ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа № 914/2812/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

ОСОБА_1

суддів Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства Симпатік-електро м.Кривий ріг

на рішення господарського суду Львівської області від 22.12.2016р.

у справі № 914/2812/16

за позовом: приватного підприємства Симпатік-електро м.Кривий ріг

до відповідача: публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго м.Львів

про зобовязання вчинити певні дії (надати наряд на отримання ТМЦ та прийняти продукцію виробничо-технічного призначення) та про стягнення 134 400,00 грн., відповідно до п.1.1, п.1.2 Договору поставки від 18 травня 2015 року №152-ЗЭ БуТЭС.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського Львівської області від 22.12.2016 р. (суддя С.Б.Кітаєва) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як відшкодування збитків, оскільки відсутня наявність в сукупності усіх з перелічених вище елементів складу цивільного правопорушення.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що сторонами обумовлено про поставку товару у кількості 14 одиниць на загальну суму 203 904, 00 грн., однак відповідач не прийняв у позивача залишок товару у кількості 9 одиниць на суму 134 400, 00 грн.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що до закінчення строку дії договору продукція згідно укладеного договору, поставлена не була. Таким чином, вини відповідача у недопоставці продукції немає, а отже, відсутні підстави для стягнення збитків.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 18.05.2015 р. між ПАТ «ДТЕК Західенерго», покупець, в особі в.о Генерального директора ОСОБА_2, що діє на підставі статуту, з однієї сторони, і ПП «Симпатік-Електро», постачальник, в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, укладено договір поставки №152-ЗЭ БуТЭС .

Відповідно до п.п.1.1. 1.2, 1.3 вказаного договору, в порядку і на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобовязується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними показниками, погодженими сторонами в специфікації, а саме: електромагніти КМП-4, заводу-виробника ПрАТ «ІАС2 м.Харків, з гарантійним строком 12 місяців, вимоги до якості і компектності якої мають відповідати ТУ У 31.6-7:2011, в кількості 10 штук, по ціні за одиницю , без ПДВ (в грн.) 12 640,00 грн., на загальну суму без ПДВ ( в грн.) 126 400,00 грн. та електромагніти ЭМТ2 37-М заводу-виробника ПрАТ «ІАС2 м.Харків, з гарантійним строком 12 місяців, вимоги до якості і компектності якої мають відповідати ТУ У 05393406.002-97, в кількості 4-х штук, по ціні за одиницю , без ПДВ (в грн.) 10 880,00 грн., на загальну суму без ПДВ ( в грн.) 43 520,00 грн.

Загальна вартість продукції ( з ПДВ ) 203 904,00 грн.

Покупець зобовязується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

Постачальник гарантує, що продукція, що поставляється за цим договором, належить постачальникові на праві власності, і на дату набуття чинності договору не обтяжена правами третіх осіб, у тому числі: не продана, не заставлена, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, пройшла митне очищення і оформлення, а також вільна від інших обтяжень і не є предметом суперечки, і що постачальник має право розпоряджатися цією продукцією, зокрема поставити її покупцеві відповідно до умов цього договору.

На вимогу покупця, постачальник зобовязаний надати йому документи, що підтверджують обставини, викладені в цьому пункті.

У розділі « 4» вказаного договору сторони погодили строки і умови поставки продукції.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2. 4.3, 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, 4.15 договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, погоджені сторонами в цьому договорі.

Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом.

Сторони погодили умови постачання продукції DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі.

Погоджене місце призначення поставки: ДТЕК Бурштинська ТЕС. м.Бурштин Івано-Франківської області.

Постачальник несе усі витрати та ризики, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення.

Постачальник зобовязаний надати покупцеві наступні документи:

рахунок на оплату; податкову накладну; видаткову накладну; товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну); сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (у разі, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); дозвіл Держгірпромнагляду (у разі, якщо отримання дозволу є обовязковим згідно з нормами чинного законодавства); інструкцію (керівництво) з експлуатації ( у разі, якщо такі документи передбачені заводом виробником); технічну документацію, передбачену п.2.4 цього договору.

У разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснити приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання поставленої продукції. У такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5 цього договору.

Датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Зобовязання постачальника вважається виконаним з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименті та в строки, погоджені Сторонами в договорі.

Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції.

Постачальник зобовязаний письмово за 4 (три) календарні дні до фактичної поставки, сповістити покупця про дату і час поступлення продукції в погоджене місце призначення поставки і дані про вантажоперевізника, а також надати інші відомості, потрібні покупцеві для здійснення необхідних заходів з приймання продукції.

Строк поставки товару 2015р., впродовж 30 (тридцяти) календарних днів після отримання письмової заявки постачальником.

Заявка направляється покупцем за допомогою технічних засобів звязку (факсом та/або електронним листом) постачальнику по реквізитам, вказаним у розділі 10 цього договору з обовязковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення курєрською поштою та/або поштовим відділенням звязку Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

Ціна та порядок розрахунків між сторонами визначено розділом 5 договору.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6, 8.1, 8.3 вказаного договору, загальна сума договору становить 203 904,00 грн., у тому числі ПДВ 33 984,00 грн.

Ціни на продукцію встановлюються сторонами у специфікації.

Розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника впродовж 5 (пяти) робочих днів після спливу 90 (девяносто) календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Взаєморозрахунки між покупцем і постачальником здійснюються на підставі даних про якість, кількість, асортимент і комплектність продукції, визначених відповідно до розділу 2 цього договору.

У разі порушення постачальником строків поставки, покупець вправі направити постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, і до їх оплати постачальником затримати оплату поставленої продукції на суму штрафних санкцій та/або збитків. Постачальник зобовязується сплатити штрафні санкції та /або збитки впродовж 10 (десяти) днів з моменту направлення розрахунку штрафних санкцій та/або збитків покупцем. При цьому, покупець вправі сплатити постачальнику вартість поставленої продукції до сплати останнім штрафних санкцій та /або відшкодування збитків покупцеві.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків, до повного виконання сторонами грошових зобовязань.

Якщо інше не встановлено договором. Усі зміни і доповнення до нього можуть бути внесені при згоді на це обох сторін і оформляються додатковими угодами, що є невідємними частинами цього договору.

Договір підписаний уповноваженими особами від постачальника та від покупця, завірений гербовими печатками юридичних осіб.

В подальшому 27.11.2015 р. між сторонами була укладена угода до вищезазначеного договору.

Відповідно до п.1, 2 додаткової угоди зазначено, що відповідно до ст.ст.651,653,654 Цивільного кодексу України, сторони дійшли до взаємної згоди продовжити строк дії договору до 30.06.2016 р.

Відповідно до п.2 додаткової угоди, по іншим зобовязанням, які не змінені даною додатковою угодою, сторони керуватимуться умовами договору та чинним законодавством України.

Як підтверджується матеріалами справи, листом від 20.07.2015 р. №110/1190 щодо виконання умов договору, покупець (відповідач), посилаючись на укладений з постачальником (позивачем) договір поставки, просив приступити до поставки обладнання в повному обсязі згідно п.1.1 даного договору. При цьому, у листі вказано, що цей лист направлено позивачу згідно п.4.15.1, тобто, вказаний лист є заявкою покупця на поставку в повному обсязі продукції, яка обумовлена у специфікації.

Згідно листа №096 від 27.07.2015 р. постачальник повідомив покупця, що згідно п.4.10 договору поставки готовий здійснити поставку електромагнітів у обсягах, зазначених у специфікації до договору поставки та зазначив, що відвантаження продукції буде здійснено перевізником ОСОБА_1 пошта (адресна доставка). При цьому, постачальник у листі просив надати довіреність для здійснення поставки продукції.

Як встановлено судом першої інстанції, доказів надіслання відповідачем та отримання позивачем листа (заявки) від 20.07.2015 р. №110/1190 сторонами не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що зважаючи, на лист позивача від 27.07.2015 р., а також те, що відповідно до п.4.15 договору, поставка повинна була відбутись впродовж 30 (тридцяти) календарних днів після отримання письмової заявки постачальником, позивач повинен був поставити погоджену сторонами у специфікації продукцію, дотримуючись умов поставки, погоджених у сторонами у договорі включно по 26.08.2015 р.

Проте, вищезазначена продукція поставлена не була, що не заперечується позивачем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи листами від 17.06.2016 р. №57 від 24.09.2015р. №110 позивач звертався до відповідача з вимогою надати довіреність на здійснення поставки продукції на підставі п.1.2 договору.

Необхідно зазначити. що умовами в п.1.2 не передбачено надання відповідачем позивачу довіреності (наряду) для поставки продукції, оскільки, як вбачається з умов договору, у тому числі погоджених у розділі 4 умов поставки, позивач мав обовязок доставити продукцію в погоджене місце призначення поставки ДТЕК Бурштинська ТЕС, м.Буршин Івано-Франківської області та передати продукцію покупцю разом з документами, обумовленими в п.4.3 договору.

Сторонами не надано доказів внесення ними змін в розділ 4 договору щодо порядку поставки продукції, а також, зокрема у п.4.15 договору, у якому погоджено строки поставки. Крім того у п.4.2 сторони погодили умови постачання продукції DDP, згідно «Інкотермс-2010» з урахуванням умов, що містяться в договорі.

При цьому, термін поставки DDP це постачання з оплатою мита (… назва місця призначення). Термін «поставка зі сплатою мита2 означає, що продавець надасть товар, що пройшов митне очищення і не був розвантажений з із прибулого транспортного засобу у розпорядження покупця в названому місці призначення.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст.663, 664 Цивільного кодексу України, продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк ,- відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар.

Згідно умов договору поставки, поставка здійснюється окремими партіями, замовлення на поставку продукції повинно бути оформлено у вигляді заявки. Строк поставки товару 2015 рік, впродовж 30 календарних днів після отримання письмової заявки постачальником.

Строк дії договору поставки ,згідно п.1 додаткової угоди від 27.11.2015 р., закінчився 29.06.2015 р.

Однак, в межах строку дії договору поставки позивач не поставив в порядку, погодженому сторонами у розділі « 4» договору продукцію, обумовлену у специфікації, у повному обсязі, хоча заявку від відповідача на поставку продукції у повному обсязі отримав, а саме: 8 штук електромагнітів КМП-4 та 1 шт. електромагнітів ЕМТ 2-37 М.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, вина відповідача у невиконанні позивачем зобовязань по поставці продукції відсутня.

Щодо позовної вимоги про стягнення вартості 9 одиниць продукції на суму 134 400 грн., необхідно зазначити таке.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою зазначеної статті визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Під час стягнення збитків, на позивача покладається обов'язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне: по-перше, факт заподіяння йому збитків; по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань; по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як відшкодування збитків, оскільки відсутня наявність в сукупності усіх з перелічених вище елементів складу цивільного правопорушення.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 22.12.2016 р. у справі

№ 914/2812/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.05.2017 р.

ОСОБА_4 Матущак

Судді Н.М. Кравчук

ОСОБА_5