РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017Справа №910/3945/17

За позовом Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту»

До фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Про стягнення 93536,25 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Грищенко О.Р. (за дов.), Советченко В.Б.

від відповідача ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася з позовом Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» (далі - ВГО «ВФТС») до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 697602,00 грн., з яких: 483000,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти, 140399,51 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, розрахованих станом на 10.03.2017, та 74202,49 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по січень 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір № 12/03/15 від 12.03.2015 та договір № 13/07/15 від 13.07.2015, за якими 09.07.2015 та 16.09.2015 було сплачено 179000 грн. та 304000 грн., відповідно, не можна вважати укладеними. Обґрунтовуючи свої доводи позивач посилається на таке:

- у договорі № 12/03/15, який датований 12.03.2015, в реквізитах позивача зазначений рахунок НОМЕР_3, що був відкритий в АТ «Піреус Банк МКБ» 04.06.2015, що свідчить про те, що договору № 12/03/15 від 12.03.2015 до червня 2015 року не могло існувати;

- договір № 12/03/15 від 12.03.2015 та договір № 13/07/15 від 13.07.2015 підписані ОСОБА_5 як керівником, який з 09.02.2015 не є і не був уповноваженою особою вчиняти будь-які юридично значимі дії від імені позивача. З 09.02.2015 керівником та підписантом позивача був ОСОБА_6, що встановлено у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 у справі № 826/8265/15, і дані обставини, в силу ст. 35 ГПК України, не потребують доказування;

- договір № 12/03/15 від 12.03.2015 та договір № 13/07/15 від 13.07.2015 ніколи не виконувались відповідно до предмету і мети, з якими вони, нібито, підписувались. Позивач жодних послуг від відповідача не отримував, а відповідач даних послуг позивачу не надавав. Акти виконаних робіт підписані ОСОБА_5, який не був представником позивача, а тому, на думку позивач, вони можуть свідчить про надання послуг ОСОБА_5, а не позивачу.

У зв'язку з цим позивач робить висновок про те, що вказані договори є неукладеними, а кошти, отримані за ними, у розмірі 483000 грн. підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. Також, на думку позивача, на відповідача, в силу ч. 2 ст. 1214 ЦК України, покладається обов'язок сплатити проценти за користування коштами та інфляційні нарахування за приписами ст. 625 ЦК України.

Суд своєю ухвалою від 15.03.2017 порушив провадження у справі № 910/3945/17.

До прийняття рішення по справі позивач збільшив розмір позовних вимог до 730836,17 грн., з яких: 483000,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти, 152203,23 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, розрахованих станом на 15.05.2017, та 95632,94 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по квітень 2017 року.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, посилаючись на таке.

1) відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), виданих Головним управлінням регіональної статистики у 2015 році; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; постанову по справі про адміністративне правопорушення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (серія АА №228235) від 27 лютого 2015 року; фінансові звіти ВГО «ВФТС», подані та прийняті у 2015 році: 02.10.2015 (баланс на 01.10.2015), 10.07.2015 (баланс на 01.07.2015), 02.04.2015 (баланс на 01.04.2015, надані Управлінням статистики в Оболонському районі; податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ВГО «ВФТС», отриманий 02.04.2015 ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві; звіти про суми нарахованої заробітної плати, отримані ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві 11.02.2015 та 18.03.2015 від ВГО «ВФТС»; акт №170/1702/36291688 від 03.11.2015 ДПІ в Оболонському районі головного управління ДФС у м. Києві; ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В. від 21.10.2016 у справах: 757/51570/16-к, 757/51575/16-к, 757/51577/16-к, 757/51578/16-к - підтверджують те, що виключно ОСОБА_5, як президент ВГО «ВФТС», мав право та належні повноваження від імені ВГО «ВФТС» укласти та виконати умови договору №12/03/15 та договору №13/07/15.

