ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Справа № 923/324/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Селянського (фермерського) господарства "Каховське", с.Коробки Каховського району Херсонської області

до відповідача: ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Ім.Латиських стрільців", смт.Нова Маячка Херсонської області

про стягнення 135249,40 грн. шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (НОМЕР_1, виданий Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 08.05.1998р.), представник, довіреність від 01.07.2016р.,

від відповідача: ОСОБА_3 (НОМЕР_2, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 26.08.1999р.), представник, довіреність № 26 від 30.01.2016р.

Позивач ОСОБА_4 (фермерське) господарство "Каховське", с.Коробки Каховського району Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців", смт.Нова Маячка Херсонської області про стягнення 135249,40 грн. шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

Ухвалою суду від 21.04.2017р. порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 18.05.2017р., зобов'язано сторони надати додаткові докази та пояснення.

10.05.2017р. відповідачем надано заперечення на позовну заяву та додаткові докази.

В судове засідання 18.05.2017р. представники сторін з'явились.

Представник позивача надав додаткові пояснення та докази, які судом розглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 18.05.2017р. розглянуто клопотання позивача (оформлене останнім шляхом викладення в п.2 прохальної частини позовної заяви) про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області здійснити перевірку правильності розрахунку заподіяної за 2015 та 2016 роки Селянському (фермерському) господарству "Каховське" завданої ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" шкоди самовільним зайняттям та використанням належних позивачеві на правах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею 12,8 га, що належить позивачу на умовах договору оренди землі від 02.04.2009р., зареєстрованого у Цюрупинському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі Книги 4АА001940 від 18.12.2009р. за №13, шляхом зобов'язання направлення у судове засідання відповідної посадової особи (фахівця) та складання письмового висновку з зазначеного питання.

Представник позивача, з посиланням на приписи ст.30 Господарського процесуального кодексу України, підтримав клопотання, зазначив, що звертався до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з заявами щодо проведення перевірки відносно відповідача, однак заяви залишені без належного реагування, у зв'язку з чим просить задовольнити клопотання.

Дослідивши клопотання СФГ "Каховське", заслухавши пояснення представника позивача, суд ухвалив про його відхилення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 30 ГПК України, на яку посилається позивач, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

Як зазначено в п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами і доповненнями), згідно зі статтею 30 ГПК в судовому процесі, у тому числі в справах про банкрутство, можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних чи інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. У частині першій зазначеної статті ГПК йдеться про можливість участі в судовому процесі лише посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, тобто осіб, зв'язаних з відповідними підприємствами (установами, організаціями, органами) трудовими відносинами на основі трудового договору (контракту). Тому якщо певна фізична особа (громадянин) не є посадовою особою чи іншим працівником підприємства (установи, організації, органу), в тому числі в разі, якщо зазначені відносини припинилися до моменту вирішення спору господарським судом, то вона не підпадає під дію відповідної норми ГПК. Господарський суд вправі викликати зазначених осіб як у процесі попередньої підготовки справи до розгляду (пункт 8 статті 65 ГПК), так і під час її розгляду (пункт 1 частини першої та частина третя статті 77 ГПК). Господарським судам необхідно враховувати, що зазначені в статті 30 ГПК особи не мають статусу представників сторін або інших учасників судового процесу (якщо їх не уповноважено на це відповідно до статті 28 названого Кодексу), і тому, зокрема, можуть викликатися судом для дачі пояснень незалежно від участі в даному судовому процесі тих підприємств, установ, організацій і органів, працівниками яких є ці особи. Водночас ці особи самі є учасниками судового процесу, і їх ухилення від участі в цьому процесі та від надання пояснень тягне за собою наслідки, передбачені, зокрема, пунктом 5 статті 83 ГПК. Господарський суд може скористатися правом, наданим йому статтею 30 ГПК, для виклику відповідного спеціаліста з метою участі його в судовому процесі, якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання роз'яснень (консультацій) спеціаліста з тих чи інших питань.

Згідно з вимогами частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, пункту 1 частини 3 статті 129 Конституції України, суд здійснює надані йому повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

За приписами ст.4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що статтею 30 ГПК України не передбачено компетенції суду зобов'язувати державні органи та їх посадових осіб, як то в даному випадку, здійснювати перевірку наданого позивачем до суду розрахунку заподіяної шкоди та складання з цього питання відповідного висновку (що, до речі, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 27.07.2007р. №963 "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву родючого шару ґрунту без спеціального дозволу" та від 22.07.2016р. №482 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", здійснюється територіальними органами Держгеокадастру на платній основі), а передбачено лише можливість виклику судом посадових осіб для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи, у зв'язку з чим судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача.

