ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 925/570/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777», м. Київ, вул. І. Кудрі, буд. 12, оф. 5

до товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, буд. 42/1, офіс 1-10

про стягнення 51 948,31 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд» про стягнення заборгованості за перевезення вантажів на замовлення відповідача згідно договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2016р. №12122016 в розмірі 51 948,31 грн., в тому числі 47 155,00 грн. основного боргу, 3 949,96 грн. пені, 843,35 грн. - 3% річних, та відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву від 01.06.2017р. №180 про зменшення розміру позовних вимог у звязку з тим, що 05.05.2017р. ТОВ «Харвест Трейд» сплатило суму боргу у розмірі 3 000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 48 948,31 грн., в тому числі 44 155,00 грн. основного боргу, 3 949,96 грн. пені, 843,35 грн. - 3% річних, та відшкодування судових витрат.

Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудової врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає приписам статті 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 19.05.2017р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 22.05.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання суду доказів про сплату боргу, мотивованих заперечень на позов чи доказів про обєктивну неможливість заперечити вимоги позивача.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

12.12.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777» (Перевізником Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі свідоцтва, та товариством з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд» (Замовник Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_3, що діє підставі Статуту, було укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом №12122016 (далі Договір а.с. 15-21), за умовами якого Перевізник взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому вантаж, відповідно до узгоджених сторонами заявок, а також у відповідності до чинного законодавства України, вимог міжнародних Конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень, Статуту автомобільного транспорту України, Правил перевезень вантажів та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполученні.

Конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці, яка є невід'ємною частиною Договору. Допускається одержання заявки по факсимільному зв'язку (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 12.1 Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року.

Договором передбачені взаємні права та обов'язки сторін, за неналежне виконання яких передбачена відповідальність.

Вартість перевезення та порядок розрахунків вказуються в Заявці Замовника, яка є невід'ємною частиною Договору.

12.12.2016р. відповідно до умов Договору між сторонами підписано Заявку №12122016 (а.с. 22-23), відповідно до якої визначено конкретні умови перевезення вантажу за маршрутом м. Кропивницький (Україна) - Стаден (Бельгія) в період з 12 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року, при цьому вартість фрахту становить 1900 євро, оплата якого здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дня розвантаження авто, по безготівковому комерційному курсу купівлі євро КБ «Приват Банк» на день розмитнення автомобіля (п. 13 Заявки).

На виконання умов Договору та відповідно до Заявки Позивачем було прийнято до перевезення автомобільним транспортом вантаж та доставлено його до місця, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №0896486 з відміткою Вантажоодержувача про отримання вантажу без зауважень (а.с. 24).

19.12.2016р. Позивачем виставлено рахунок на оплату №3453 на суму 52 155,00 грн. (а.с. 25) та направлено на адресу Відповідача оригінали документів: ОСОБА_1 надання послуг №3453 від 19.12.2016р. в двох примірниках, рахунок на оплату послуг від 19.12.2016р., Договір - заявку №12122016 від 12.12.2016р. в двох примірниках та CMR що підтверджується супровідним листом від 12.01.2017р. вих. №65 (а.с. 27).

Враховуючи умови Заявки, строк оплати настав 11 січня 2017 року.

Однак, підписані оригінали документів Позивачем так і не було отримано, оплату за надані послуги виконано частково, відповідно ОСОБА_1 звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2016р. по 24.04.2017р.:

29 лютого 2017 року - 1 000,00 грн.;

10 березня 2017 року - 4 000,00 грн.

На даний час заборгованість Відповідача за надані послуги з перевезення становить 47155,00 грн.

04.04.2017р. з метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача направлено претензію №111 від 23.03.2017р., в якій просить протягом 5-ти днів з моменту отримання претензії погасити наявну заборгованість у розмірі 47155,00 грн. (а.с. 31-32).

Претензію вручено Відповідачу 25.04.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35).

Претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Невиконання Замовником взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення Перевізника до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів погашення боргу не подав. Доказів погашення однорідних вимог сторонами не подано.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного виконання послуги з перевезення вантажу на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору. Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2016р. №12122016 є договором перевезення вантажу з елементами послуги і відповідає вимогам статті 712 ЦК України.

Відносини перевезення урегульовані Главою 64 ЦК України.

Частиною першою ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2016р. №12122016 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

Перевізник доставив, а Замовник прийняв і має оплатити вантаж кабак різаний кубиками 10*10 мм заморожений в 25 кг поліетиленових мішках у кількості та якості, що вказується у товарно-транспортній накладній. Позивач виконав перевезення на суму 47 155,00 грн. та доставив Відповідачу вантаж, що підтверджується переліченими документами та не оспорюється сторонами. Претензій щодо строку, кількості та якості отриманого вантажу не заявлено.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий вантаж належним чином на момент звернення з позовом не виконав і провів часткову оплату в розмірі 3 000,00 грн. після звернення позивача з позовом до суду.

Оплата прийнята позивачем. Позивач у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України подав заяву про зменшення позовних вимог. Заяву прийнято судом до розгляду.

Факт наявності заборгованості в розмірі 44 155,00 грн. підтверджується наданими в справу документами: договором, заявкою, копією товарно-транспортної накладної за виконані послуги з перевезення. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий вантаж, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідач не заперечив суму вимоги.

В той же час суд враховує, що відповідач своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник відповідача не звертався до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та не подав належних доказів обєктивної неможливості проведення розрахунку з позивачем чи спростування доводів позивача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий вантаж, який визначений п. 13 заявки до договору вартість фрахту становить 1900 євро, оплата якого здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дня розвантаження авто по безготівковому комерційному курсу купівлі євро КБ «Приват Банк» на день розмитнення автомобіля.

Отже, строк оплати настав 11.01.2017р.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки вантажу чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий вантаж належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

В ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за доставку вантажу у розмірі 44 155,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 8.13 Договору за порушення строків оплати наданих Перевізником послуг Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

На підставі наявного прострочення грошового зобовязання Позивачем нараховано Відповідачу 3 949,96 грн. пені за період з 11.01.2017р. по 25.04.2017р. з урахуванням п.8.13. Договору, які просить стягнути з Відповідача з урахуванням суми боргу, облікової ставки НБУ за спірний період.

Забезпечення виконання зобовязання у виді неустойки оформлено між сторонами письмовим договором відповідно до положень та вимог ст.ст. 546-549 ЦК України.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 11.01.2017р. по 25.04.2017р. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 3 949,96 грн. пені на користь Позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач також нараховує відповідачу 843,35 грн. - 3% річних з простроченої суми за період 11.01.2017р. по 05.05.2017р.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій при наявному грошовому зобовязанні відповідача перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати партії перевезення. Розрахунок вимоги виконано вірно. 843,35 грн. - 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечити вимоги.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 1600,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, буд. 42/1, офіс 1-10, ідентифікаційний код 39050263, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777», м. Київ, вул. І. Кудрі, буд. 12, оф. 5, ідентифікаційний код 36303499, номер рахунку в банку невідомий

44 155,00 грн. основного боргу, 3 949,96 грн. пені, 843,35 грн. - 3% річних та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 07.06.2017р.

Суддя Г.М. Скиба