ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 червня 2017 року № 923/506/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго"

про накладення арешту на майно,

за участі представників:

заявника ОСОБА_1 (представника за дорученням),

ТОВ «Південенерго» - ОСОБА_2 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в :

01.06.2017 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-Інвест-Строй» про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго». Безпосередньо заява ґрунтується на наявності заборгованості за несплаченим векселем на загальну суму 21020000 грн а також побоюваннями заявника про неможливість виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

ТОВ «Південенерго» письмових заперечень не надано, але його представник під час судового розгляду справи висловився з усними запереченнями та послався на необґрунтованість поданої заяви.

З урахуванням припису частини першої статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України, за яким заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання, ухвалою суду від 02.06.2017 її розгляд призначений на 06.06.2017 (з урахуванням вихідних днів 3, 4 та 5 червня) з повідомленням про це обох сторін шляхом направлення копій ухвали про прийняття заяви до розгляду, а також телефонограмами, які долучені до матеріалів справи.

Крім викладеного судом встановлено, що з наданих до заяви документів слідує, що 05.10.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю «Південенерго» виданий на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-Інвест-Строй» простий вексель АА 2254402 на суму 21020000 грн зі строком предявлення його до погашення, з урахуванням зміни дати, 30.01.2017.

30.01.2017 заявник звернувся до ТОВ «Південенерго» з вимогою про погашення векселя, проте останнім листом за вих. № 825/1 від 06.02.2017 вона залишена без задоволення.

Вирішуючи питання наявності підстав та необхідності вжиття запобіжних заходів за вказаних вище обставин суд зазначає наступне.

1. Згідно з правовими приписами статті 43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову, якими серед інших у відповідності до пункту 3 статті 43-2 того ж Кодексу є накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

З урахуванням приписів статті 33 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності звязку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати; імовірності настання обставин, зазначених у названій статті 43-1; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

В даному випадку, характеризуючи мотиви необхідності вжиття запобіжних заходів, які заявником повязуються з побоюваннями про неможливість стягнення наявної заборгованості, суд зазначає, що за загальним правилом достатньо обґрунтованим для вжиття запобіжних заходів є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування такого забезпечення.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання зобовязання, в тому числі і можливого судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність та необхідність запобіжного заходу повинна визначатися його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином заявник, подавши заяву про вжиття запобіжних заходів, повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, повинен надати відповідні докази.

Проте, як слідує з поданої заяви та безпосередньо матеріалів справи, заявником не доведено та не надано доказів того, що майно, яке перебуває у ТОВ «Південенерго», може якимось чином зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

2. При цьому судом також враховуються приписи діючого законодавства щодо сплати за простим векселем.

Засади здійснення оплати за векселем урегульовано Законом України "Про обіг векселів в Україні" та Уніфікованим законом. Зокрема, згідно із ст. 1 Закону України Про обіг векселів в Україні законодавство України про обіг векселів складається із цього закону та Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондовий ринок", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".

За статтею 44 названого Уніфікованого закону відмова в платежі повинна бути підтверджена засвідченим автентичним документом - протестом у неплатежі.

Поряд з цим, у відповідності до пункту 44 Положення про переказний і простий вексель, затвердженого постановою ЦВК і РНК СРСР від 07.08.1937 № 104/1341 44 відмова в акцепті або в платежі повинна бути засвідчена актом, складеним у прилюдному порядку (протест у неакцепті або в неплатежі). Протест в неакцепті має бути здійсненим у строки, встановлені для пред'явлення до акцепту.

За чинним законодавством України єдиним субєктом безпосереднього вчинення протесту векселя є нотаріус, а у відповідності до статті 8 Закону України "Про обіг векселів в Україні" вексель, опротестований нотаріусом (виконавчий напис нотаріуса) у встановленому законом порядку, є виконавчим документом, що відповідає пункту 3 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено перелік виконавчих документів.

За таких обставин подана заява задоволенню не підлягає, оскільки заявником не наведено обставин, за яких ним може бути обрано спосіб захисту порушених прав як то звернення до суду з майбутнім позовом про стягнення заборгованості у випадку не опротестування векселя, оскільки за частиною 3 статті 43-3 ГПК України він зобовязаний у випадку задоволення заяви в майбутньому подати відповідний позову до суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки заява судом відхилена, судовий збір, сплачений заявником у розмірі 800 грн, відноситься на нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43-4, 44-49, 86 ГПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо-Інвест-Строй» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про накладення арешту на майно відмовити.

Дата підпису ухвали 06.06.2017

Суддя М.К. Закурін