіб, на яких поширюється її дія, у порядку, встановленому НБУ.

В свою чергу, в листі Міністерства юстиції України від 24.11.2016 № 41343/ПІ-ЮР-2228/3/10 зазначено про те, що пунктом 5 положення «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів» № 731, визначено перелік ознак, за наявності яких акти на державну реєстрацію не подаються. Це зокрема акти персонального характеру, дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів, якими за своєю природою є зазначені у запитах на отримання публічної інформації постанови правління НБУ.

Як вже зазначалось, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Отже, відсутність хоча б однієї із трьох вказаних умов свідчить про відсутність існування нововиявлених обставин.

У даному випадку відповідач посилається на обставини, які полягають в наступному: лист НБУ від 29.12.2016 № 20-0004/105375, який містить роз'яснення стосовно правового характеру постанови Правління НБУ № 348/БТ від 12.06.2014, № 102/БТ від 26.02.2014, № 560 від 11.09.2014 та № 692/БТ від 30.09.2014 та лист Міністерства юстиції України від 24.11.2016 № 41343/ПІ-ЮР-2228/3/10, в якому процитовано п. 5 положення «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів» № 731.

Крім того, в процесі провадження у справі № 910/6052/16 відповідач подав копію листа відповіді НБУ від 03.05.2017 № 20-0009/1132, в якому зазначено, що постановою НБУ № 348/БТ не передбачалося обмежень/заборони ПАТ «Дельта Банк» укладати договори застави та договори відступлення права вимоги з Державною іпотечною установою, а також копії листів НБУ від 23.02.2017 № 18-0006/14499, від 06.01.2017 № 20-0009/1132, лист Секретаріату Конституційного суду України від 21.02.2017 № 4-14-16/276.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не обмежилася підставою, яка полягає в тому, що факт укладення спірних договорів суперечить Постанові НБУ № 348/БТ від 12.06.2014, а тому вказані листи не впливають на висновок суду при розгляді справи по суті.

Як вже було зазначено істотність нововиявлених обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) є обов'язковою умовою.

У даному випадку, обставини, на які посилається відповідач, з урахуванням наданих позивачем заперечень, не є істотними, тобто їх врахування судом не мало б наслідком прийняття іншого рішення, ніж те, яке було прийняте.

Крім того, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» № 17 від 26.12.2011, необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що із запитами до НБУ, Міністерства юстиції України, Конституційного суду України відповідач звернувся після винесення постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16, проте не був позбавлений права здійснити вказані дії під час розгляду справи № 910/6052/16 по суті.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, обставини, які викладені в заяві відповідача та уточненнях до неї, не є нововиявленими в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мали істотного значення для справи під час її розгляду, не спростовувують факти, які були покладені в основу судового рішення і ніяким чином не впливають на висновок суду при розгляді справи по суті в суді апеляційної інстанції.

Отже, заява Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 не підлягає задоволенню.

Оскільки, у задоволенні заяви відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (заявника).

Керуючись ст.ст. 86, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державної іпотечної установи про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 за нововиявленими обставинами відмовити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/6052/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко