ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р.Справа № 922/1072/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Харківської обласної дирекції "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Харківської обласної дирекції "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" м. Харків
про визнання прострочення кредитора
за участю представників:

позивача (відповідача за зустрічним позовом): Кожихов А.Ю. за дов. №14/17-Н від 17.01.17 р.;

відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_5 за дов. б/н від 25.02.16р., ОСОБА_6 за дов. б/н від 20.04.17 року.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором № 010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008р. в розмірі 2 014 854,75 грн., з яких: 938 267,75 грн. нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом; 565 161,47 грн. пені нарахованої за порушення строку погашення тіла кредиту, 511 425,53 грн. пені нарахованої за порушення строку погашення відсотків. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 30222,82 грн. позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.2017р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/1072/17 та розгляд справи призначено на 13.04.2017р. о 10:30 год.

13.04.2017р. ухвалою господарського суду Харківської області за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на 11.05.2017р.

10.05.2017р. відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву (вх. №14754) до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль", відповідно до якої відповідач, посилаючись на положення ст.33 Закону України "Про іпотеку", ст.219, 221 ГК України просить суд визнати прострочення кредитора ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008р., укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП ОСОБА_3, яке пов'язане з навмисним створенням штучних умов для збільшення розміру боргу.

Ухвалою суду від 11.05.2017р. зустрічну позовну заяву (вх.№14754) прийнято до розгляду із первісним позовом та відкладено розгляд справи на 24.05.2017р.

24.05.2017р. від позивача за первісним позовом (АТ "Райффайзен банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції "Райффайзен банк Аваль"), через канцелярію суду надішов нормативно-правовий відзив на зустрічний позов (вх.№16945).

24.05.2017р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.05.2017р. 11:00 год.

Позивач за первісним позовом подав через канцелярію суду заяву (вх. №17824 від 30.05.2017) про зменшення позовних вимог, яку підтримав у судовому засіданні 30.05.2017 представник та просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором №010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008 у розмірі 1 971 653 грн. за період з 03.10.2014 по 02.03.2017, з яких сума несплачених відсотків за користування кредитом 904 391,56 грн;сума пені, нарахована за порушення строку погашення тіла кредиту 559 789,54 грн; сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків 507 471,90 грн. Також просив стягнути судовий збір у розмірі 29 574,80 грн та повернути йому суму сплаченого судового збору у розмірі 648,02 грн.

30.05.2017 року ухвалою господарського суду Харківської області заява про зменшення позовних вимог була прийнята судом до розгляду та подальший розгляд справи ведеться із урахуванням цих змін.

06.06.2017р. від ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в о. Харківської Обласної Дирекції, м. Харків до суду надійшли додаткові заперечення на відзив відповідача (вх.№18424).

Представник позивача (відповідач за зустрічним позовом) в судовому засіданні 06.06.2017 року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі

У судовому засіданні 06.06.2017р. відповідач (особисто) та представник відповідача за первісним позовом проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Додатково зазначили,що у зв'язку із реалізацією банком свого права на дострокове поверненя кредитних коштів фактично було змінено строки повернення кредиту за договором №010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008р, а тому, на думку відповідача за первісним позовом, враховуючи наявне рішення господарського суду Харківської області по справі №922/5523/14 про стягнення з нього на користь банку заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором №010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008р та залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015, будь-яке нарахування заборгованості та штрафних санкцій після такої зміни має бути припинено.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, та відповідача встановив наступне.

16.10.2008р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (позивач по справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (відповідач) було укладено Кредитний договір №010-1/07-01-0800-08, у відповідності до Генеральної кредитної угоди №07-01-177-08 від 16.10.2008р. згідно п.1.1 якого кредитор, надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Кредитний ліміт - 3 000 000,00 грн. , кінцева дата повернення кредиту - 16 жовтня 2018р.

На підтвердження надання боржнику кредиту в сумі 3 000 000,00 грн. банком було видано платіжні доручення , які містяться в матеріалах справи .

Також, сторонами 21.12.2010р. було підписано додаток №1 до кредитного договору №010-1/07-01-0800-08, відповідно до якого сторони погодили графік погашення кредитної заборгованості; додаткову угоду №1 від 21.12.10р. додаткову угоду №2 від 21.10.10р. відповідно до якого сторони погодили графік погашення кредитної заборгованості.

Згідно п.3.6. договору сторонами визначено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення основної заборгованості за кредитом (позичкова заборгованість) починаючи з першого місяця видачі першого траншу за кредитом у сумі визначеній позичальником, з дотриманням вимог п.1.1. цього договору щодо зменшення ліміту кредитування .

