РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017Справа №910/308/17
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного підприємства "Автомагістраль"
доСлужби автомобільних доріг у Київській області
простягнення 304 437 грн 27 коп.
Представники:
від позивача: Крзаченко В.М. - представник за довіреністю
від відповідача: Майданік В.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Автомагістраль" з вимогами до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення 304 437 грн 27 коп. заборгованості за договором на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16 від 24.06.2016, втому числі: 303 166 грн 80 коп. основного боргу, 697 грн 36 коп. пені та 573 грн 11 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16 від 24.06.2016 не виконав зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 303 166 грн 80 коп., а також у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 697 грн 36 коп. пені та 573 грн 11 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 порушено провадження у справі № 910/308/17 та справу призначено до розгляду на 14.02.2017.

01.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи та про відкладення розгляду справи.

13.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 14.03.2017, у зв'язку неявкою представника позивача та невиконанням останнім вимог ухвали суду.

13.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Карабань Я.А., справу № 910/308/17 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справу № 910/308/17 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 справу № 910/308/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.04.2017.

03.04.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заяв - підтвердження.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 24.04.2017 оголошено перерву до 22.05.2017.

19.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

У судове засідання 22.05.2017 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи.

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 22.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.06.2016 між Службою автомобільних доріг у місті Києва (замовник за договором) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (виконавець за договором) укладено договір на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується у порядку та на умовах, визначених даним договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з поточного дрібного ремонту та з експлуатації утримання автомобільних доріг місцевого значення, згідно з технічним завданням замовника за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов'язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок.

Згідно з пунктом 1.3 договору найменування послуг: 42.11.20-00.00 (ГБН Г.1-218-182:2011, СОУ 42.1-5:2013. Послуги з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області): Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район.

У відповідності до пункту 4.1 договору розрахунки проводяться замовником виключно виконавцю після підписання сторонами актів приймання-виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних ДСТУ та СОУ, які складаються виконавцем і подаються для підписання замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця, або поетапної оплати замовником наданих послуг. Замовник може здійснювати подекадно проміжні платежі за надані послуги. Замовник протягом п'яти робочих днів відповідно погодженого сторонами графіку здачі виконаних робіт перевіряє виконя робіт згідно представленого акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт, в межах виділених бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги виконавця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Як вбачається з матеріалів справи, що на виконання умов договору на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16 від 24.06.2016 позивачем було виконано роботи на загальну суму 303 166 грн 80 коп., що підтверджується наданими позивачем та отриманими відповідачем 29.11.2016 (відповідно до відмітки штампу відповідача) довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року, актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 року, підсумковою відомістю ресурсів, розрахунком загальновиробничих витрат до локального кошторису, довідкою договірної ціни, зведеним кошторисним розрахунком вартості об'єкта будівництва та дефектним актом. Судом встановлено, що вказані документи не підписані відповідачем та останнім у встановлені договором та нормами чинного законодавства строки не надано вмотивованої письмової відмови від їх підписання.

19.12.2016 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 785 від 19.12.2016 про прийняття та оплату виконаних робіт на суму 303 166 грн 80 коп. протягом п'яти днів, яка була отримана останнім 19.12.2016 відповідно до відмітки штампу. Проте зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як встановлено судом, сторонами у договорі на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16 від 24.06.2016 не встановлено конкретного строку (терміну), у який відповідачем повинно бути виконано зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт, а тому суд виходить з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що замовник в порушення умов договору на закупівлю послуг з поточного дрібного ремонту та з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області: Васильківський район, Вишгородський район, Іванівський район, Подільський район № 55М-16 від 24.06.2016 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед підрядником за виконані роботи у листопаді 2016 року у розмірі 303 166 грн 80 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати виконаних робіт у розмірі 303 166 грн 80 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт, також відсутня обґрунтованої письмової відмови відповідача від підписання акта приймання-здачі виконаних робіт та довідки за листопад 2016 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача 303 166 грн 80 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 697 грн 36 коп. пені та 573 грн 11 коп. 3 % річних, нараховані за період прострочення з 07.12.2016 по 29.12.2016.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.2.5 договору за порушення строків оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,01% їх вартості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 7.2.5 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені та 3% річних є неправильним, оскільки позивачем, з урахуванням приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, неправильно визначено день початку прострочення обов'язку з оплати наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 19.12.2016 звернувся до відповідача з вимогою про прийняття та оплату виконаних робіт протягом п'яти днів з дня отримання вимоги, яка була. Таким чином, з урахуванням того, що вказана вимога була отримана відповідачем 19.12.2016 (відповідно до відмітки штампу), у останнього виник обов'язок щодо оплати наданих послуг за вказаними рахунками не пізніше 24.12.2016, а прострочення виконання обов'язку з оплати наданих послуг виникло 25.12.2016.

Суд наводить власний розрахунок пені та 3 % річних з урахуванням розміру та дати виникнення прострочення виконання зобов'язання та в межах визначеного позивачем періоду нарахування, а саме кінцевої дати нарахування:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
303166.8025.12.2016 - 29.12.201653 %124.59

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
303166.8025.12.2016 - 29.12.201650.01 %151.58
З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду, а саме пені у розмірі 151 грн 58 коп. та 3 % річних у розмірі 124 грн 59 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Київській області (03680, місто Київ, вулиця Народного ополчення, будинок 11-А, ідентифікаційний код 26345736) на користь Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська область, Вишгородський район, село Синяк, вулиця Київська , будинок 68, ідентифікаційний код 31481658) 303 166 (триста три тисячі сто шістдесят шість) грн 80 коп. заборгованості, 151 (сто п'ятдесят одна) грн 58 коп. пені, 124 (сто двадцять чотири) грн 59 коп. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 551 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят одна) грн 64 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.06.2017

Суддя Н.Б. Плотницька