КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/3121/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.06.2017 року по справі №910/3121/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017

у справі №910/3121/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Автокапітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС"

про стягнення заборгованості 97 876,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Автокапітал" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" (надалі - відповідач) про стягнення боргу у сумі 97 876,06 грн., що є оплатою за користування діагностичним обладнанням за борговий період листопад 2013 по травень 2014 рік включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 №910/3121/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" на користь Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" 97 876 грн. 06 коп. - основного боргу та 1 600 грн. 00 коп. - суму судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 №910/3121/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю, посилаючись при цьому на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, у доводах апеляційного оскарження відповідач звертає увагу колегії суддів на те, що наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) місять посилання на договір оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004 № SD09/04/2. Крім того, наголошує відповідач, посилання на вказаний договір містить і претензія від 20.06.2014 № 49/06. Відтак, скаржник вважає, що місцевим господарським судом не досліджено підставу та предмет виникнення спірних господарських зобов'язань, що на його думку є порушенням ст.ст. 174, 180 ГК України. Відповідач вважає, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, а саме п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із тим, що вже існує судове рішення господарського суду по справі №910/11762/16, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, яке набрало законної сили.

Приватне акціонерне товариство "Автокапітал" у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 №910/3121/17 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України. Зокрема, позивач наголошує на безпідставності застосування у даному випадку п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за користування відповідачем обладнанням за період з 01.10.2013 по 31.05.2014, що підтверджується письмовими документами, а саме актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та є письмовим правочином. Договір оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004 № SD09/04/2, на який посилається відповідач у скарзі, за ствердженням позивача, не був предметом розгляду у суді першої інстанції. Позивач стверджує, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані сторонами, є доказом підтвердження згоди відповідача на оплату, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" задовольнити частково, рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 по даній справі скасувати, провадження у справі припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.03.2011р. позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування обладнання відповідно до Акту прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011р.

30.06.2014р. відповідач повернув, а позивач прийняв обладнання відповідно до Акту прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 30.06.2014 р.

Позивач вказує на те, що сума до сплати за користування обладнанням зазначалась у виставлених позивачем Актах здачі-прийняття робіт.

Починаючи з жовтня 2013 року до повернення обладнання по акту прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 30.06.2014р. відповідач припинив здійснювати оплату за користування обладнанням.

Місцевим господарським судом відзначено, що доказом того, що відповідач користувався обладнанням та протиправно не сплатив кошти за його користування є:

- Акт прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011р. відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування обладнання;

- Акти виконаних робіт (наданих послуг) за користування обладнанням, які підписані двома сторонами (копії додаються);

- Претензія ПРАТ "АВТОКАПІТАЛ" № 49/06 від 20.06.2014р. та відповідь від ТОВ "ЛАА ТРАНС" № 101 від 27.06.2014р. на цю претензію, тобто, листування між сторонами, у якому позивач виставив претензію з оплати за грудень 2013р., січень 2014р. та травень 2014р., а відповідач погодився повністю розрахуватись, однак наголосив на важкому фінансовому становищі.

Всього відповідачем сплачено після виставлення претензії № 49/06 від 20.06.2014р. коштів на загальну суму 6 000,00 грн.

За висновком місцевого господарського суду, відповідач шляхом часткової оплати акту № АК-0000933 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2013р., вчинив дію, яка свідчить про визнання свого боргу по сплаті грошових коштів за надані послуги перед позивачем по всім актам здачі - прийняття робіт (надання послуг). Розмір заборгованості відповідача станом на момент порушення провадження у даній справі складає суму у розмірі 97 876,06 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо оплати заборгованості за актами, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 97 876,06 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, місцевим господарським судом відхилено доводи відповідача, що справа з тим же предметом спору, між тими ж сторонами, згідно тих же підстав вже розглядалась господарським судом, а тому провадження по даній справі слід припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки за висновокм суду підстави даного позову та у іншій справі № 910/11762/16 є різними.

Колегія суддів, дослідивши матеріали даної справи, вважає правові висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що здійснені з порушенням норм процесуального права, а саме п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Отже, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі на підставі зазначеної норми за наявності, зокрема, рішення господарського суду, прийнятого у справі:

- між тими ж сторонами;

- про той же предмет;

- з тих же підстав.

Таким чином, наявність всіх вищевказаних ознак тотожності спорів у справах тягне за собою припинення провадження у справі.

Тобто, зазначеною нормою встановлено відповідний обов'язок суду, у разі наявності тотожної справи - припинити провадження у справі. При цьому, тотожність справи, що вбачається із змісту зазначених норм, полягає у тотожності одночасно таких елементів як: предмет, сторони, підстави позову.

Відповідно до абз. 4 п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Приватне акціонерне товариство "Автокапітал" наголошує на безпідставності застосування у даному випадку п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості за користування відповідачем обладнанням за борговий період жовтень 2013 року по травень 2014 року, що підтверджується письмовими документами, а саме актами здачі-приймання робіт (надання послуг), що є письмовим правочином. Позивач стверджує, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані сторонами, є доказом підтвердження згоди відповідача на оплату, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю на вказану суму.

Таким чином, з наведеного вбачається, що товариство підставою задоволення позовних вимог визначає акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (а/с 47-54), акт прийому-передачі обладнання DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011р. (за яким було передано відповідачу обладнання), акт прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 30.06.2014р. (згідно якого повернуто обладнання), рахунки фактури (а/с 29-36), тощо.

