ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 922/4421/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 дов. № 59/01 від 30.09.2016,

відповідача ОСОБА_2 дов. № 123 від 08.04.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1525 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/4421/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут", м. Харків,

до Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна ОСОБА_3", м. Харків,

про стягнення збитків та розірвання договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2017 р. у справі № 922/4421/14 (головуючий суддя Новікова Н.А., судді: Шарко Л.В., Суярко Т.Д.) у задоволенні заяви Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна ОСОБА_3" про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 по справі №922/4421/14 за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 року у справі № 922/4421/14 залишено без змін.

Відповідач з ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2017р. у справі № 922/4421/14, задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016р. у даній справі, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач посилається на те, що хоча погодження перепланувань в процесі виготовлення технічного паспорта,

дійсно, не є згодою на проведення перепланувань в розумінні п. 2.2.2 договору оренди, однак, це є суттєвою обставиною при вирішенні справи. На думку відповідача, ТОВ "ХПІ" знав достеменно про збитки ще в 2011 році та не вжив жодних заходів щодо їх зменшення, що є підставою для встановлення вини не тільки боржника, але і кредитора та у звязку з чим зменшення розміру збитків на підставі ч. 2 ст. 616 ЦК України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що прийнята у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначив, що судом першої інстанції встановлено, що відповідач міг знати про зазначені ним обставини на час розгляду справи, тому, вказані відповідачем обставини не можуть вважатись нововиявленими. Як вважає позивач, відповідачем порушено зобов'язання перед позивачем по справі № 922/4421/14, а обставини, на які посилається відповідач, не спростовують цього факту.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Харківської області від 14.06.2016, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2017, позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна ОСОБА_3" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" 810601,00 грн. відшкодування збитків, 17452,59 грн. витрат по сплаті судового збору та 13860,00 грн. витрат на проведення експертизи. Розірвано договір оренди нежитлових приміщень №36 від 01.02.1998, укладений між акціонерним товариством "Харківський проектний інститут" та Харківським гуманітарним університетом "Народна ОСОБА_3".

24 лютого 2017 року приватний вищий навчальний заклад Харківський гуманітарний університет "Народна ОСОБА_3" звернувся до господарського суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить задовольнити заяву про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016 у справі №922/4421/16 за нововиявленими обставинами та скасувати його; прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Харківський проектний інститут" у задоволенні позовних вимог. В якості підстав для скасування рішення заявник посилається на обізнаність позивача про спірне перепланування орендованих заявником приміщень набагато раніше ніж 24.06.2014, а саме ще у 2011 році, оскільки представник позивача був присутній разом з інспектором КП "Харківського міського БТІ" під час огляду обєкта з метою виготовлення технічного паспорту, який виготовлено 23.06.2011 р. Посилаючись на істотність даної обставини, заявник вказує, що особиста присутність представника та обізнаність позивача про перепланування приміщення під час огляду ще в 2011 році є суттєвою обставиною, яка впливає на ступінь вини позивача (у даному випадку кредитора у відносинах про відшкодування шкоди), оскільки по-перше: кредитор знав достеменно про збитки ще в 2011 році та не вжив заходів щодо їх зменшення, що є підставою для встановлення судом вини не тільки боржника але і кредитора та у зв'язку з чим зменшення розміру збитків на підставі ч. 2 ст. 616 Цивільного кодексу України; по-друге: протягом всього часу з 2011 по 2014 рік не пред'явив жодної претензій щодо припинення порушення та повернення приміщення у попередній стан, жодним чином не проявив свою незгоду щодо зазначеного перепланування, не вчинив власноруч жодних дій на усунення порушення, а навпаки погодив проведені переплануванню, що підтверджується виготовленням нового технічного паспорту; по-третє: відсутність наявної інформації про те, що ТОВ "ХПІ" легалізувало перепланування орендованого майна та звернулось з позовом після спливу трирічного строку, позбавило заявника права протягом розгляду справи звернутися з заявою про застосування строків позовної давності. Про існування нововиявленої обставини, яка існувала на час розгляду справи, як зазначає заявник, стало відомо лише з відповіді КП "Харківського міського БТІ" від 06.03.2017 за № 2397, а про ймовірність такого факту заявнику стало відомо лише після прийняття ВГСУ постанови від 12.01.2017 р. та вирішення питання можливості стягнення збитків в порядку регресу із підрядної організації - ТОВ "ПРОК".

Статтею ст. 112 ГПК України передбачено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно із роз'ясненнями наведеними у пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (п. 8.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що не відповідають критеріям нововиявлених обставини, на які вказує відповідач, а саме обізнаність позивача про перепланування орендованих заявником приміщень набагато раніше ніж 24.06.2014, а саме ще у 2011 році, оскільки представник позивача був присутній разом з інспектором КП "Харківського міського БТІ" під час огляду обєкта з метою виготовлення технічного паспорту, який виготовлено 23.06.2011 р., про що заявнику стало відомо лише з відповіді КП "Харківського міського БТІ" від 06.03.2017 за № 2397, в якій було повідомлено, що "...поточна технічна інвентаризація в нежитловій будівліліт."Б-8" за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 27 проводилась 23.06.2011 в присутності уповноваженого представника замовника ТОВ "Харківський проектний інститут", згідно якого були внесені поточні зміни до технічної документації в літ. "Б-8 " - підвал, 2-й поверх, 6-й поверх, в тому числі і 7 поверх ...".

Так, технічний паспорт нежитлової будівлі літ."Б-8" за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 27, складений КП "Харківського міського БТІ" 23.06.2011, був наданий до матеріалів справи представником позивача (а.с. 60 том І), був предметом розгляду під час вирішення справи та був врахований під час проведення судової експертизи, здійсненої в рамках цієї справи (а.с. 34-45 том І, а.с. 2-12 том VII).

