КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/24546/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Славський М.Г. (довір.№3369/18 від 19.12.16);

від відповідача: Савенко О.І. довір. від 03.01.17);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р.

у справі № 910/24546/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 100 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. у справі 910/24546/16 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 100 000,00грн. задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування в сумі 100 000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 500 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що до позивача, як нового кредитора - ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" перейшло право вимоги на частину страхового відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4, відповідальність якого застрахована в ПрАТ "Київський страховий дім".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що внаслідок бездіяльності та невиконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про подію, що може бути визнана страховою, відповідач позбавлений можливості здійснити огляд пошкоджених транспортних засобів, визначити характер та розмір пошкоджень та відповідно визначити розмір шкоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

27.08.2016р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_6 укладено договір добровільного страхування № тп9276а5к, згідно з умовами якого застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

15.07.2016р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "Тойота".

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09.06.2016 р. у справі № 753/15994/16-п, яка набрала законної сили, водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 визнано винними у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до них адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. з кожного.

Відповідно до звіту про оцінку № 224/16 від 27.07.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 469 667,80 грн.

На підставі заяви страхувальника від 10.08.2016 р., страхового акту № АХА2142203 від 10.08.2016р., розрахунку страхового відшкодування від 10.08.2016 р. ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" сплатило своєму страхувальнику - ОСОБА_6 відшкодування у розмірі 227 779,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 260 783 від 11.08.2016 р.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У постановах від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13, від 10.02.2016 р. у справі № 6-2878цс15, від 17.02.2016 р. у справі № 6-2471цс15 Верховний Суд України зазначив, що у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на наведене вище, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив про те, що від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіцієнту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

Отже, до позивача, як нового кредитора - ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", перейшло право вимоги на частину страхового відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4, відповідальність якого застрахована в ПрАТ "Київський страховий дім".

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає про те, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_6, позивача та ОСОБА_4 відповідач позбавлений можливості здійснити огляд пошкоджених транспортних засобів, визначити характер та розмір пошкоджень та відповідно визначити розмір шкоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, при цьому посилається на норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судова колегія відхиляє зазначені доводи з огляду на те, що норми наведеного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюють порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком при обов'язковому страхуванні цивільно-правової відповідальності, які відбуваються до заміни кредитора.

У той же час, відносини страхування між ОСОБА_6 та ПрАТ "Київський страховий дім" не виникли, в той час, як між ОСОБА_6 та ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" існували відносини за договором добровільного страхування № тп9276а5к від 27.08.2016 р. При цьому свій обов'язок ОСОБА_6 в частині повідомлення ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" про дорожньо-транспортну пригоду виконав, як і виконав обов'язок щодо надання пошкодженого транспортного засобу - "Тойота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля. При цьому замовником зазначеного експертного дослідження було ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" за договором добровільного страхування.

За таких обставин, у правовідносинах між ОСОБА_6, ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та ПрАТ "Київський страховий дім" норми вказаного відповідачем Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не можуть бути застосовані.

Отже, оскільки для ОСОБА_6 відповідач у справі - ПрАТ "Київський страховий дім" не є страховиком у розумінні ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то обов'язку у вказаної потерпілої особи для повідомлення відповідача, не виникло.

Бездіяльність водія "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім", в частині неповідомлення свого страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди не звільняє відповідача від сплати страхового відшкодування позивачу, внаслідок спричинення матеріальної шкоди особою, цивільна-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім".

У той же час, відповідач після виплати страхового відшкодування, у разі якщо страхувальник не повідомив страховика у строки, визначені п. 33.1.2 вказаного Закону, має право подати регресний позов до страхувальника керуючись ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, що належить до стягнення з відповідача, суд враховує, що за приписами ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначалось вище та вбачається з постанови Дарницького районного суду міста Києва, спричинення шкоди сталося з вини обох водіїв, які вчинили однакове за кваліфікацією правопорушення (ст. 124 КпАП), їм призначено однаковий вид стягнення та у однаковому розмірі. Отже, сума страхового відшкодування також має визначатись у відповідній частці вини обох водіїв (рівнозначній), у зв'язку з чим сума відшкодування складає 113 889,80 грн. з кожного (227 779,60 грн./2). Таким чином, ПрАТ "Київський страховий дім", як відповідальна особа за винні дії ОСОБА_4, має відшкодувати позивачу половину понесених збитків.

Згідно з умовами полісу ПрАТ "Київський страховий дім" № АЕ/9431579 ліміт відповідальності страховика становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., відтак сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем становить 100 000,00 грн. у межах встановленого ліміту.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. у справі №910/24546/16 залишити без змін.

3. Справу №910/24546/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло