ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.Справа № 924/260/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м.Хмельницький

до Управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації м.Ізяслав Хмельницької області

про стягнення 235 715,82 грн. відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник згідно довіреності №954 від 12.12.2016р., ОСОБА_2 - представник згідно довіреності № 952 від 12.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації 236 354,28грн. відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач, як оператор телекомунікацій, надає послуги зв'язку на підставі публічного договору. Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено спеціальними законами України. Безумовний обов'язок оператора надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги. В період з 01.01.2016р. по 01.01.2017р. позивач надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Ізяславського району Хмельницької області на загальну суму 236354,28грн. Розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг у Ізяславському районі є Управління соціального захисту населення Ізяславської РДА Хмельницької області, а отже, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій. Однак, всупереч нормам та положенням чинного законодавства, витрати понесені позивачем, що є предметом спору, відповідачем не відшкодовані. Позивач оформляв та направляв відповідачу щомісячно для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів звіти. Проте, на направлені звіти форми "2пільга" і на неодноразові звернення позивача щодо проведення відшкодування, відповідач повідомляв, що на надання пільг населенню на послуги зв'язку на 2016р. районним бюджетом коштів не передбачено. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із даним позовом до суду.

В поданих до суду додаткових письмових обґрунтуваннях позивач вказує, що ні Законом України "Про телекомунікації", ні Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі. Чинне законодавство (ст.ст. 86, 97, 102 Бюджетного кодексу України) передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, при цьому, такі зобов'язання виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх фінансування. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, яким є в тому числі і відповідач, здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Тому позивач вважає, що вказаною нормою спростовуються доводи відповідача про те, що останній здійснює лише перерахування коштів, а не розрахунки. При цьому відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язань зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень на фінансування пільг з послуг зв'язку, не звільняють його від обов'язку сплатити компенсацію за надані позивачем послуги. Також позивач звертає увагу на положення ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, які є спеціальними по відношенню до загальних положень частин 1-4 ст. 48 даного Кодексу, та передбачають, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Позивач вказує, що відповідач самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Із усіх викладених підстав просить позов задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні подали заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказують, що за результатами проведеної звірки розрахунків між сторонами сума заборгованості відповідача за період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року складає 235715,82 грн., тому вони просять суд стягнути вказану суму коштів з відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Подана позивачем заява не суперечить діючому законодавству, не порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси інших осіб та підписана уповноваженою особою (представником за довіреністю № 952 від 12.12.2016р. ОСОБА_2А.), тому судом приймається.

Представники позивача позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення їх розміру підтримують в повному обсязі, вважаючи їх правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в надісланому до суду листі №1883 від 29.05.2017р. просить проводити розгляд справи без участі представника. Крім того, надіслав додаткові докази по справі. У відзиві на позов вказує, що у Законах України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та "Про Державний бюджет України на 2017 рік" відсутня субвенція з Державного бюджету місцевим бюджетам України на надання пільг з послуг зв'язку. Зазначає, що відповідач лише здійснює перерахування коштів на рахунки підприємств-надавачів послуг, а не проводить розподіл коштів. Крім того, вказує, що відповідно до договору №3 про відшкодування пільг по абонентній платі за користування індивідуальними квартирними телефонами та встановленню квартирних телефонів пільговій категорії населення від 05.01.2015р., укладеного між позивачем та відповідачем, термін дії договору становить 1 рік: з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. Згідно акту звіряння розрахунків за надані пільги ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам війни та праці, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та багатодітним сім'ям за послуги електрозв'язку між Цехом ТП №13 та Управлінням соціального захисту населення райдержадміністрації станом на 1 січня 2016р. заборгованість становить 6587,40грн. Протягом 2016-2017 років договір про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян між Управлінням соціального захисту населення Ізяславської РДА та позивачем не укладався. Крім того, протягом вказаного періоду звіряння розрахунків за надані населенню пільги за послуги електрозв'язку не здійснювались. Листами від 24.10.2016р. № 2937 та від 10.03.2017р. № 849 позивача було попереджено про те, що у 2016 та 2017 роках в Державному бюджеті України не передбачені видатки на фінансування пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенції з Державного бюджету всім категоріям громадян та про неможливість виділення таких коштів з районного бюджету, у зв'язку із відсутністю фінансового ресурсу. Зважаючи на викладені обставини, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

Відповідно до п. 2.2.1 Статуту ПАТ "Укртелеком", затвердженого загальними зборами акціонерів (протокол № 16 від 27.04.2016р.), предметом діяльності товариства є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'язку, послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

05.01.2015р. між управлінням соціального захисту населення Ізяславської РДА (далі - розпорядник коштів) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (далі - виконавець) укладено договір №3 про відшкодування пільг по абонентній платі за користування індивідуальними квартирними телефонами та встановленню квартирних телефонів пільговій категорії населення, згідно п. 1.1 якого предметом договору є відшкодування розпорядником коштів витрат виконавцю за надання пільг по встановленню квартирних телефонів та абонентній платі за користування квартирними телефонами громадянам, які мають право на пільги передбачені Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р., "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998р., "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р., "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000р., "Про міліцію" від 20.12.1990р., "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р., "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991р., "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей" від 19.05.2009р.

У відповідності до п.п. 2.1.3, 2.1.5 договору розпорядник коштів зобов'язався: по мірі надходження субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі у відповідному бюджетному році здійснювати розрахунки з постачальником послуг на підставі отриманих від нього щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги у відповідності до Постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету"; здійснювати розрахунки з виконавцем у п'ятиденний термін від дня надходження субвенцій на рахунок розпорядника коштів.

Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2 даного договору виконавець зобов'язувався: складати списки громадян (форма 2 - пільга), які відповідно до законодавства мають пільги передбачені п. 1.1 договору та надавати їх розпоряднику коштів; розраховувати суму відшкодувань витрат, повязаних з наданням пільг передбачених чинним законодавством та разом з актом звірки (форма 3-пільга) до 20-го числа місяця наступного за звітним періодом подавати даний розрахунок до розпорядника коштів.

Пунктом 6.1 договору передбачено термін дії договору з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" протягом грудня 2015 року надавались телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Ізяславського району Хмельницької області, які мають пільги відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про міліцію", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", "Про охорону дитинства", на підставі укладеного з Управлінням соціального захисту населення Ізяславської РДА Хмельницької області договору №3 від 05.01.2015р.

Згідно акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам війни та праці, громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та багатодітним сім'ям за послуги електрозв'язку, складеним між Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" та управлінням соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації, станом на 01.01.2016р. сума заборгованості становила 6587,40 грн. Даний акт підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

В період з 01.01.2016 р. по 01.01.2017р. Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" продовжувало надавати телекомунікаційні послуги громадянам Ізяславського району Хмельницької області, які мають пільги відповідно до вищевказаних законів України. В матеріали справи позивачем надано розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг, за період з січня 2016р. по грудень 2016р., в яких вказані списки громадян, що відповідно до законодавства мають пільги та яким у вказаний період надавались позивачем телекомунікаційні послуги (за формою №2-пільга).

Позивач звертався до відповідача з претензією від 06.10.2016р. за вих. №03/3619 про відшкодування витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів на суму 176287,73грн. за період з 01.01.2016р. по 01.09.2016р.

На вказану претензію відповідач надав відповідь №2937 від 24.10.2016р., в якій повідомив, що з 01.01.2016р. в Державному бюджеті не передбачені видатки на фінансування пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенції з державного бюджету всім категоріям громадян і фінансуються за рахунок коштів місцевого бюджету. На даний час в районному бюджеті немає можливості виділити кошти на відшкодування наданих пільг з послуг зв'язку.

Також 12.10.2016р. позивачем на адресу відповідача надсилався лист №05/3732 з проханням забезпечити дотримання вимог щодо прийняття від Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" щомісячних звітів за формою "2-пільга" за вересень 2016 року.

В подальшому 28.11.2016р. позивач звертався до відповідача з листом № 05/4212, в якому просив щомісячно опрацьовувати звіт ф. "пільга-2", що надсилається позивачем, та проводити звірку списків пільгових категорій для отримання достовірних даних про кількість діючих пільговиків і їх право на користування пільгою.

В зв'язку з відсутністю оплати послуг, наданих позивачем пільговим категорія громадян, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації 236 354,28грн. відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів.

Розглянувши вказану позовну заяву ПАТ "Укртелеком", управління фінансів Ізяславської районної державної адміністрації листом №03-11/212 від 06.04.2017р. повідомило, що станом на 01.01.2016р. в управлінні державної казначейської служби України Ізяславського району було зареєстровано кредиторську заборгованість по наданих пільгах з послуг зв'язку в сумі 6587,40 грн., яка утворилась внаслідок неповного фінансування зареєстрованих фінансових зобов'язань за рахунок субвенції з державного бюджету, передбаченої в 2015р. і залишається не погашеною по даний час. Крім того, вказано, що Законом України про Державний бюджет України на 2016р та 2017р. не передбачено субвенції на надання пільг з послуг зв'язку.

В ході судового розгляду справи суд зобов'язував сторін провести звіряння розрахунків за надані населенню Ізяславського району пільги по послугах електрозв'язку у період з січня по грудень 2016 року включно із оформленням та наданням суду акта звіряння розрахунків за формою № 3-пільга за кожний місяць 2016 року.

На виконання вимог суду листом №1783 від 22.05.2017р. Управління соціального захисту населення Ізяславської райдержадміністрації повідомило, що між сторонами проведено пробну звірку розрахунків за надані населенню пільги по послугах зв'язку за 2016р., сума по проведеній пробній звірці за 2016р. становить 229 128,40грн.

Також відповідачем подано в матеріали справи довідку щодо звіряння розрахунків за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню Ізяславського району Хмельницької області між позивачем та відповідачем за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. Погоджена сума відшкодування за результатами пробної звірки за січень-грудень 2016р. складає 229 128,42грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності суд враховує наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

В силу ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За приписами ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. №295, передбачено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" від 22.10.1993р. №3551-XII , "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000р. №1584-ІІІ, "Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. №796-ХІІ, "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.2008 року №203/98-ВР, "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. №2011-ХІІ та "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги зв'язку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг суб'єкту господарювання, який надає такі послуги.

При цьому, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг та іншими законодавчими актами не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Зі змісту ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України встановлено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок № 256) встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян при цьому, такі зобов'язання виникають безпосередньо із законів України і не залежать від наявності укладеного договору на відшкодування витрат та їх фінансування.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Хмельницької філії надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Ізяславського району Хмельницької області.

Так, протягом грудня 2015 року телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались громадянам Ізяславського району Хмельницької області на підставі укладеного з Управлінням соціального захисту населення Ізяславської РДА Хмельницької області договору №3 від 05.01.2015р., який передбачав відшкодування відповідачем витрат позивачу за надання пільг по встановленню квартирних телефонів та абонентній платі за користування квартирними телефонами

У 2016 році договір на відшкодування витрат між сторонами не укладався. Однак, в період з 01.01.2016 р. по 01.01.2017р. позивач продовжував надавати телекомунікаційні послуги громадянам Ізяславського району Хмельницької області, які мають пільги.

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, тобто, в даному випадку - Управління праці та соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації (відповідач).

Згідно п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у п.5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управлінням державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (п. 6 Порядку).

Згідно з ч. 3 п. 7 Порядку №256 органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Таким чином, обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто це органи державної виконавчої влади, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення, у даному випадку відповідач.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд встановив, що позивач в період з грудня 2015 року по грудень 2016 року надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам. Заборгованість за грудень 2015 року становить 6587,40 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків за надані населенню пільги, та не заперечується сторонами.

В період з 01.01.2016 р. по 01.01.2017р. вартість наданих позивачем телекомунікаційних послуг громадянам Ізяславського району Хмельницької області, які мають пільги відповідно до законів України, становить 229128,42 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг, за період з січня 2016р. по грудень 2016р., довідкою, складеною сторонами за результатами проведеного звіряння розрахунків.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення на території Ізяславського району Хмельницької області в загальному розмірі 235715,82 грн.

Проте, відповідачем вказані витрати не відшкодовано з посиланням на відсутність бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача. Доказів на спростування вказаного матеріали справи не містять.

Частиною 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р., - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільнюють його від обов'язку сплатити цю компенсацію.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Враховуючи викладене та те, що позивачем фактично надані послуги зв'язку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, суд вважає, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо відсутності договірних зобов'язань із позивачем, відсутності бюджетних коштів на відшкодування таких пільг тощо, судом до уваги не приймаються, спростовуються вищевикладеними обставинами та не узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Також суд критично оцінює посилання відповідача на приписи Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016р., яким виключено частину 5 статті 102 Бюджетного кодексу України, яка передбачала здійснення видатків місцевих бюджетів на реалізацію державних програм соціального захисту за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, оскільки вказаний закон набрав чинності 01.01.2017р. та не охоплює спірний період, за який позивачем заявлені до стягнення витрати.

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м.Хмельницький до Управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації м.Ізяслав Хмельницької області про стягнення 235 715,82грн. відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації (Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Шевченка, 10 В, код 03198422) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" (м.Хмельницький, вул. Проскурівська, 13, код 21560766) 235 715,82грн. (двісті тридцять п'ять тисяч сімсот п'ятнадцять гривень 82 коп.) відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, 3 535,74 грн. (три тисячі п'ятсот тридцять п'ять гривень 74 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 06.06.2017р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м.Хмельницький, вул. Проскурівська,13),

3 - відповідачу (Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул. Шевченка, 10В) - рекомендованим.