КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа№ 910/1412/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Алданової С.О.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Вельгош Т.М. довіреність № б/н від 01.04.16

від відповідача: Терещенко Т.М. довіреність № 09-32/37 від 29.01.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року

у справі № 910/1412/17 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного підприємства "Оліяр"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення 901 348,19 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Оліяр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 901 348,19 грн. (а.с. 3-6).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі № 910/1412/17 позов задоволено повністю, стягнуто з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ПП "Оліяр" 338 968,55 грн. процентів за користування грошовими коштами; 562 379, 64 грн. пені та 13 520, 22 грн. судового збору (а.с. 143-148).

03 квітня 2017 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 та просило зазначене рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

10 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О. справу призначено до розгляду на 25 квітня 2017 року.

24 квітня 2017 року згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 910/1412/17 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Алданової С.О.

25 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Алданової С.О.

25 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 23 травня 2017 року.

23 травня 2017 року у судовому засіданні оголошено перерву до 30 травня 2017 року.

У судовому засіданні 30 травня 2017 року представник ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник ПП "Оліяр" в судовому засіданні 30 травня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 квітня 2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - відповідач, банк) та ПП "Оліяр" (далі - позивач, клієнт) укладено Договір банківського рахунку № 227 (далі - Договір), за умовами якого Банк на підставі заяви клієнта відкриває йому поточні рахунки в національній та/або іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до статуту Банку, тарифів, законодавства України, а також умов функціонування кореспондентських рахунків Банку (а.с. 18-21).

Договір укладається сторонами на невизначений строк та вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами (п. 7.1 Договору).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Позивач подав на виконання Банку такі платіжні доручення: від 22.02.2016 № 148 на суму 5 125 000 грн.; від 23.02.2016 №149 на суму 2 000 000 грн.; від 24.02.2016 № 159 на суму 37 038,67 грн.; від 24.02.2016 № 160 на суму 25 856,54 грн.; від 24.02.2016 № 161 на суму 18 567,98 грн.; від 24.02.2016 № 162 на суму 34 775,58 грн.; від 24.02.2016 № 163 на суму 15 453,55 грн.; від 24.02.2016 № 164 на суму 18 754,26 грн.; від 24.02.2016 № 165 на суму 17 523,65 грн.; від 24.02.2016 № 166 на суму 21 455,87 грн.; від 24.02.2016 № 167 на суму 24 359,54 грн.; від 24.02.2016 № 169 на суму 85 421,65 грн.; від 24.02.2016 № 170 на суму 78 235,52 грн.; від 24.02.2016 № 172 на суму 55 480,35 грн.; від 24.02.2016 № 173 на суму 115 425,78 грн.; від 24.02.2016 № 174 на суму 125 478,39 грн.; від 24.02.2016 № 175 на суму 98 845,65 грн.; від 24.02.2016 № 176 на суму 145 125,65 грн.; від 24.02.2016 № 177 на суму 75 453,45 грн.; від 24.02.2016 № 178 на суму 121 896,54 грн.; від 24.02.2016 № 179 на суму 65 785,54 грн.; від 24.02.2016 № 180 на суму 135 400,25 грн.; від 24.02.2016 № 181 на суму 35 800,90 грн.; від 24.02.2016 № 182 на суму 135 700,35 грн.; від 24.02.2016 № 183 на суму 115 455,87 грн.; від 24.02.2016 № 184 на суму 95 458,75 грн.; від 24.02.2016 № 185 на суму 135 200,68 грн.; від 24.02.2016 № 187 на суму 96 892,94 грн.; від 29.02.2016 № 191 на суму 245 850,54 грн.; від 29.02.2016 № 192 на суму 286 785,56 грн.; від 29.02.2016 № 193 на суму 358 455,74 грн.; від 29.02.2016 № 194 на суму 325 875,35 грн.; від 29.02.2016 № 195 на суму 415 852,57 грн.; від 29.02.2016 № 196 на суму 455 028,45 грн.; від 29.02.2016 № 197 на суму 465 138,41 грн.; від 29.02.2016 № 198 на суму 540 125 грн.; від 29.02.2016 № 199 на суму 280 570,58 грн.; від 29.02.2016 № 200 на суму 280 745,12 грн.; від 29.02.2016 № 202 на суму 455 045,87 грн.; від 29.02.2016 № 203 на суму 495 712,25 грн.; від 29.02.2016 № 204 на суму 572 634 грн.; від 29.02.2016 № 205 на суму 531 489,24 грн.; від 29.02.2016 № 206 на суму 1 000 000 грн.; від 29.02.2016 № 207 на суму 890 450,70 грн.; від 29.02.2016 № 208 на суму 950 470,55 грн.; від 29.02.2016 № 209 на суму 950 470,55 грн.; від 29.02.2016 № 210 на суму 890 590,45 грн.; від 29.02.2016 № 211 на суму 850 785,49 грн.; від 29.02.2016 № 212 на суму 1 050 000 грн.; від 29.02.2016 № 213 на суму 1 010 000 грн.; від 29.02.2016 № 214 на суму 1 005 000 грн. (а.с. 23-73).

Прийняття вказаних доручень Банком підтверджується відповідними відмітками відповідача на вказаних платіжних дорученнях.

Відповідно до пунктів 8.1- 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Разом з тим, відповідач у визначений Законом строк вказані платіжні доручення належним чином не виконав, поважність причин невиконання документально не підтвердив.

Позивач звернувся до відповідача із Заявою вих. № 18/03/16-О від 18.03.2016 р. про закриття поточного рахунку та розірвання договору банківського рахунку, яку було мотивовано порушенням банком умов договору та законодавства щодо виконання платіжних доручень. У вказаній заяві позивач просив виконати зазначені у ній платіжні доручення та закрити банківські рахунки 8308 (грн.), 8306 (долари США), 8307 (Євро), 6580 (грн.), 5177 (грн.), договір банківського рахунку № 227 вважати розірваним, залишок коштів на рахунках перерахувати за вказаними у цій заяві реквізитами, а також видати довідку про закриття рахунків. Вказану заяву отримано банком 21.03.2016 р. за вх. № 100, про що свідчить відповідна відмітка на вказаній заяві (а.с. 111-114).

Довідкою Банку від 28.03.2016 р. № 114/27-114 підтверджується закриття позивачу поточного рахунку (а.с. 77).

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами у сумі 338 968,55 грн. та пеню у сумі 562 379,64 грн. (період прострочення з 25.02.2016 р. по 23.03.2016 р.).

Відповідно до п. 2.1 Договору Банк нараховує проценти на щоденні (на кінець дня) залишки грошових коштів на Поточному Рахунку (надалі - "Проценти"). Проценти нараховуються за ставкою, що встановлюється Тарифами, які змінюються у порядку, передбаченому Загальними Умовами.

За змістом ч. 1 ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

11 лютого 2016 року сторонами укладено Договір про внесення змін № 114/37-67 до Договору банківського рахунку № 227 від 01.01.2011 р., за умовами якого сторони дійшли згоди доповнити п. 2.1. Договору абзацом 2 наступного змісту: з «13» лютого 2016 р. по «14» березня 2016р. включно Банк нараховує: Клієнту Проценти на щоденні (на кінець дня) залишки грошових коштів на поточному рахунку Клієнта № 8308 (валюта рахунка - 980) в залежності від суми залишку грошових коштів на рахунку на кінець дня за наступними ставками: до 100 000,00 грн.(включно) 0% річних; від 100 000,01грн. до 1 000 000,00 грн. (включно) 6% річних; від 1 000 000,01грн. до 5 000 000,00 грн.(включно) 10,0% річних; від 5 000 000,01 грн. до 10 000 000,00 грн.(включно) 13,0% річних; від 10 000 000,601 грн. та більше 16,0% річних". Також сторонами визначено, що вказаний договір діє до 14.03.2016 р. (а.с. 205).

14 березня 2016 року сторонами укладено Договір про внесення змін № 114/37-82 до Договору банківського рахунку № 227 від 01.01.2011 р., за умовами якого сторони дійшли згоди абзац 2 п. 2.1. Договору викласти у наступній редакції "З «15» берети 2016 р. по «08» квітня 2016р. включно Банк нараховує Клієнту Проценти на щоденні (на кінець дня) залишки грошових коштів на поточному рахунку Клієнта № 8308 (на. нот а рахунку - 9811) в залежності від суми залишку грошових коштів на рахунку на кінець дня за наступними ставками: до 100 000,00 грн.(включно) 0% річних; від 100 000,01грн. до 1 000 000,00 грн. (включно) 6% річних; від 1 000 000,01грн. до 5 000 000,00 грн.(включно) 10,0% річних; від 5 000 000,01 грн. до 10 000 000,00 грн. (включно) 13,0% річних; від 10 000 000,601 грн. та більше 16,0% річних". Також сторонами визначено, що вказаний договір діє до 08.04.2016 р. (а.с. 206).

Відповідачем факт укладення вказаних додаткових угод не заперечувався.

Отже сторонами договору визначено порядок та розмір процентів на щоденні (на кінець дня) залишки грошових коштів на Поточному Рахунку.

Щодо посилань відповідача на те, що у період з 01.01.2016 р. по 27.03.2016 р. ним було нараховано та виплачено клієнту відсотки у сумі 440117,89 грн. слід зазначити наступне.

У вказаній справі позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування коштами за період з 25.02.2016 р. по 23.03.2016 р., нараховані за розміром облікової ставки НБУ у розмірі 22%

З наданої позивачем на стадії розгляду справи судом першої інстанції Виписки по рахунку ПП "Оліяр" вбачається, що перерахування коштів у сумі 4042150,00 грн. на інший розрахунковий рахунок відбулось 23.03.2016 р., а також 25.03.2016 р. о 15:22 коштів у сумі 327796,22 грн. та о 15:23 у сумі 787852,31 грн. Також зі вказаної виписки вбачається, що 25.03.2016 р. банком було виплачено позивачу відсотки у сумі 327899,29 грн. за Договором № 227 (74-75, 76).

З наданої відповідачем виписки про Рух коштів за період з 01.01.2016 по 28.03.2016 р. по рахунку 8308 ПП "Оліяр" вбачається, що відповідачем нараховувались та виплачувались позивачу відсотки, а саме 05.01.2016 р. 2883,65 (сплата), 01.02.2016 1277,04, 01.03.2016 - 108057,91, 327899,29 - 25.03.2016, тобто загалом у період з 05.01.2016 по 25.03.2016 р. відповідачем було перераховано позивачу 440 117,89 грн. (а.с. 161-169).

Враховуючи викладені обставини, у колегії суддів відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування коштами, які вже були сплачені останньому, а тому у вказаній частині рішення треба змінити, у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 32.2 статті 32 Закону України "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

При цьому, чинним законодавством України при здійсненні розрахунку пені не передбачено зменшення періоду нарахування на кількість вихідних днів.

Стаття 32 зазначеного Закону та стаття 1061 ЦК України містять вказівки на те, що нарахування здійснюється на кожен день.

А тому твердження відповідача про необхідність вирахування з періоду нарахування пені вихідних днів є безпідставними.

Крім того, є безпідставними посилання відповідача, як на підставу невиконання платіжних доручень на встановлення постановою правління НБУ від 15.02.2016 № 74/БТ ліміту на кореспондентському рахунку Банку, оскільки відповідачем копії вказаного документа судам подано не було, а посилання відповідача на те, що суд першої інстанції мав самостійно витребувати у відповідача цей документ є безпідставним, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 32 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідно такий обов'язок покладається саме на відповідача. Також відповідачем не підтверджено належними доказами своїх доводів про те, що встановлений ліміт на кореспондентському рахунку обмежував його у виконанні платіжних доручень позивача, тобто грошових коштів було недостатньо на його рахунку.

Здійснюючи розрахунок суми пені позивач виходив з того, що виконання платіжних доручень таких типів має бути здійснено банком протягом 3 днів, а тому визначав початком періоду прострочення четвертий день з моменту пред'явлення платіжних доручень, а кінцем - день фактичного перерахунку коштів.

Поряд з цим, у п. 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Здійснивши перевірку заявленого позивачем розміру пені, з урахуванням того, що відповідачем було виконано платіжні доручення з перерахування коштів 23.03.2016 р., проте позивачем вказаний день виконання зобов'язання включено у період нарахування пені, колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 497529,21 грн. пені, а у задоволенні вимог щодо стягнення іншої частини суми пені - слід відмовити.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 необхідно змінити.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково (на 44,802%), апелянту належить відшкодувати за рахунок позивача судовий збір у сумі 6618,6 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2017 року у справі №910/1412/17 - змінити шляхом викладення резолютивної частини вказаного рішення у наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ) на користь Приватного підприємства "Оліяр" (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани; ): 497529 (чотириста дев'яносто сім тисяч п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 21 коп. пені та 7462 (сім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 89 коп. судового збору. У іншій частині позовних вимог - відмовити."

3. Стягнути з Приватного підприємства "Оліяр" (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ) судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції у сумі 6618 (шість тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 60 коп.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу № 910/1412/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.О. Алданова

О.В. Агрикова