КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Справа № 925/228/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Нелин Т.М., довіреність № 110/2017 від 03.01.2047

від відповідача: Шукліна Г.В., довіреність № 240-4402 від 15.03.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення господарського суду Черкаської області від 12.04.2017 у справі № 925/228/17 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", м. Київ

до приватного підприємства "Блізнєцов і К", м. Черкаси

про стягнення коштів,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (надалі-позивач/ПрАТ "Європейський страховий альянс") звернулось до господарського суду Черкаської області із позовною заявою до приватного підприємства "Блізнєцов і К" (надалі - відповідач/ПП "Блізнєцов і К") про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором доручення про надання страхових посередницьких послуг № 37-15А від 20.03.2015, а саме, несвоєчасної сплати страхового платежу, ПрАТ "Європейський страховий альянс" понесло збитки у розмірі 50 000,00 грн., які, враховуючи п. 4.1.3 зазначеного договору, повинні бути відшкодовані ПП "Блізнєцов і К".

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.04.2017 у справі № 925/228/17 (суддя Єфіменко В.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено наявності у сукупності всіх чотирьох елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду Черкаської області, ПрАТ "Європейський страховий альянс" (надалі - апелянт) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права, неповному дослідженні доказів наданих позивачем, неповному з'ясуванню обставин справи, що мають значення для справи, не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 відновлено приватному акціонерному товариству "Європейський страховий альянс" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Черкаської області від 12.04.2017 у справі № 925/228/17, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення господарського суду Черкаської області від 12.04.2017 у справі № 925/228/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.06.2017.

29.05.2017 через відділ документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну, відповідно до якого остатній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта (позивача) підтримав вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав.

Представник відповідача заперечив в судовому засіданні суду вимоги апеляційної скарги, з викладених у відзиві підстав та просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши, доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 20.03.2015 між ПрАТ "Європейський страховий альянс" (страховик) та ПП "Блізнєцов і К" (агент) було укладено договір доручення про надання страхових посередницьких послуг № 37-15 А (далі - договір доручення), відповідно до умов якого предметом даного договору є надання Агенту права діяти від імені страховика на всій території України, у відповідності вимогами чинного законодавства, з метою залучення страхувальників і укладання з ними договорів по видам страхування, на які страховик має відповідну ліцензію, згідно затверджених ним правил, тарифів і інструкцій (п. 1.1 договору доручення).

Відповідно до п. 1.4 договору доручення агент від імені страховика укладає договори страхування (поліси) та отримує страхові платежі виключно із додержанням умов цього договору.

Пунктом 2.2 договору доручення визначено обов'язки агента, зокрема: здійснювати пошук клієнтів для укладання договорів страхування на користь страховика (п. 2.2.1); укладати від імені та на користь страховика договори страхування (п. 2.2.2); здійснювати оформлення та видачу страхових полісів протягом одного дня тільки після повної оплати страхувальником платежу (або першої його частини) на користь страховика. Сплата страхового платежу має бути підтверджена відповідними документами (п. 2.2.8); забезпечувати своєчасне перерахування страхових платежів страховику (п. 2.2.10); надавати страховику, зокрема, щоденно звітність за укладеними Агентом договорами страхування (п. 2.2.11).

Відповідно до п. 4.1.3 договору доручення якщо агент порушив строк перерахування страховику страхового платежу, то він несе повну матеріальну відповідальність перед страховиком за збитками, які виникли в період між початком дії договору страхування (полісу) та внесенням страхового платежу на поточний рахунок або в касу страховика.

Пунктом 4.2 договору доручення передбачено, що визначення розмірів збитку, заподіяного страховику і його відшкодування проводяться у відповідності до чинного законодавства.

Згідно п. 9.3 договору доручення він вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 20.03.2016 року. У випадку, якщо одна із сторін до закінчення строку дії договору письмово не попередить іншу сторону про його розірвання, договір автоматично продовжує діяти на тих же умовах і на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом і колегією суддів апеляційної інстанції, 09.11.2015 року між страховиком в особі представника агента та гр. ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/5698491), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом був автомобіль Renault, д.н.з. НОМЕР_1.

Вказаний договір (поліс № АЕ/5698491) почав діяти з 10.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, отриманий страховий платіж від гр. ОСОБА_4 агентом було перераховано на поточний рахунок страховика 20.11.2015 року, внесено до реєстру за період з 11.11.2015 року по 20.11.2015 року та закрито актом № 25 від 23.11.2015 року.

14.11.2015 сталася подія, що є страховим випадком, а саме - дорожньо-транспортна пригода, з вини водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_1, що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.04.2016 року у справі № 466/3170/ 16-п.

30.11.2015 страхувальником ОСОБА_4 подано до ПрАТ

"Європейський страховий альянс" повідомлення про страховий випадок.

06.07.2016 потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди особою ОСОБА_5 подано до ПрАТ "Європейський страховий альянс" повідомлення про страховий випадок.

15.08.2016 страховиком - ПрАТ "Європейський страховий альянс" складено висновок щодо розміру заподіяної шкоди до страхового акта № 1675/15/50ЦВ04/01/2, згідно якого визначено розмір заподіяної ОСОБА_5 шкоди в сумі 134 374,93 грн.

01.09.2016 страховиком - ПрАТ "Європейський страховий альянс" складено страховий акт № 1675/15/50ЦВ04/01/2 і розрахунок страхового відшкодування за даною страховою справою.

На підставі страхового акта № 1675/15/50/ЦВ04/01/2 від 01.09.2016 страховик на виконання умов полісу № АЕ/5698491 виплатив страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., яке виплачувалося частинами: 07.10.2016 року згідно платіжного доручення № 44 - 10 000,00 грн. 10.10.2016 року згідно платіжного доручення № 5363 - 10 000,00 грн. 24.10.2016 року згідно платіжного доручення № 5423 - 5 000,00 грн. 26.10.2016 року згідно платіжного доручення № 5432 - 5 000,00 грн. 28.10.2016 року згідно платіжного доручення № 5444 - 5 000,00 грн. 01.11.2016 згідно платіжного доручення № 5452 - 15 000,00 грн.

Вважаючи, що страховик зазнав збитків у розумінні п. 4.1.3 договору доручення, оскільки страховий платіж за полісом № АЕ/5698491 від 09.11.2015 року внесено агентом лише 20.11.2015 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля забезпеченим вказаним полісом відбулась 14.11.2015 року, тобто, на думку позивача, набув право вимоги компенсації страхового відшкодування від відповідача, ПрАТ "Європейський страховий альянс" звернувся з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ГК України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Місцевим господарським судом та колегією суддів апеляційної інстанції встановлено відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, оскільки:

- грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. (страхове відшкодування) не є збитками позивача, у розумінні п. 4.1.3 договору доручення, а є виплатою, здійсненою у зв'язку з безпосередньою господарською діяльністю ПрАТ "Європейський страховий альянс", а саме, страховою діяльністю;

- між неналежним виконанням агентом зобов'язань за договором доручення, а саме, несвоєчасним перерахуванням страхового платежу, та здійсненням страховиком виплати страхового відшкодування відсутній причинно-наслідковий зв'язок, оскільки така виплата здійснена ПрАТ "Європейський страховий альянс" внаслідок настання страхової події (дорожнього-транспортної події) за полісом № АЕ/5698491, а не внаслідок дій (бездіяльності) Агента;

- вина ПП "Блізнєцов і К" у здійсненні ПрАТ "Європейський страховий альянс" страхової виплати за полісом № АЕ/5698491 відсутня, оскільки виплата страхового відшкодування здійснена позивачем внаслідок настання страхового випадку (який настав з вини водія забезпеченого транспортного засобу за полісом № АЕ/5698491), а не внаслідок неналежного виконання агентом зобов'язань за Договором доручення.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає мотивованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у сукупності всіх елементів складу цивільного правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України, а саме, наявності збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою ПП "Блізнєцов і К" та завданими збитками, вини відповідача.

Доводи апелянта про те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань у ПрАТ "Європейський страховий альянс" виникло право вимоги компенсації страхового відшкодування до ПП "Блізнєцов і К" та те, що позивачем заявлялись до стягнення не збитки колегією суддів апеляційного господарського суду відхиляються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн., ПрАТ "Європейський страховий альянс" посилалось на п. 4.1.3 договору доручення та, зокрема, ст. 22 ЦК України.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 4.1.3 Договору доручення якщо агент порушив строк перерахування страховику страхового платежу, то він несе повну матеріальну відповідальність перед страховиком за збитками, які виникли в період між початком дії договору страхування (полісу) та внесенням страхового платежу на поточний рахунок або в касу страховика.

Пунктом 4.2 договору доручення передбачено, що визначення розмірів збитку, заподіяного страховику і його відшкодування проводяться у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Враховуючи умови договору доручення, а саме, п. 4.1.3, яким визначено, що агент у разі порушення строку перерахування страхового платежу несе матеріальну відповідальність перед страховиком саме за збитками та посилання ПрАТ "Європейський страховий альянс" у позовній заяві на вказаний пункт Договору доручення і на приписи ст. 22 ЦК України, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ним не заявлялись до стягнення збитки.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Інші доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" залишити без задоволення, рішення господарського суду Черкаської області від 12.04.2017 у справі № 925/228/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна