донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.05.2017 справа №905/400/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСгара Е.В Мартюхіної Н.О., Будко Н.В.
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін від позивача: від відповідача: від третьої особи: розглянувши апеляційну скаргу Тимошенко А.А. ОСОБА_5, ОСОБА_6 - довір. не прибув ОСОБА_7 - НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", м. Лозова Харківської області
на рішення господарського суду Донецької області
від11.04.2017
у справі№ 905/400/17 (суддя М.Ю. Мальцев)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", м. Лозова Харківської області
до відповідача: за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Олександрівської районної державної адміністрації, смт. Олександрівка Донецької області ОСОБА_7, смт. Олександрівка Донецької області
про визнання незаконними рішення органу державної влади
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 було відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", м. Лозова, Харківська область до Олександрівської районної державної адміністрації, смт. Олександрівка, Олександрівський район, Донецька область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_8, смт. Олександрівка, Донецька область, про визнання незаконним та скасування Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року №302 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства", яким надано громадянці ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок загальною площею 119,38 га., в тому числі: 22,7 га пасовищ (лот 85 землі запасу), 20,0га пасовищ (лот 122 землі резервного фонду), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 26,0 га ріллі (лот 130 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшенні (лот 137 землі запасу), 23,68 (лот 10а землі запасу) та Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27 січня 2012 року №34 "Про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року №302", яким надано громадянці ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 195,58 га, в тому числі 50 га пасовища поліпшені (лот 128 землі резервного фонду), 34,5 га пасовищ (лот 127 землі запасу), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 19,9 га пасовища поліпшені (лот 103 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшені (лот 137 землі запасу), 23,86 га ріллі (лот 10а землі запасу), 20,0 га пасовища поліпшені (лот 104 землі запасу), 25,5 га пасовища поліпшені (лот № б/н резервного фонду, біля лотів №123 та №127), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", м. Лозова Харківської області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 є таким, що прийнято із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначив, що суд першої інстанції неправильно тлумачив та як наслідок неправильно застосував ст. 16 Цивільного кодексу України. Вважає, що місцевий господарський суд відмовивши в задоволенні позову на підставі не існування позивача на дату видання оспорюваних розпоряджень, по суті ухилився від здійснення правосуддя і розглянув справу формально без застосування ст. 16 Цивільного кодексу України. Зазначив, що здобута ОСОБА_7 освіта не передбачає отримання сукупності систематизованих знань, навичок саме у галузі сільського господарства, що є необхідною умовою для отримання землі в спрощеному порядку, у зв'язку із чим вважає, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою спірними розпорядженнями було надано з порушенням встановленого законом порядку, а саме за відсутності документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Крім того, зазначив, що ОСОБА_7 вже скористалась правом отримання земельної ділянки для створення (ведення) фермерського господарства в поза конкурсному порядку. Також зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінки і тому факту, що різна площа земельних ділянок вказана в оскаржуваних розпорядженнях (Розпорядження №34 від 27.01.2012р.) вносить невизначеність у правовідносини сторін щодо розміру земель, які мав намір передати в оренду ОСОБА_7 відповідач та щодо дійсного волевиявлення відповідача передати земельні ділянки в оренду в майбутньому (за умови відсутності спору з ТОВ «Агромакспром»).

Позивач у судовому засіданні 29.05.2017р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, з підстав, викладених в останній. Вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач у судове засідання 29.05.2017р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Третя особа у судовому засіданні 29.05.2017р. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2011 р. ОСОБА_7 звернулась до голови Олександрівської районної державної адміністрації із клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 50 років для створення фермерського господарства, із земель державної власності (запасу резервного фонду), сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради, загальною площею 119,38 га в тому числі: 22,7 пасовищ (лот 85 землі запасу), 20,0 га пасовищ (лот 122 землі резервного фонду), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 26,0 га ріллі (лот 130 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшенні (лот 137 землі запасу), 23,68 (лот 10а землі запасу).

На підставі вищезазначеної заяви, відповідачем прийнято Розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13.09.2011р. №302 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства" відповідно до якого надано громадянці ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 119,38 га в тому числі: 22,7 пасовищ (лот 85 землі запасу), 20,0 га пасовищ (лот 122 землі резервного фонду), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 26,0 га ріллі (лот 130 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшенні (лот 137 землі запасу), 23,68 (лот 10а землі запасу) із земель сільськогосподарського призначення (запасу та резервного фонду), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарства.

Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27.01.2012р. №34 "Про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13.09.2011р. №302" збільшено площу вищевказаних земельних ділянок, щодо яких надано дозвіл на розробку проекту землеустрою з 119,38га до 195,58га.

Відповідно до наявних в матеріалах справи договорів оренди землі від 25.11.2016р., укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агромакспром" (орендар), останньому передано в оренду наступні земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської Другої сільської ради Олександрівського району Донецької області за межами населених пунктів:

- кадастровий номер НОМЕР_2 площею 12,5500 га пасовищ;

- кадастровий номер НОМЕР_3 площею 23,6800 га ріллі;

- кадастровий номер НОМЕР_4 площею 13,3580 га ріллі;

- кадастровий номер НОМЕР_5 площею 20,6000 га ріллі;

- кадастровий номер НОМЕР_6 площею 5,1270 га пасовищ;

- кадастровий номер НОМЕР_7 площею 35,5568 га пасовищ.