В порядку ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, а відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обізнаність сторін щодо обставин справи складається з об'єктивної та суб'єктивної складової. Об'єктивна складова - неможливість бути обізнаною з підстав, що не залежать від волі сторони та суб'єктивна складова - неможливість дізнатися про наявність таких обставин навіть за наявності бажання та необхідності.

Як свідчать матеріали справи, представник відповідача неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи, тобто мав обєктивну та субєктивну можливість бути обізнаним про наявність технічного паспорту виготовленого станом на 23.06.2011 за замовленням позивача, який є власником нерухомого майна.

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, що як станом на 2011 р. так і на час розгляду справи в суді згідно норм чинного законодавства виготовлення технічного паспорту на нежитлову будівлю здійснюється на замовлення саме власника нерухомого майна, і ця норма права не змінювалась та відповідач повинен був знати про неї. Проте, у даному випадку відповідач, маючи бути обізнаним про цю інформацію на час розгляду справи, не забажав скористатися наданими йому процесуальними та конституційними правами, та надати суду заперечення або відповідні заяви (зокрема про застосування позовної давності по позовних вимог) з урахуванням цих фактів. Таким чином, заявник не надав жодного належного доказу, в підтвердження того, що ці обставини не були та не могли бути йому відомі, а вказані дії не могли бути ним вчинені.

Крім того, обставини на які посилається заявник не є істотними для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Наявність відповіді КП "Харківське БТІ", технічного паспорту виготовленого 23.06.2011 та обізнаність позивача про перепланування приміщень станом на 2011 рік не спростовують того факту, що перепланування 7-го поверху будівлі літ. "Б-8" за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 27 були здійснені відповідачем без попереднього узгодження з власником приміщень (ТОВ "ХПІ"), в порушення п. 2.2.2 договору оренди приміщень № 36 від 01.02.1998 р.; факту наявності збитків понесених позивачем такими діями відповідача та факту доведеності судом інших чисельних порушень відповідачем умов оренди за договором № 36 від 01.02.1998 року.

Разом з тим, обізнаність про перепланування та надання попередньої згоди на проведення робіт (що включає в себе узгодження обємів, строків і порядку проведення робіт, про що складається відповідний протокол) не є ідентичними поняттями, а тому факт обізнаності власника приміщень про здійснення перепланування станом на 2011 р. не є істотним та не змінює того факту, що в порушення приписів п. 2.2.2 договору оренди відповідач не отримав та відповідно позивач не надав попередній дозвіл на здійснення робіт по перепланування приміщення.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що обставини, на які посилається заявник є додатковим доказом у справі, а не нововиявленою обставиною, оскільки технічний паспорт станом на 23.06.2011 р. був долучений до матеріалів справи, його було враховано при прийнятті рішення у справі № 922/4421/14 і на час розгляду даної справи були відповідачу відомі, проте вони не мають вирішального значення для вирішення справи.

Тому, наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України. Інших документів, які мають істотне значення для справи, існували під час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові під час розгляду справи і винесення судового рішення, заявник суду не надав.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що враховуючи принцип поваги до остаточного рішення суду, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду справи та винесення нового рішення. Таким чином, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, скасування рішення суду, що набрало законної сили, в провадженні за нововиявленими обставинами за відсутності факту істотних обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статті 1 Першого протоколу до неї.

Безпідставними є твердження апелянта, що оскаржувана ухвала прийнята на підставі припущеннях суду.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач міг знати про обставини, які він вважає нововиявленими, на час розгляду справи до прийняття по ній рішення від 14.06.2016, дану обставину відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Судом першої інстанції правомірно зазначено, що технічний паспорт приміщень 7-го поверху будівлі літ. «Б-8» по вул. Лермонтовська, 27 в м. Харкові від 23.06.2011 року є наявним в матеріалах справи № 922/4421/14 і відповідач завдяки ознайомленням з ними - знав або зобов'язав був знати про нього. Також відповідач знав або зобов'язаний був знати про те, що відповідно до діючого законодавства замовником технічного паспорту від 23.06.2011 міг бути лише позивач, як власник приміщень.

Отже, як визначено Верховним Судом України у справі № 3-108гс14 від 16.09.2014, суду необхідно встановити факт можливості/неможливості обізнаності заявника про нововиявлені обставини на час розгляду справи, що судом першої інстанції і було встановлено, а саме те, що відповідач міг знати про зазначені ним обставини на час розгляду справи.

На підставі викладеного, обставини, на які посилається відповідач, не є істотними для розгляду даної справи та не можуть створювати наслідки прийняття іншого, ніж прийняте господарським судом Харківської області рішення від 14.06.2016, залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2017.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Судове рішення це офіційний документ суду юрисдикційного характеру, яким закінчується розгляд справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції або ВСУ, що є найважливішим актом правосуддя, прийнятим на захист прав і свобод людини, правопорядку та принципу верховенства права.

Матеріали справи свідчать, що постановою Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.04.2017 (а.с. 228 том Х) виконавче провадження з примусового виконання наказу № 922/4421/14 виданого 31.01.2017 господарським судом Харківської області про стягнення з Харківського гуманітарного Університету "Народна ОСОБА_3" на користь ТОВ "Харківський Проектний Інститут" 810 601 грн. 00 коп. відшкодування збитків, 17452 грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору та 13860 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи, 840695,59 грн. закінчено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/4421/14 є правомірною, обґрунтованою, а доводи з яких подана апеляційна скарга не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2016р. у справі № 922/4421/14 за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106, ст. ст. 112-114 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна ОСОБА_3", м. Харків, на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/4421/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/4421/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.