В судовому засіданні 18.05.2017р. було оголошено перерву до 25.05.2017р.

В судове засідання 25.05.2017р. представники сторін з'явились.

Представник позивача надав до суду додаткові пояснення, а також звернувся до суду з клопотанням про залучення до матеріалів даної справи №923/324/17 матеріалів справи №923/1508/15 Господарського суду Херсонської області та призначення судової експертизи.

Що стосується клопотання про залучення до даної справи матеріалів справи №923/1508/15.

Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Херсонської області перебувала справа №923/1508/15 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Каховське" до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" про стягнення шкоди та збитків, завданих самовільним зайняттям земельної ділянки, за результатами розгляду якої 08.06.2016р. ухвалено рішення (а.с.22-25).

Обґрунтовуючи клопотання представник позивача зазначив, що обставини щодо звільнення відповідачем спірної земельної ділянки в певний період можуть бути підтверджені матеріалами справи №923/1508/15 - поясненнями представників сторін, протоколами судових засідань та іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах вказаної справи, і які позивач просить долучити в якості доказів у даній справі шляхом залучення матеріалів справи №923/1508/15 до справи №923/324/17.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Разом з тим, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено вчинення такої процесуальної дії як то залучення до справи матеріалів іншої судової справи в якості доказів, у зв'язку з чим клопотання позивача в цій частині судом відхилено.

Підтримуючи клопотання про призначення судової експертизи представник СФГ "Каховське", з посиланням на положення ст.41 ГПК України, зазначив, що, оскільки господарським судом було відхилено клопотання про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області здійснити перевірку правильності розрахунку суми заявленої до стягнення шкоди, позивач просить призначити у справі судову експертизу про визначення документальної обґрунтованості розрахунків втраченої вигоди. На вирішення експертизи поставити питання - чи підтверджується документально та нормативно розрахунок розміру шкоди, завданої Селянському (фермерському) господарству "Каховське" ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" самовільним зайняттям земельної ділянки; визначити розмір шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача про призначення судової експертизи заперечила, вважає його необґрунтованим.

В судовому засіданні, після заслуховування позиції учасників провадження, клопотання позивача про призначення судової експертизи судом відхилено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

При цьому, необхідність призначення судової експертизи пов'язана саме з наявністю при розгляді господарського спору певних питань щодо обставин, які не можуть бути встановлені судом самостійно, оскільки потребують спеціальних знань експерта та можуть бути вирішені шляхом призначення судової експертизи. Зі змісту ст. 41 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Таким чином, згідно положень чинного законодавства та вказаної статті, зокрема, суд має право на його розсуд призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов'язок.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В даному випадку суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача про призначення судової експертизи та відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях при дослідженні та оцінці документальних доказів, наявних у матеріалах справи, а тому відхилив клопотання позивача про призначення судової експертизи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та відсутності доказів порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи, 02.04.2009р. між орендодавцем ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені громадян України, власників земельних ділянок, розташованих на території Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, на підставі доручень, посвідчених секретарем Новомаячківської селищної ради та орендарем Фермерським господарством "Каховське" укладено договір оренди землі (а.с.88-91), за умовами якого орендареві передано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель приватної власності, які знаходяться в адміністративних межах Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області, загальною площею 83,03 га.

Договір оренди землі зареєстровано у Цюрупинському реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі Книги 4АА001940 від 18.12.2009р. за №13.

18.12.2009р. за актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (а.с.92) земельну ділянку передано орендареві.

Позивач ОСОБА_4 (фермерське) господарство "Каховське" звернувся до господарського суду із позовною заявою до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" про стягнення 135249,40 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям та використанням протягом 2015-2016 років належних позивачеві на правах оренди за вищенаведеним договором оренди землі земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 12,8 га.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у період з 10.07.2014р. по 30.07.2014р. за заявою СФГ "Каховське" посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області було проведено планову перевірку дотримання ТДВ "ім.Латиських стрільців" вимог земельного законодавства та законодавства щодо експлуатації та технічного стану тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, за результатами якої складено акт перевірки №107 від 30.07.2014р.

Також, 29.07.2014р. державним інспектором Кравченком О.В. складено акт обстеження земельної ділянки №136 та акт обстеження земельної ділянки від №137, якими встановлено використання товариством без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 12,8 га в контурі №6 Новомаячківської селищної ради та самовільне зайняття земельної ділянки площею 23,33 га в контурі №27 Новомаячківської селищної ради, що знаходилась на праві колективної власності в Акціонерного товариства ім.Латиських стрільців. Згідно проекту роздержавлення земель ТДВ "імЛатиських стрільців" дана земельна ділянка, що є землею колективної власності акціонерного товариства, і є не розпайованою, тоді як чинним законодавством України не передбачено колективної власності,

30.07.2014р. державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області було видано приписи №000475 та №000474, якими зобов'язано відповідача усунути порушення вимог земельного законодавства - звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в місячний термін.

Того ж дня складено протоколи про адміністративне правопорушення №000546 та №000547 про порушення директором ТДВ "ім. Латиських Стрільців" ст.ст.125,126 Земельного кодексу України.

14.08.2014р. Державною інспекцією сільського господарства в Херсонській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №000546, якою директора ТДВ "ім. Латиських Стрільців" було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В серпні 2014 року ТДВ "ім. Латиських стрільців" звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, третя особа: СФГ "Каховське", в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати приписи від 30.07.2014р. №000474 і №000475 про усунення порушень вимог земельного законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. у справі № 821/3535/14 (а.с.16-18) позов ТДВ "ім. Латиських стрільців" залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову ТДВ "ім.Латиських стрільців" про визнання протиправними та скасування приписів від 30.07.2014р. №000474 і №000475 про усунення порушень вимог земельного законодавства, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ "ім. Латиських стрільців" не надало будь-якого рішення органів місцевого самоврядування, на підставі якого було надано у власність або у користування спірні земельні ділянки, що свідчить про те, що у товариства відсутні визначені законом правовстановлюючі документи (державний акт, договір оренди земельної ділянки тощо), з отриманням яких набуваються відповідні права на землю.

Приписом від 30.07.2014р. №000474 ТДВ "імЛатиських стрільців" зобов'язано усунути правопорушення, що полягає у використанні без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 12,8 га в контурі № 6 Новомаячківської селищної ради.

Перевіркою встановлено, що контур №6 в адміністративно-територіальних межах Новомаячківської селищної ради (100 га) обробляється єдиним масивом та засіяний соняшником, хоча відповідно до договору оренди землі від 02.04.2009р. земельна ділянка площею 12,8 га., що входить до площі цього масиву, перебуває у користуванні СФГ "Каховське", чим завдано СФГ "Каховське" майнової шкоди у розмірі 14157,16 грн.

Судом встановлено, що ТДВ "ім. Латиських стрільців" не має зареєстрованих прав на оспорюванні гектари контуру №6, а відтак, самовільно використовуючи зазначену земельну ділянку ТДВ "ім. Латиських стрільців" порушує права СФГ "Каховське", якому на праві користування належить земля.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ТДВ "ім. Латиських стрільців" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі № 821/3535/14 залишено апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Вищезазначені обставини підтверджуються постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. у справі № 821/3535/14 та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі № 821/3535/14 (а.с.16-21), копії яких подано позивачем до матеріалів справи.

В подальшому, рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.06.2016р. у справі №923/1508/15 (а.с.22-25) було задоволено позов Селянського (фермерського) господарства "Каховське" до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" та стягнуто на користь позивача 21969,56 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям та використанням належних позивачеві на правах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення в 2014 році, площею 12,8 га, за умовами договору оренди землі від 02.04.2009р., зареєстрованого у Цюрупинському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі Книги 4АА001940 від 18.12.2009р. за № 13.

Разом з тим, позивач наполягає, що незважаючи на стягнення рішенням господарського суду шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття спірної земельної ділянки, за 2014 рік, відповідач продовжує самовільно користуватися спірною земельною ділянкою загальною площею 12,8 га, що належить позивачу на праві оренди.

Вищезазначений факт, за твердженням позивача, підтверджується тим, що відповідачем не вчинено відповідних дій, а саме - не визнано право оренди позивача та не передано за актом приймання-передачі земельну ділянку позивачу після встановлення факту її самовільного зайняття.

Позивач підкреслює, що неодноразово протягом 2015-2016 років звертався до Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки загальною площею 12,8 га ТДВ "ім.Латиських стрільців", проте листами від 25.09.2015р. №04-07/К-10, від 30.03.2016р. №04-13/566/391 (а.с.28, 30) Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області повідомила про неможливість здійснення перевірки у зв'язку із забороною її проведення згідно ст.6 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обмеження втручання у діяльність суб'єктів господарювання".

За наведених обставин, позивач, посилаючись на самовільне зайняття відповідачем протягом 2015-2016 років земельної ділянки площею 12,8 га, що належить СФГ "Каховське" на праві оренди, просить стягнути з ТДВ "ім.Латиських стрільців" 135249,40 грн. шкоди, розрахунок якої здійснено позивачем відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. №963, з врахуванням встановлених обставин у справі №923/1508/15 Господарського суду Херсонської області та висновку судово-економічної експертизи від 26.04.2016р. №96 (що була призначена господарським судом в межах провадження у справі №923/1508/15).

Відповідач позовні вимоги не визнає, свою правову позицію виклав у відзиві на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив про наступне.

Так відповідач зауважує, що спірна земельна ділянка площею 12,8 га є, фактично, п'ятьма земельними ділянками по 2,56 га кожна, які, в тому числі, передані позивачу в оренду за договором оренди від 02.04.2009р., та розташовані в різних місцях земельного масиву в контурі №6 загальною площею 102 га, який розташовано на території Новомаячківської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області.

В даному земельному масиві власники земельних ділянок загальною площею 89,2 га передали їх в оренду ТДВ "ім.Латиських стрільців", а п'ять власників свої земельні ділянки загальною площею 12,8 га передали в оренду СФГ "Каховське".

Враховуючи, що приписами ч.ч.2, 3 ст.103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувача сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив); власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільгоспкультур та охорони земель (обмін земельних ділянок, встановлення, зберігання межових знаків), відповідач протягом 2014-2316 років неодноразово звертався до позивача з пропозицією укласти угоду про обмін земельними ділянками в контурі 6 (листи від 25.11.2014р. №206, від 26.02.2015р. №49, від 28.09.2015р. №54, від 30.06.2016р. №59, від 19.07.2016р. №128 - а.с.51, 53, 54, 55, 56-57).

Однак, як стверджує відповідач, позивач вказані пропозиції залишав без належного реагування або вимагав сплатити йому шкоду за самовільне зайняття в 2015-2016 роках земельних ділянок.

Проте, відповідач зауважує, що протягом 2015-2016 років спірну земельну ділянку товариство не займало, що підтверджується наступним.

Так 05.10.2015р. та 26.04.2017р. комісією у складі посадових осіб Новомаячківської селищної ради та ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" було проведено обстеження земельної ділянки поля №6 загальною площею 102 га в адміністративних межах Новомаячківської селищної ради, про що складено відповідні акти (а.с.59, 79). За результатами обстеження в 2015 році встановлено, що в 2015 році із загальної площі 102 га використовувалось 89,2 га (загальним масивом), а 12,8 га загальним масивом, яка заросла бур'яном, не використовував ніхто. В акті від 26.04.2017р. зазначено, що земельна ділянка використовується ТДВ "ім.Латиських стрільців" на підставі укладених з власниками землі договорів оренди, за винятком п'яти земельних ділянок, розташованих в різних місцях земельного масиву поля №6, контри: 94, 105, 70, 75, 81 загальною площею 12,8 га, які орендує СФГ "Каховське". Дані земельні ділянки не обробляються та не використовуються орендарем впродовж двох років, заросли бур'яном.

Також, у зв'язку з відмовою СФГ "Каховське" від обміну орендованими земельними ділянками та враховуючи той факт, що позивач використовує спірні земельні ділянки в полі №6, контури №№ 70, 94, 81, 75, 105 без встановлення меж кожної орендованої земельної ділянки, відповідач в 2016 році уклав договір з Приватним підприємством Науково-виробнича фірма "Нові технології-ГІС" на проведення встановлення (на місцевості) межових знаків 10 земельних ділянок, які орендує ТДВ "ім.Латиських стрільців" в контурі поля №6 (№№69, 71, 74, 76, 80, 82, 93(3), 95, 105, 104(1), які є суміжними з ділянками №№ 70, 94, 81, 75, 105, що орендує позивач.

23.08.2016р. ПП "Нові технології-ГІС" направило позивачу повідомлення про те, що 31.08.2016р. буде проводитись встановлення межових знаків (а.с.60-61), проте представник або керівник позивача для участі у роботі комісії не прибув.

До матеріалів справи відповідачем надано примірники актів приймання-передачі межових знаків на зберігання від 31.08.2016р. (а.с.62-71).