Право оренди у позивача виникло внаслідок укладення договорів оренди землі за результатами земельних торгів у формі аукціону права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва проведеного на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.10.2016р.№2213-СГ "Про проведення земельних торгів у формі аукціону".

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_7 звернулась із позовом в порядку адміністративного судочинства в межах справи №805/3885/16-а до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про скасування наказів головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 січня 2016 року № 23-СГ та наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20 жовтня 2016 року № 2213-СГ.

За результатами розгляду вищевказаної справи, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017р. по справі №805/3885/16-а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі № 805/3885/16-а скасовано, а провадження у справі №805/3885/16-а за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, треті особи Товарна біржа «Мегаполіс», Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Донецької області, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОМАКСПРОМ» про скасування наказів - закрите, враховуючи те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано матеріали справи № 805/3885/16-а з Донецького окружного адміністративного суду.

Також, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень в провадженні Краматорського міського суду Донецької області знаходиться справа 234/18286/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Товарної біржі «Мегаполіс» про визнання недійсними вищевказаних земельних торгів з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Не погодившись із фактом прийняття вищевказаних розпоряджень, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромакспром" звернулось до місцевого господарського суду із позовом в якому просило визнати незаконним та скасувати Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року №302 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства", яким надано громадянці ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок загальною площею 119,38 га, в тому числі: 22,7 га пасовищ (лот 85 землі запасу), 20,0га пасовищ (лот 122 землі резервного фонду), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 26,0 га ріллі (лот 130 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшенні (лот 137 землі запасу), 23,68 (лот 10а землі запасу) та Розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 27 січня 2012 року №34 "Про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року №302", яким надано громадянці ОСОБА_7 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 195,58 га, в тому числі 50 га пасовища поліпшені (лот 128 землі резервного фонду), 34,5 га пасовищ (лот 127 землі запасу), 20,6 га ріллі (лот 110 землі резервного фонду), 19,9 га пасовища поліпшені (лот 103 землі запасу), 6,4 га пасовища поліпшені (лот 137 землі запасу), 23,86 га ріллі (лот 10а землі запасу), 20,0 га пасовища поліпшені (лот 104 землі запасу), 25,5 га пасовища поліпшені (лот № б/н резервного фонду, біля лотів №123 та №127), розташованих за межами населених пунктів Петрівської Другої сільської ради в довгострокову оренду строком на 50 років для ведення фермерського господарств.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Статтею 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Проекти розпоряджень нормативно-правового характеру погоджуються з керівниками відповідних структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій (ч. 1 та ч. 2 ст. 41 Закону).

Згідно ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечить Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними та фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" встановлений Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, зокрема, ч. 1 вказаної статті передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Як вбачається із позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромакспром" в обґрунтування незаконності спірних розпоряджень зазначило, що при прийнятті цих розпоряджень відповідач повинен був пересвідчитися в наявності у ОСОБА_7 належної освіти у вигляді сукупності систематизованих знань, навичок у галузі сільського господарства, необхідних для отримання землі в спрощеному порядку та в дійсності волевиявлення ОСОБА_7, наявності у неї бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Відповідач, в порушення відповідних приписів чинного законодавства, прийняв спірні розпорядження з надання ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок без належної перевірки підстав прийняття цих розпоряджень та створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами (ОСОБА_7.) в користування земель державної та комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Із матеріалів справи вбачається, що до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду від 07.09.2011 р., ОСОБА_7 надала копію диплома Сумського національного аграрного університету за спеціальністю «Облік і аудит», що цілком відповідає вимогам ч.2 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство".

Посилання позивача щодо обов'язкової наявності у заявника безпосередньо аграрної спеціалізації є безпідставним, оскільки чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством, чітко зазначено, що до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою додаються документи, що підтверджують наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі та не містить жодних зауважень щодо обов'язкової наявності спеціальної спеціалізації, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Також, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, за приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, визначальним моментом для звернення відповідної особи до суду є наявність у неї порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.02.2015р. було здійснено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром".

В той же час, оскаржувані розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації були прийняті 13.09.2011р. та 27.01.2012р. відповідно.

Таким чином, на момент прийняття спірних розпоряджень Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року №302 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства" та від 27 січня 2012 року №34 "Про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року №302" ще не було проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", у зв'язку із чим останнє не могло претендувати на спірні земельні ділянки, що свідчить про відсутність у позивача його порушеного або оспорюваного права.

З огляду на зазначені вище обставини, а також враховуючи те, що позивачем не доведено а судом не встановлено того факту, що під час прийняття оспорюваних розпоряджень відповідачем були допущенні порушення приписів діючого на той час законодавства, які б зумовлювали визнання їх незаконними та скасування в судовому порядку, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

До того ж колегія суддів апеляційного суду зазначає, що третя особа отримавши розпорядження Голови Олександрівської районної державної адміністрації від 13 вересня 2011 року №302 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства" та від 27 січня 2012 року №34 "Про внесення змін до розпорядження Голови райдержадміністрації від 13 вересня 2011 року №302" мала законні підстави вважати, що отримає в подальшому відповідне право на спірні земельні ділянки.

Такий висновок повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображена у рішенні по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакспром", м. Лозова Харківської області на рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017р. по справі №905/400/17 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: Н.О. Мартюхіна

Н.В. Будко