КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/3681/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.06.2017 року по справі №910/3681/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р.

у справі №910/3681/17 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Київської міської ради

про зобов'язання виконати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 №63.

ВСТАНОВИВ:

Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач) з вимогою про: «…зобов'язання відповідача виконати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та абзацом 9 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, шляхом скасування рішення від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві"».

Позов обґрунтовано з посиланням на ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. №910/3681/17 позов задоволено повністю, зобов'язано Київську міську раду виконати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та абзацом 9 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, шляхом скасування рішення від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 10.04.2017р., відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. №910/3681/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись, при цьому на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. №910/3681/17 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. по даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.12.2016 Адміністративна колегія Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення), яким постановила:

1. Визнати дії Київської міської ради, які полягають у прийнятті рішення від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві", відповідно до якого встановлено, не передбачену законодавчими актами України, заборону реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива в стаціонарних об'єктах торгівлі торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, окрім закладів ресторанного господарства (кафе, бари, заклади громадського харчування, ресторани, тощо) на території міста Києва з 23:00 до 10:00 години, порушенням, яке передбачене пунктом 3 статті 50 та абзацом 9 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, що полягає у встановленні не передбаченої законами України заборони та обмеження самостійності підприємств щодо реалізації товарів.

2. Зобов'язати Київську міську раду у місячний строк припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом скасування рішення від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві".

В резолютивній частині Рішення було постановлено про зобов'язання повідомити територіальне відділення про виконання зобов'язальної частини рішення протягом п'яти календарних днів з дня припинення порушення.

Також в Рішенні було зазначено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Рішення може бути оскаржене до Господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання.

Супровідним листом № 02-07/4312 від 20.12.2016 Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України направило копію Рішення АМК Київській міській раді. Отримання Рішення АМК відповідачем 22.12.2016 підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 034.

Як зазначено позивачем, строк виконання Рішення АМК сплив - 23.01.2017, оскільки 22.01.2017 припадає на вихідний день.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач з відповідною заявою про перегляд або скасування чи визнання недійсним Рішення АМК в двомісячний строк, встановлений Законом України "Про захист економічної конкуренції", а рівно і станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, до територіального відділення Антимонопольного комітету України чи до господарського суду не звертався, докази протилежного відсутні.

В той же час, відповідач Рішення АМК не виконав, документи, що підтверджують його виконання, до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не надіслав.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголосив, що рішення Київської міської ради від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві" прийняте відповідно та у межах чинного законодавства.

Суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали даної справи, взявши до уваги доводи та заперечення обох сторін, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції". Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Відтак, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" одними з основних завдань Антимонопольного комітету України, в тому числі є: здійснення держаного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, Антимонопольний комітет України має, в тому числі, повноваження перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та, під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає цілком вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимога позивача про зобов'язання відповідача виконати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та абзацом 9 частини 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, шляхом скасування рішення від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Київська міська рада, у доводах апеляційного оскарження, як і під час розгляду даної справи судом першої інстанції, наголошувала про відповідність рішення Київської міської ради від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві" чинному законодавству України. Крім того, відповідач стверджував і про те, що Рішення АМК від 20.12.2016 № 63 не є доказом, який би свідчив про незаконність дій Київради при прийнятті спірного рішення КМР від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві"».

Відтак, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що доводи оскарження відповідача зводяться в основному до спонукання господарського суду переглянути рішення КМР від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві" по суті, що в даному випадку не є підставою та предметом даного позову. Наразі, судом досліджується невиконання рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, не приймає до уваги наведені доводи апеляційного оскарження відповідача, вважає їх недоречними та безпідставними. При цьому, в цій частині колегія суддів вважає цілком вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що підставою позову у даній справі є рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", а предметом - зобов'язання Київської міської ради виконати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Тобто, в судовому процесі розгляду даної справи не розглядається питання законності рішення Київської міської ради від 22.09.2016 № 19/1023 "Про обмеження реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі в м. Києві", а розглядається лише невиконання Київською міською радою рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Слід звернути увагу на положення частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідно до яких рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами поважності причин невиконання рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.12.2016 № 63 у справі № 997/57-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", що суперечить приписам п. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини другої ст. 129 Конституції України та статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Київської міської ради є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. №910/3681/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3681/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Ю.Б. Михальська