2) відповідач та позивач, в особі президента ОСОБА_5, укладаючи договір №12/03/15 від 12.03.2015 та договір №13/07/15 від 13.07.2015, погодили предмет, ціну та строки дії кожного договору, що підтверджується п.1.1., 3.1. та 6.1. цих договорів;

3) договір № 12/03/15 та договір №13/07/15 укладались за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, позивач, підписуючи договори, погодився з умовами і порядком оплати послуг відповідача, до того ж, в матеріалах справи №910/3945/17 відсутні будь-які належні докази того, що позивач відмовився від договору №12/03/15 та договору №13/07/15, або ці договори були розірвані, або визнані недійсними;

4) чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати за надані послуги (постанова Верховного Суду України від 28.11.2011р., справа №6-55цс11);

5) відповідно до п.1.1 договору № 12/03/15 та договору № 13/07/15, відповідач з 12.03.2015 до 11.11.2015 надавав позивачу послуги, які позивач прийняв в повному об'ємі відповідно до п.3.2. укладених договорів, що підтверджується підписаними між сторонами актами, без будь-яких зауважень та фактом сплати коштів позивачем. Послуги полягали у наданні усних консультацій, які є комерційною таємницею та становлять конфіденційну інформацію та не можуть бути розголошені відповідачем без згоди ОСОБА_5 як особи, яка від імені ВГО «ВФТС» підписала договори;

6) відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 оплата за договорами не залежала від об'єму фактично наданих послуг за певний період часу та факт наданих послуг за певний період часу фіксувався в актах прийняття наданих послуг;

7) AT «Піреус Банк МКБ», сприймаючи виключно ОСОБА_5 президентом ВГО «ВФТС», у червні 2015 року відкрив рахунок для позивача та в подальшому, відповідно до рішення керівника ВГО «ВФТС» ОСОБА_5 - банк здійснював операції по рахунку позивача та ці дії банку ніким не визнано не правомірними. Договір №12/03/15 від 12.03.2015 було перепідписано у червні 2015 року за ініціативою ВГО «ВФТС», у зв'язку з чим він містить реквізити рахунку, що був відкритий 04.06.2015;

8) компанія «Academservice international LTD» своїм листом від 05.04.2017 підтвердила той факт, що не має жодних претензій стосовно того факту, що грошові кошти, отримані від неї, були використані ВГО «ВФТС» для сплати послуг ОСОБА_1 (юриста) у 2015 році;

9) чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей) та договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України (постанови Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 02.10.2013, справа №6-88цс13 та від 22.01.2013 справа №3-69гс 12);

10) виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (постанова Вищого господарського суду України від 20.02.2013 у справі №5006/18/13/2012).

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

9 липня 2015 року з поточного рахунку НОМЕР_3, відкритого у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», та який належить позивачу - ВГО «ВФТС», було перераховано 179000 грн. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_2, відкритий в АТ «Укрексімбанк». У призначенні платежу зазначено, що платіж здійснено як оплата за надання юридичних послуг згідно з договором № 12/03/15 від 12.03.2015.

Ще один платіж з поточного рахунку НОМЕР_3 Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» здійснила на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_2 у розмірі 304000 грн. 16.09.2015. В даному випадку призначенням платежу зазначена оплата за юридичні послуги за договором № 13/07/15 від 13.07.2015.

Загальна сума грошових коштів, перерахованих з банківського рахунку ВГО «ВФТС» НОМЕР_3 і отриманих ОСОБА_1, становить 483000,00 грн.

Договір № 12/03/15 датований 12 березня 2015 року, сторонами за яким вказані Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Договір № 12/03/15).

Предметом Договору № 12/03/15 є надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» послуг у вигляді усних, а в окремих випадках письмових, юридичних консультацій з питань діяльності замовника.

Винагорода за надані юридичні послуги визначена у розмірі 44750 грн. на місяць, факт надання яких повинен підтверджуватись актами виконаних робіт (розділ 3 Договору № 12/03/15).

