ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" травня 2017 р. Справа № 911/1588/17

Суддя Карпечкін Т.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗИНГ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІ ОСОБА_1 КО., ЛТД»

про стягнення 385105,86 грн.

встановив:

23.05.2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗИНГ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІ ОСОБА_1 КО., ЛТД» про стягнення 385105,86 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Стаття 58 ГПК України передбачає, що в одній позовній заяві може бути обєднано кілька позовних вимог, звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви, в вимогу про стягнення 385105,86 грн. заборгованості фактично включені вимоги про стягнення:

- 2116,66 грн. 3 % річних та 20964,25 грн. інфляційних, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором фінансового лізингу № 159- LD від 12.07.2007 року, яке встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 21.12.2012 року у справі № 26/142-12;

- 13535,93 грн. 3 % річних та 134063,15 грн. інфляційних, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором фінансового лізингу № 160-LD від 25.07.2007 року, яке встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 21.01.2013 року у справі № 19/088-12;

- 19664,49 грн. 3 % річних та 194761,38 грн. інфляційних, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором фінансового лізингу № 552-LD від 22.08.2008 року, яке встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2013 року у справі № 5/087-12.

Як стверджує позивач у даному позові, відповідач обовязку з оплати лізингових платежів за Договорами фінансового лізингу № 159- LD від 12.07.2007 року, № 160-LD від 25.07.2007 року та № 552-LD від 22.08.2008 року, які встановлені рішеннями Господарського суду Київської області від 21.12.2012 року у справі № 26/142-12, від 21.01.2013 року у справі № 19/088-12 та від 24.01.2013 року у справі № 5/087-12, належним чином не виконав, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних нарахованих на суми боргу за трьома договорами фінансового лізингу, встановленими трьома рішенням суду.

Як вбачається з позовної заяви, кожен договір фінансового лізингу був предметом розгляду окремої справи, по кожній з яких досліджувались різні документи, встановлювались різні обставини, що свідчить про те, що позовні вимоги не повязані і поданими доказами.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача одночасно за трьома договорами фінансового лізингу, заборгованість по яких встановлена трьома різними судовими рішеннями, не повязані ні підставами виникнення, ні поданими доказами.

Таким чином, позивачем порушено правила обєднання вимог.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 Господарського процесуального кодексу України та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві обєднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; обєднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п. (п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року за №18).

Оскільки кожен окремий договір, а також факт порушення його умов, є окремими підставами позову, то предметом позову даної позовної заяви є об'єднані вимоги, що виникають з різних підстав, що порушує вимоги ч. 1 ст. 58 ГПК України, якою передбачена можливість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві, якщо вони зв'язані між собою однією підставою виникнення або поданими доказами.

Також, позивачу необхідно враховувати, що кількість окремих договорів, які мають різну правову природу суттєво ускладнює судовий розгляд, оскільки суду необхідно в межах одного провадження фактично вирішити кілька окремих, не повязаних між собою спорів та надавати окрему юридичну оцінку доказам по кожному договору окремо.

Сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки заявлені вимоги щодо стягнення боргу не повязані підставою їх виникнення, так як виникли з різних договорів. При вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору окремо, які були предметами розгляду різних справ і заборгованість по яким встановлена різними судовими рішеннями та щодо допущених порушень вимог закону кожному з них окремо.

Чинне законодавство не передбачає поєднання в одній позовній заяві однорідних вимог, які підтверджуються тотожними доказами.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

З огляду на те, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позовна заява не може бути прийнятою до розгляду господарським судом Київської області та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗИНГ» з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя Т.П. Карпечкін