ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.05.2017 Справа № 904/3724/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосфера Дніпро", м. Кам'янське Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" ОСОБА_1 міської ради, м. Дніпро Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міська рада, м. Дніпро

про стягнення 18 647,45 грн. заборгованості за надані послуги, 4 090,74 грн. 3% річних, 37 631,74 грн. пені

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 12.01.2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №61 від 30.01.2017 року, представник

Від третьої особи: не з'явився

В засіданні приймає участь: ОСОБА_4, службове посвідчення №024234 від 24.01.2014 року, прокурор відділу

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екосфера Дніпро" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, з урахуванням заяви від 11.05.2017 про зменшення позовних вимог, про стягнення з Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" ОСОБА_1 міської ради заборгованості на загальну суму 60 369,93 грн., з яких:

- 17 492,05 грн. пеня за період з 01.03.2017 по 28.03.2017 за актом за січень 2017 року;

- 1 874,14 грн. 3% річних за період з 01.03.2017 по 28.03.2017 за актом за січень 2017 року;

- 18 647,45 грн. заборгованість за надані послуги у лютому 2017 року;

- 20 139,69 грн. пеня за період з 29.03.2017 по 11.02.017 за актом за лютий 2017 року;

- 2 216,60 грн. 3% річних за період з 29.03.2017 по 11.05.2017 за актом за лютий 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №12-30-1 про надання послуг з прибирання прибудинкової території від 30.12.2016 щодо своєчасної та повної оплати послуг наданих у січні та лютому 2017 року, що підтверджується ОСОБА_4 надання послуг:

- № 9 від 31.01.2017 на суму 1 465 623,97 грн.;

- № 23 від 28.02.2017 на суму 1 387 035,50 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що виникнення заборгованості за договором, зумовлене тим, що протягом терміну надання послуг за договором та після та після їх надання, жодних вимог щодо сплати за надані послуги у строки встановлені договором позивачем відповідачу не заявлялось. Враховуючи рівень надходжень оплати за житлово-комунальні послуги від населення, а також те, що відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядними організаціями, за якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому відповідач здійснював оплату саме за вказаними договорами, а оплата за договором була здійснена не в повному обсязі. Відповідачем було перевірено правильність 3% річних та пені, помилок виявлено не було, тому вказані суми, на думку відповідача, є обґрунтованими. Також відповідач зазначає, що стягнення з відповідача заборгованості може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час здійснюють виконання поточних ремонтів та технічне обслуговування житлового фонду, що перебуває в управлінні підприємства.

Третя особа свого повноваженого представника у судове засідання не направила, проте, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, яка вказана у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.05.2017 (а.с. 16, 17 том 3).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 з призначенням її до розгляду на 20.04.2017.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 20.04.2017 було оголошено перерву до 11.05.2017, у судовому засіданні від 11.05.2017 було оголошено перерву до 25.05.2017, після чого розгляд справи відкладався до 30.05.2017.

Ухвалою суду від 25.05.2017 залучено до участі у справі ОСОБА_1 міську раду у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

У судовому засіданні 30.05.2017 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Екосфера Дніпро" (далі - виконавець, позивач) та комунальним підприємством "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради (далі - замовник, відповідач) укладено договір №12-30-1 про надання послуг з прибирання прибудинкової території (далі - договір) відповідно до п.1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання особисто або шляхом залучення на договірних засадах фізичних та/або юридичних осіб надавати послуги з прибирання прибудинкових територій (надалі - послуги) житлових будинках згідно переліку, визначеному у Додатку № 1,2, згідно переліку та періодичності, які встановлені в Додатку №3 до цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцеві надані ним послуги.

Послуги, передбачені п.1.1 договору надаються виконавцем у відповідності до актів чинного законодавства України, що регулює надання житлово-комунальних послуг, здійснення права власності в багатоквартирному будинку, а також відповідних рішень органів місцевого самоврядування, що поширюються на діяльність управителя житлової нерухомості та сторін договору (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1. договору щомісячна вартість послуг станом на момент укладення договору складає 1 486 004,20 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч чотири гривні 20 коп.) з ПДВ.

Загальна вартість послуг визначається в актах прийому наданих послуг (п.2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що на підтвердження надання послуг за договором виконавець надає замовнику ОСОБА_4 наданих послуг (далі - ОСОБА_4) та рахунок на оплату. Замовник зобов'язаний підписати ОСОБА_4 протягом десятиденного строку з дня отримання акту.

Відповідно до п.2.4. договору у разі мотивованої відмови замовника прийняти надані послуги, сторонами у 10-дений термін складається рекламаційний акт з переліком претензій замовника, які виконавець має усунути в розумні строки та за власний рахунок. У разі не підписання ОСОБА_4 замовником або відсутності мотивованої відмови замовника протягом визначеного строку, послуги згідно наданого виконавцем ОСОБА_4 вважаються наданими та підлягають оплаті на умовах цього договору.