Строк дії Договору № 12/03/15 визначено з 12.03.2015 по 12.07.2015.

Рахунок НОМЕР_3, що відкрито у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», зазначений у Договорі № 12/03/15 серед реквізитів Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту».

Зі сторони Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» Договір № 12/03/15 підписано ОСОБА_5, як керівником.

Також ОСОБА_5, як керівник Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту», підписав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ряд актів виконаних робіт за Договором № 12/03/15, а саме:

- акт № 1, що датований 13.04.2015, на суму 44750 грн., за надані послуги за період часу з 12.03.2015 по 12.04.2015;

- акт № 2, що датований 12.05.2015, на суму 44750 грн., за надані послуги за період часу з 12.04.2015 по 12.05.2015;

- акт № 3, що датований 12.06.2015, на суму 44750 грн., за надані послуги за період часу з 12.05.2015 по 12.06.2015;

- акт № 4, що датований 13.07.2015, на суму 44750 грн., за надані послуги за період часу з 12.06.2015 по 12.07.2015.

Всі дані акти серед реквізитів Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» містять інформацію про рахунок НОМЕР_3, що відкритий позивачем у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ».

Поточний рахунок НОМЕР_3 було відкрито публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ» для Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» 04.06.2015 у зв'язку з укладенням відповідного договору банківського рахунку № 114169/08-155А, тобто, значно пізніше дати, яка зазначена у Договорі № 12/03/15 як дата його укладення, та дат, зазначених у наведених вище актах № 1 та № 2 як дат їх складання.

Договір № 12/03/15 є правочином, за яким виникають цивільні права та обов'язки щодо надання послуг, порядок укладення якого, вимоги до форми і змісту врегульовані Цивільним кодексом України. Акт № 1, що датований 13.04.2015, та акт №, 2 що датований 12.05.2015, є первинними обліковим документами, вимоги до змісту якого наведені у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За загальним правилом, календарна дата договору вказує на день, в який відбулась така подія як досягнення згоди з усіх істотних умов договору, і засвідчує момент укладення договору (ст.ст. 638, 640 ЦК України).

Одним із обов'язкових реквізитів первинного облікового документу є дата його складання (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не оперують такою правовою категорією як «перепідписання» договору чи первинного документу. Оскільки договір та акти складаються у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу, втрата одного з примірників не свідчить про неможливість використання іншого примірника як документу, який фіксує умови зобов'язання між сторонами та стан їхнього виконання. Дії сторін щодо відновлення втраченого примірника є логічними у разі повного відтворення змісту такого документу, у томі числі і щодо реквізитів сторін. Враховуючи доводи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про втрату тільки примірника Договору № 12/03/15, що належав Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту», відновлення повинно було бути здійснено з точним відтворенням змісту примірника Договору № 12/03/15, що належить відповідачу.

Водночас, примірники Договору № 12/03/15, акту № 1 та акту № 2, що були надані як позивачем так і відповідачем, серед реквізитів Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» містять інформацію про рахунок НОМЕР_3, що був 04.06.2015 відкритий позивачем у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», тобто інформацію про рахунок, якого не існувало у дати, зазначені як дати складання цих документів. Вказане свідчить про те, що Договір № 12/03/15, акт № 1 та акт № 2 були складені не раніше 04.06.2015, у період до 04.06.2015 таких документів не існувало, а інформація щодо дат їхнього складання не відповідає дійсності.

Як зазначено вище, ще один платіж, за яким було здійснено перерахування з поточного рахунку НОМЕР_3 коштів на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 304000 грн., містив призначенням як оплата за юридичні послуги за договором № 13/07/15 від 13.07.2015.

Договір № 13/07/15 датований 13 липня 2015 року, сторонами за яким вказані Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Договір № 13/07/15).