Пунктами 6.1., 6.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит у зазначені у цьому договорі цілі і строки, передбачені цим договором, забезпечити повернення кредитору одержаного кредиту та сплати нарахованих процентів , передбачених цим договором комісій, неустойок, відшкодування витрат та збитків кредитора викликаних неналежним використанням цього договору. У випадку порушення умов цього договору сплачувати кредитору пеню та інші штрафні санкції , передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 10.2. договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цих договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості , з кожний день прострочення.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2015 року у справі №922/5523/14 з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції було стягнуто суми заборгованості за кредитним договором №010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008 року - 1 742 749,62 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 80 389,59грн., суми пені, нарахована за порушення строку погашення тіла кредиту - 4 926,90грн., суми пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків - 3 619,65грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 36633,71грн.

Дане рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22.04.2015 року.

Зокрема, у даних рішеннях встановлено, що відповідач в порушення умов договору не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд не погоджується із твердженням відповідача стосовно припинення правовідносин сторін кредитного договору у зв'язку із наявним рішенням суду по справі №922/5523/14.

Так, згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами догвоору та ЦК України.

Дана думка суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 23.09.2015р. по справі №6-1206цс15 та у постанові від 21.09.2016 по справі №6-2631цс15.

Суд не приймає посилання відповідача (позивача за зустрічним позовом) у зустрічній позовній заяві щодо зловживання Банком своїми правами як кредитора за кредитним договором №010-1/07-01-0800-08 та іпотекодержателя за укладеним між відповідачем та позивачем Договором іпотеки №07-01-177/1-08 від 16.10.2008р., що виражені ,на думку відповідача, (позивача за зустрічним позовом) у навмисному збільшенні заборгованості за обраним Банком способом захисту свого порушеного права у вигляді стягнення заборгованості з нього за кредитним договором, замість можливості задоволення своїх кредиторських вимог шляхом зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 3.1.14 Іпотечного договору у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим Договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, Іпотекодержатель (Банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначено на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки.

Тобто, в застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя сторони визначили, що Іпотекодержатель для задоволення свої вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки проте дане право не є обов'язком Банку, чинним законодавством встановлене право кредитора на свій розсуд обирати спосіб захисту свого порушеного права та інтересів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки або стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи у суді, відповідач за первісним позовом не надав жодного доказу, за яким вбачалось належне виконання боржником рішення суду , а також наявність дій з його боку спрямованих на виконання умов Кредитного договору.

Зазначені у зустрічній позовній заяві ФОП ОСОБА_3 обставини не підтверджуються жодним належним доказом та не несуть правових наслідків застосування до спірних кредитних правовідносин положень ст.221 ГК України.

Таким чином, враховуючи безпідставність та недоведеність з боку ФОП ОСОБА_3 заявлених позовних вимог, господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічної позовної заяви,а тому в її задоволенні відмовляє.

Позивач у позовній заяві стверджує, що після винесення судом вищезазначеного рішення по справі №922/5523/14 станом на 02.03.2017року відповідач кредит не повернув, заборгованість за рішенням не сплатив, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача відповідно до умов пункту 10.2. договору та ст. ст. 525, 526, ст. 1048, 1050,1054 ЦК України заборгованості по відсоткам за період з 03.10.2014 по 02.03.2017 у розмірі 904 391,56грн., пені за тілом кредиту у розмірі 559 789,54 грн та пені за нарахованим відсоткам у розмірі 507 471,90 грн. за період з 03.10.2014 по 02.03.2017.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Отже, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України та п. 6.1, 6.2. договору відсотки за кредитним договором нараховуються до дня повернення кредиту.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по нарахованим відсоткам за період з 03.10.2014 по 02.03.2017 , суд вважає позовні вимоги позивача (відповідача за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) заборгованості по відсоткам в розмірі 904 391,56грн. правомірними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої за прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів у розмірі 559 789,54 грн. та сплати відсотків у розмірі 507 471,90 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, у зв'язку із невиконанням ФОП ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань в частині поверненння Банку кредитних коштів, рішенням господарського суду Харківської області від 22.04.2015р. по справі №922/5523/14 з відповідача також було стягнуто на користь позивача пеню, нараховану за порушення строку погашення тіла кредиту - 4 926,90грн. за період з 21.06.2014 року по 30.09.2014 року, пеню, нараховану за порушення строку погашення відсотків - 3 619,65грн. за період з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року.

Враховуючи встановлені у рішенні суду по справі №922/5523/14 обставини , Суд приходить до висновку, що нарахована позивачем пеня за період з 03.10.2014 по 02.03.2017 суперечить вимогам закону, оскільки вона розрахована поза межами шестимісячного строку встановленого ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, а отже, у її задоволенні суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 733,92 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549-552, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Харківської обласної дирекції "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (61024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Харківської обласної дирекції "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, код.14305909, МФО 321024, п. рах. №2 в ГУ НБУ по м.Києву і Київській області) заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом за кредитним договором №010-1/07-01-0800-08 від 16.10.2008 у розмірі 904 391,56 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 733, 92 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Харківської обласної дирекції "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" - відмовити.

Повне рішення складено 12.06.2017 р.

Суддя С.Ч. Жельне