Оплата послуг, наданих у відповідному місяці, проводиться замовником щоденно на протязі 20-ти банківських днів, з моменту підписання сторонами акту приймання наданих послуг за звітній місяць (п. 2.5. договору).

У разі несвоєчасної оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день затримки та відшкодовує заподіяні збитки (п. 4.2. договору).

Згідно п. 6.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2017 та діє до 31.12.2017.

03.01.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору №12-30-1 від 30.12.2016, відповідно до якої пункт 2.1. договору виклали в наступній редакції - місячна вартість надання послуг становить 1 465 623,97 грн. з ПДВ.

01.02.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору №12-30-1 від 30.12.2016, відповідно до якої пункт 2.1. договору виклали в наступній редакції - місячна вартість надання послуг становить 1 424 049,51 грн. з ПДВ.

13.02.2017 сторони уклали додаткову угоду до договору №12-30-1 від 30.12.2016, відповідно до якої пункт 2.1. договору виклали в наступній редакції - місячна вартість надання послуг становить 1 387 035,50 грн. з ПДВ.

У Додатках № 1,2,3 договору сторонами визначено перелік та періодичність надання послуг з прибирання прибудинкових територій житлових будинків Самарського, Амур-Нижньодніпровських районів.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2017 та діє до 31.12.2017 (п.6.1 договору).

Представниками сторін складені та підписані наступні ОСОБА_4 надання послуг:

- № 9 від 31.01.2017 з прибирання прибудинкової території згідно з дислокацією, зазначеною у Додатках № 2,3 за Додаткової угоди від 03.01.2017 до договору № 12-30-1 від 30.12.2016 на суму 1 465 623,97 грн.;

- № 23 від 28.02.2017 з прибирання прибудинкової території згідно з дислокацією, зазначеною у Додатках № 2,3 за Додаткової угоди від 13.02.2017 до договору № 12-30-1 від 30.12.2016 на суму 1 387 035,50 грн.

Відповідач здійснив оплату частково та з порушенням строків оплати, що є причиною звернення з позовом до суду.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що укладений між сторонами у справі правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги та 3% річних та пеня за несвоєчасну оплату актів № 9 від 31.01.2017 та № 23 від 28.02.2017.

Згідно даних актів виконавець (позивач) надав замовнику (відповідачу) послуги з прибирання прибудинкової території по ОСОБА_4 № 9 від 31.01.2017 у січні 2017 на суму 1 465 623,97 грн., по ОСОБА_4 № 23 від 28.02.2017 у лютому 2017 на суму 1 387 035,50 грн. (а.с. 23, 25 том 1).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88 зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704 із змінами і доповненнями, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, акт виконаних робіт є первинним документом, який повинен бути оформлений на паперовому носії з обов'язковим зазначенням в ньому господарської операції та одиниці виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), а саме, конкретного переліку виконаних робіт.

Надані в матеріали справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не містять даних щодо обсягів наданих послуг, змісту наданих послуг, що унеможливлює встановити з чого складається місячна вартість таких послуг.

Під час розгляду справи від сторін було витребувано докази, що підтверджують фактичне виконання умов договору за участю сторін із зазначенням об'єму та обсягів виконаних робіт.

Позивачем в матеріали справи було надано довідку про наявність у товариства обладнання та матеріально-технічної бази, довідку про наявність працівників відповідної кваліфікації, копії договорів укладених з метою виконання виконання спірного договору, копії актів перевірки прибирання прибудинкової території в січні - лютому 2017 року, копії табелів обліку робочого часу. Вказані документи підписані в односторонньому порядку з боку позивача та які є його внутрішніми документами, а тому не можуть достовірно підтверджувати обставини, які свідчать про фактичне виконання робіт з надання послуг передбачених умовами договору та надання послуг саме на заявлену до стягнення суму. Також не приймається як доказ фактичного виконання підпис на актах фізичних осіб, мешканців будинку, які не є сторонами договору укладеного між позивачем та відповідачем. Фізичні особи, які є співвласниками багатоповерхового будинку, не наділені правом контролювати надані послуги позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи первинних документів, обумовлених договором, та про невідповідність наданих позивачем документів вимогам, що ставляться законодавством до первинних документів, що фіксують здійснення господарських операцій, фактичного виконання послуг, а відтак про недоведеність виконання позивачем зобов'язання, що підлягало б оплаті відповідно до поданих позовних вимог.

З огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000,00 грн.).

Ціна позову, з урахуванням заяви про зменшення, становить 60 369,93 грн. отже, сума судового збору мала складати 1 600,00 грн., а позивачем відповідно до платіжного доручення № 1524 від 27.03.2017 сплачено 2 812,07 грн.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу підлягає поверненню сума надмірно сплаченого ним судового збору у розмірі 1 212,07 грн. (2 812,07 - 1600,00 = 1 212,07), проте позивач з клопотання про повернення судового збору до суду не звертався.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.06.2017.

Суддя ОСОБА_5