Крім цього, 15.09.2016р. Державною інспекцією сільського господарства в Херсонській області було проведено перевірку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" щодо дотримання приписів від 30.07.2014р. №№000474 та 000475. За результатами перевірки складено акт №11 від 19.09.2016р. (а.с.74-78), та встановлено, що на момент перевірки виконання вимог припису від 30.07.2014р. № 000475 ТДВ "ім.Латиських стрільців" виконало вимоги припису, а саме: земельна ділянка державної власності в контурі №27 загальною площею 23,33 га звільнена та вкрита трав'янистою рослинністю, останніми не використовується.

Також на момент перевірки виконання вимог припису від 30.07.2014р. № 000474 встановлено, що ТДВ "ім.Латиських стрільців" виконало вимоги припису, а саме: земельні ділянки №№ 70, 75, 81, 94, 105 в контурі №6 загальною площею 12,8 га, які перебувають у користуванні СФГ "Каховське" згідно договору оренди землі від 02.04.2009р., звільнені і не використовуються та вкриті трав'янистою рослинністю. Окрім того, з метою недопущення порушення щодо подальшого використання земельної ділянки загальною площею 12,8 га, яка перебуває у користуванні СФГ "Каховське", 31.08.2016р. ПП НВФ "Нові технології - ГІС" на замовлення ТДВ "ім.Латиських стрільців" винесено в натурі на місцевості суміжні земельні ділянки, які перебувають у користуванні товариства та закріплено їх межовими знаками.

Як зазначає відповідач, вищенаведені факти свідчать про те, що ТДВ "ім.Латиських стрільців" з 2015 року не використовує земельні ділянки в контурі №6 №№ 94, 105, 70, 75, 81 загальною площею 12,8 га, які орендує СФГ "Каховське", а тому не може нести відповідальність за те, що ці орендовані земельні ділянки не використовує сам позивач, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так позивач ОСОБА_6 (фермерське) господарство "Каховське" просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "ім.Латиських стрільців" 135249,40 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям та використанням протягом 2015-2016 років належних позивачеві на правах оренди за вищенаведеним договором оренди землі земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 12,8 га.

Свої вимоги позивач підтверджує постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. у справі № 821/3535/14, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі № 821/3535/14, рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.06.2016р. у справі №923/1508/15 а також тими обставинами, що відповідачем не визнано право оренди позивача на спірну земельну ділянку площею 12,8 га та не передано за актом приймання-передачі земельну ділянку позивачу після встановлення факту її самовільного зайняття.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Відповідно до ч.1, п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, з огляду на загальні положення статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок законного вилучення земельних ділянок на користь інших осіб, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, здійснюється згідно приписів ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284.

Відповідно до пункту "д" ст. 156, ст.157 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

В пункті "г" ч.1 статті 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Частина друга цієї статті вказує, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту "б" ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначено також статтею 22 ЦК та частиною 2 статті 224, статтею 225 ГК, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", пунктом 3.7. передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Розмір збитків землекористувача визначається Методикою "Про визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", затвердженою Постановою КМУ від 25.07. 2007 р. № 963.

За приписами статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до п. 4 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони вільні у наданні до суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. В даному випадку це стосувалося позивача, що мав довести факт порушення його права відповідачем та надати відповідні докази.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В даному випадку позивачем не доведено факту самовільного використання відповідачем спірної земельної ділянки протягом 2015-2016 років; посилання на обставини, встановлені постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. у справі № 821/3535/14, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р. у справі № 821/3535/14, рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.06.2016р. у справі №923/1508/15 судом до уваги не приймаються, оскільки вказаними судовими рішеннями встановлено факт самовільного використання відповідачем спірної земельної ділянки протягом 2014 року. Суд також вважає безпідставними твердження позивача щодо не передачі йому відповідачем земельної ділянки за актом приймання-передачі, оскільки суду не доведено факт укладення між сторонами будь-якого правочину на підставі якого мала б відбутися така передача.

Натомість, матеріалами справи, а саме актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 19.09.2016р. №11 підтверджено факт виконання ТДВ "ім.Латиських стрільців" вимог припису від 30.07.2014р. № 000474, а саме звільнення та не використання земельних ділянок №№ 70, 75, 81, 94, 105 в контурі №6 загальною площею 12,8 га, які перебувають у користуванні СФГ "Каховське" згідно договору оренди землі від 02.04.2009р.

Доказів наявності протиправної поведінки відповідача позивач суду не надав, з матеріалів справи протиправність поведінки відповідача не вбачається.

Також відсутні докази наявності вини відповідача у понесенні позивачем заявлених збитків.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що склад цивільного правопорушення є недоведеним, а відтак позовні вимоги є позбавленими фактичного і правового обґрунтування та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір, в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України - 06.06.2017р.

Суддя М.Б. Сулімовська