Предметом позову у даній справі є стягнення боргу у сумі 97 876,06 грн., що є оплатою за користування діагностичним обладнанням за борговий період жовтень 2013 по травень 2014 рік включно.

В свою чергу, відповідач у доводах апеляційного оскарження звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та акти прийому-передачі обладнання місять посилання на договір оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004 № SD09/04/2. Крім того, посилання на вказаний договір містить і претензія від 20.06.2014 № 49/06. Таким чином, відповідач вважає, що місцевим господарським судом порушено норми процесуального права, а саме ч.2 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із тим, що вже існує судове рішення господарського суду по іншій справі №910/11762/16, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, яке набрало законної сили.

Колегією суддів, дослідивши судові рішення по справі №910/11762/16, встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 по справі № 910/11762/16 Приватне акціонерне товариство "Автокапітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" про стягнення 212 840,78 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за договором операційного лізингу № SD0904/2 від 01.12.2004р. в частині повної сплати лізингових платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у сумі 113 904,99 грн., за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати - 91 581,79 грн. та 3% річних у сумі 7354,00 грн.

Як вбачається з судових рішень, вказана сума основного боргу позивачем по іншій справі № 910/11762/16 стягувалась за спірний період з жовтня 2013 року по червень 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу, суди по справі № 910/11762/16 виходили з того, що акти № АК-0000596 від 31.08.2013р., № АК-0000810 від 30.09.2013р. та № АК-0000933 від 31.10.2013р., які підписані відповідачем, не можуть вважатись згодою відповідача на збільшення розміру лізингових платежів, так як в зазначених актах відсутнє посилання на збільшену суму лізингових платежів 996 євро 40 євроцентів. Також відсутнє в актах і розшифрування порядку нарахування лізингового платежу, зокрема, не визначено по якому курсу та за які послуги розрахована ціна, відсутня вартість в євро та курс, за яким розраховувалась вартість у гривні. Крім того, судами відзначено, що в рахунках № АВ-0007962 від 30.06.2013р., № АВ-0007963 від 31.07.22013р., № АВ-0007964 від 31.08.2016р., № АВ-0007965 від 30.09.2013р. та № АВ-0007966 від 31.10.2016р., які були оплачені відповідачем, відсутнє посилання на спірний договір, вони не містять детального розрахунку ціни та порядку нарахування ціни, тому не можуть слугувати доказом оплати послуг за договором.

Так, з огляду на вищевикладене, колегія суддів встановила, що сторони, підстава та предмет позову у даній справі є тотожною із пов'язаною справою №910/11762/16.

Сторонами є Приватне акціонерне товариство "Автокапітал" - позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" - відповідач.

Предметом є стягнення суми заборгованості, що є оплатою за користування діагностичним обладнанням, яке є ідентичним.

Борговим періодом по іншій справі №910/11762/16 визначено жовтень 2013 року по червень 2014 року. Борговим періодом по даній справі є жовтень 2013 по травень 2014 рік включно. Тобто, спірний період у даній справі входить у вже розглянутий період у іншій справі №910/11762/16, за виключенням червня 2014 року.

У справі №910/11762/16 підставою позову визначено стягнення заборгованості за договором операційного лізингу № SD0904/2 від 01.12.2004р., крім того є посилання на рахунки, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за названий період, акт прийому-передачі обладнання DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011р., акт прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 30.06.2014р.

Обґрунтовуючи позов у даній справі, товариство підставою задоволення позовних вимог визначає акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (а/с 47-54), акт прийому-передачі обладнання DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 11.03.2011р. (за яким було передано відповідачу обладнання), акт прийому-передачі DCU/DBU № 170228 SDconnect 4 від 30.06.2014р. (згідно якого повернуто обладнання), рахунки фактури (а/с 29-36), тощо.

Позивач вважає, що оскільки обґрунтування позову у даній справі не містить посилання на Договір оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004 № SD09/04/2, який визначено підставою позову по іншій справі №910/11762/16, то підстави позову у даних справах не є тотожними.

Однак, колегія суддів вважає помилковими такі ствердження позивача, оскільки наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за період жовтень 2013 по травень 2014 рік включно місять посилання саме на договір оперативного лізингу (оренди) діагностичного обладнання від 01.12.2004 №SD09/04/2. Також посилання на вказаний договір містить і претензія від 20.06.2014 № 49/06. Таким чином, вищенаведене, виключає можливість вважати, що підстави позову у даній справі та по справі №910/11762/16 не є тотожними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Пунктом 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами , про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку.

Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 по справі № 910/11762/16 в задоволенні позову відмовлено повністю. Вказані судові рішення не були оскаржені до суду касаційної інстанції, відповідно рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

В силу п. 4.1, 4.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18, приписи статей 80 і 81 ГПК застосовуються і в судах апеляційної та касаційної інстанцій (в останній - з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, передбачених статтею 111-7 ГПК) щодо розгляду відповідно апеляційних і касаційних скарг. Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, а також те, що рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/11762/16 є чинним, провадження даній справі підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, п. 2 ч. 1 ст. 80, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 №910/3121/17 скасувати повністю.

3. Припинити провадження у справі № 910/3121/17.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" (01004, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 15/2; ідентифікаційний код 31750520) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАА ТРАНС" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, будинок 36; ідентифікаційний код: 31718995) 1 760 грн. 00 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

5.Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/24263/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст.107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Ю.Б. Михальська