Предметом Договору № 13/07/15 є також надання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» послуг у вигляді усних, а в окремих випадках письмових, юридичних консультацій з питань діяльності замовника.

Винагорода за надані юридичні послуги визначена у розмірі 304000 грн., факт надання якої повинен підтверджуватись актами виконаних робіт (розділ 3 Договору № 13/07/15).

Строк дії Договору № 13/07/15 встановлено з 13.07.2015 по 10.11.2015.

Зі сторони Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» Договір № 13/07/15 підписано ОСОБА_5, як керівником.

Також ОСОБА_5, як керівник Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту», підписав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ряд актів виконаних робіт за Договором № 13/07/15, а саме:

- акт № 1, що датований 13.08.2015, на суму 60800 грн., за надані послуги за період часу з 13.07.2015 по 13.07.2015;

- акт № 2, що датований 14.09.2015, на суму 60800 грн., за надані послуги за період часу з 13.07.2015 по 13.08.2015;

- акт № 3, що датований 02.10.2015, на суму 60800 грн., за надані послуги за період часу з 13.09.2015 по 02.10.2015;

- акт № 4, що датований 21.10.2015, на суму 60800 грн., за надані послуги за період часу з 02.10.2015 по 21.10.2015.

За своєю правовою природою Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15 є договорами про надання послуг, зобов'язання з якої врегульовані нормами глави 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За загальним правилом зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами 1-4 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15 містять дані про вид послуг, їх вартість, порядок прийняття, строк дії, порядок оплати тощо, що свідчить про відсутність підстав вважати Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15 такими, що не відбулися (неукладені).

Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15 за змістом належать до правочинів, які відповідно до ст. 208 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За загальним правилом цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення (ч. 4 ст. 91 ЦК України), що співпадає з її державною реєстрацією (ч. 4 ст. 87 ЦК України).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абз. 1 ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» є громадським об'єднанням, утвореним згідно з рішенням установчої конференції від 18.11.2008, і діє на підставі статуту.

Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об'єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об'єднань визначає Закон України «Про громадські об'єднання», від 22.03.2012, № 4572-VI .

Відповідно до частини 1-3 статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

В силу ст. 3 Закону України «Про громадські об'єднання» одним із принципів, на підставі якого діють громадські об'єднання, є принцип самоврядності. Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об'єднання, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до статуту Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» в редакції, станом на березень та липень 2015 року, право діяти без довіреності від імені Федерації належало президенту Федерації, у тому числі представляти її інтереси у відносинах з будь-якими державними органами, юридичними особами, громадськими об'єднаннями без статусу юридичної особи та фізичними особами, вчиняти правочини від імені Федерації.

18 лютого 2015 наказом Оболонського управління юстиції в місті Києві № 46, на підставі рішення позачерговою конференції ВГО «ВФТС» від 09.02.2015, прийнято рішення щодо обрання президентом ВГО «ВФТС» ОСОБА_8. 18.02.2015 інформація про ОСОБА_8 як президента ВГО «ВФТС» внесена до Реєстру громадських об'єднаю та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб-підприємців.

13 березня 2015 наказом Дніпровського управління юстиції у міста Києва № 81/01 прийнято рішення про прийняття повідомлення про зміну у складі керівних органів Федерації, зокрема, щодо обрання президентом ОСОБА_5. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб-підприємців інформація про ОСОБА_5 як про керівника ВГО «ВФТС» винесена була також 13.03.2015, у якій зазначено, що він є керівником з 12.03.2015. Водночас, зміни у Реєстрі громадських організацій щодо особи президента ВГО «ВФТС» не були внесені.

24.04.2015 Міністерством юстиції України скасовано наказ Дніпровського управління юстиції у міста Києва № 81/01, видавши наказ № 596/5, який є чинним.

Дані обставини встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 у справі № 826/8625/15 за позовом ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України, у якій ВГО «ВФТС» приймало участь як третя особа на стороні відповідача, з вимогами, у тому числі, про скасування наказу Міністерства юстиції України № 596/5 від 24.04.2015. Даним судовим рішенням встановлено, що:

- Міністерство юстиції України правомірно скасувало накази Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві, серед яких наказ від 13.03.2015 № 81/01;

- останні зміни до керівних органів ВГО «ВФТС» (не скасовані у будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством України) вносились 18 лютого 2015 року, відповідно до яких президентом Федерації було зазначено ОСОБА_6;

- враховуючи те, що наказом Міністерства юстиції України № 596/5 від 24.04.2015 скасовано наказ Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 13.03.2015 № 81/01 «Про прийняття повідомлення про зміни у складі керівних органів ВГО «ВФТС» - яким президентом ВГО «ВФТС» призначено ОСОБА_5 та цією постановою скасовуються заходи забезпечення позову у вигляді заборони державному реєстратору проведення будь-яких реєстраційних дій та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців змін щодо ВГО «ВФТС», відомості щодо зазначення ОСОБА_6, як президента ВГО «ВФТС», підлягають негайному включенню до Єдиного державного реєстру шляхом внесення відповідного запису на підставі чинного протоколу № 1 позачергової конференції ВГО «ВФТС» від 09.02.2015 та наказу Оболонського районного управління юстиції в місті Києві «Про зміни у складі керівних органів ВГО «ВФТС» № 46 від 18.02.2015.

Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 35 ГПК України, не потребують доказування у цій справі.

Наведене свідчить про те, що з лютого 2015 року і у спірний період (березень-жовтень 2015 року) президентом Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» був ОСОБА_6, а також про неправомірне внесення 13.03.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб-підприємців інформації про ОСОБА_5 як про керівника ВГО «ВФТС».

Як зазначено вище, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абз. 1 ч. 1 ст. 92 ЦК України). Правовідносини, які виникають між юридичною особою та її органом, є представництвом, яке ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України визначено як обов'язок або право однієї сторони вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Оскільки в даному випадку між Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» та ОСОБА_5 були відсутні відносини представництва, відсутні правові підстави вважати, що укладаючи Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15 ОСОБА_5 діяв від імені Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту», і що остання є стороною за ними.

Водночас, за приписами абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Отже, в даному випадку закон встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Дане правило, в силу подібності та приписів ч. 1 ст. 8 ЦК України, також може бути застосовано до відносин вчинення правочину особою, яка не є її представником.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 17 Закону України «Про громадські об'єднання», з метою обліку громадських об'єднань та забезпечення загального доступу до інформації про громадські об'єднання уповноважений орган з питань реєстрації веде Реєстр громадських об'єднань. Включення відомостей про громадські об'єднання до Реєстру громадських об'єднань здійснюється уповноваженим органом з питань реєстрації згідно з відомостями, що містяться в документах, які подаються громадськими об'єднаннями в порядку, передбаченому статтями 12, 13, 14, 16, 19 цього Закону. Обробка персональних даних, зазначених у пункті 3 частини третьої статті 12, пунктах 2, 3 частини другої статті 16 цього Закону, а також оприлюднення в Реєстрі громадських об'єднань відомостей про осіб, обраних до складу керівних органів громадського об'єднання, або особу, уповноважену представляти громадське об'єднання, здійснюється уповноваженим органом з питань реєстрації відповідно до законодавства у сфері захисту персональних даних. Основні відомості Реєстру громадських об'єднань є відкритими для безоплатного доступу на офіційному веб-сайті уповноваженого органу з питань реєстрації. Для реалізації права доступу до відомостей Реєстру громадських об'єднань користувачам надається можливість пошуку, перегляду, копіювання та друкування таких відомостей.

Останні зміни до керівних органів ВГО «ВФТС» (не скасовані у будь-який спосіб, передбачений чинним законодавством України) вносились 18 лютого 2015 року, відповідно до яких президентом Федерації було зазначено ОСОБА_6.

Наведене свідчить про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, укладаючи Договір № 12/03/15 та Договір № 13/07/15, знав або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не міг не знати про те, що президентом Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» є ОСОБА_6, а не ОСОБА_5.

Крім того, матеріали справи не свідчать про схвалення Договорів позивачем.

Діяльність представника має здійснюватись у межах повноважень. У зв'язку з чим ч. 1 ст. ст. 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Перевищення повноважень - це довільне збільшення представником обсягу права на здійснення правочинів, який встановлено вказівками особи, яку представляють, або нормами права. При перевищенні повноважень представник зі своєї ініціативи розширює межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ з особою, яку представляють.

Виходячи з положень ст. 241 Цивільного кодексу України, можливі два варіанта поведінки особи, яку представляють, при представництві з перевищенням повноважень:- схвалення правочину; - відмова від його схвалення.

За своєю юридичною природою схвалення є одностороннім правочином. У схваленні виражається воля особи, яку представляють, наділити юридичною силою конкретну угоду, укладену для неї з перевищенням повноважень. Схвалення дій представника можливе в різних формах, однак повинно бути повним та безумовним. У зв'язку з цим, незалежно від обраного способу схвалення (шляхом подання заяви, мовчазної згоди, вчинення конклюдентних дій), ці дії повинні бути очевидними і напряму свідчити про прийняття правочину.

Відповідач не надав жодного доказу та жодних даних про зміст консультацій, які були надані, у зв'язку з чим, враховуючи, що Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» не є стороною за Договором № 12/03/15 та Договором № 13/07/15, ним (відповідачем) не доведено, що дані консультації стосувались саме діяльності Федерації, а не ОСОБА_5, та що результати цих послуг схвалені Федерацією. А тому акти виконаних робіт за Договором № 12/03/15 та Договором № 13/07/15 не свідчать про те, що ці послуги були надані Федерації.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність договірних та фактичних відносин між Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з приводу надання юридичних послуг.

Оцінюючи належність позивачу коштів у розмірі 483000,00 грн., які були 09.07.2015 та 16.09.2015 перераховані з поточного рахунку НОМЕР_3, відкритого у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, суд виходить з такого.

У липні 2015 року (24942,5 доларів США) та серпня 2015 року (13952,5 доларів США) на рахунок НОМЕР_3, відкритий у публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», надішли кошти від «АкадемсервісІнтернешнл» ЛТД, які у подальшому були конвертовані у валюту України - гривні, та сплачені на користь відповідача. Оскільки одержувачем даних коштів є Федерація, а не ОСОБА_5, якій належить рахунок, саме вона стала їх власником з моменту зарахування на рахунок. Мотиви, якими керувалось «АкадемсервісІнтернешнл» ЛТД при перерахуванні коштів, на впливають на правову їх визначеність та приналежність.

А тому кошти у розмірі 483000,00 грн., які були отримані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, є коштами Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту».

Отже, враховуючи відсутність договірних та фактичних відносин між Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, отримання коштів мало місце за відсутності достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 483000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, ч. 2 ст. 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Правовідносини з приводу нарахування процентів за користування безпідставно збереженими грошовими коштами є подібними з відносинами позики, у зв'язку з чим, в даному випадку, можливе застосування до спірних правовідносин аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК України), а саме приписів ст. 1048 ЦК України. За даною нормою позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За розрахунком позивача, прийнятим судом як вірний, з відповідача підлягає стягненню 152203,23 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 95632,94 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по квітень 2017 року.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 95632,94 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по квітень 2017 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 483000,00 грн., 152203,23 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Суд відмовляє в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська федерація танцювального спорту» (квартал Московський, 14, кв. 8, м. Славутич, Київська область, 07101, код 36291688) 483000,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти, 152203,23 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 9528,05 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 07.06.2017.

Суддя С. А. Ковтун