ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2017р. Справа №905/2870/16

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шилової О.М.,

суддів Паляниці Ю.О., Сажневої М.В.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, Донецька область, м.Краматорськ

до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, Донецька область, м.Маріуполь

про: стягнення 22300,55грн. боргу за реактивну електроенергію, 24737,33грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 281,37грн. 3% річних, 1722,93грн. інфляційних, 228,34грн. пені

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№271216-17/9.2.1п від 27.12.2016р.,

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.№03-49 від 14.12.2016р.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

24.01.2017р. з 14-23год. до 14-27год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго, Донецька область, м.Краматорськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, Донецька область, м.Маріуполь про стягнення 22300,55грн. боргу за реактивну електроенергію, 24737,33грн. боргу за перевищення договірних величин споживання, 281,37грн. 3% річних, 1722,93грн. інфляційних, 228,34грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: Договір про постачання електричної енергії №11 від 01.05.2014р., Додатки №5, №6, №7 та №8 до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції за січень 2015 року квітень 2016 року, а також на рахунки за ті самі періоди; рахунки за перевищення договірних величин електроспоживання №03/11.130710 від 18.03.2016р. на суму 10825,05грн. та №03/11.090304 від 18.03.2016р. на суму 13912,28грн.; повідомлення №292 та №293 від 18.03.2016р. тощо.

До позову додає розрахунок ціни позову (а.с.5-8).

Протягом розгляду справи позивач надав:

- пояснення б/н від 21.11.2016р. по суті спору з доданими копіями: довідки про розмір заборгованості відповідача станом на 01.11.2016р.; рахунків за реактивну електричну енергію та актів прийняття-передавання товарної продукції за лютий грудень 2014 року; власної виписки з ЄДР (а.с.74-87);

- заперечення вх.№36094/16 від 14.12.2016р. на клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення (з додатками) (а.с.164-174);

- з клопотанням вх.№2116/17 від 24.01.2017р. оригінал довідки про розмір заборгованості відповідача станом на 01.11.2016р. (а.с.205-206).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

- відзив б/н від 21.11.2016р. з додатками, в якому просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені, а також зазначив, що частина заявлених до стягнення річних та інфляційних стягнута рішенням у справі №908/2046/15-г (а.с.88-107);

- відзив №2608 від 05.12.2016р. з додатком, в якому визнав позов в частині боргу за реактивну електроенергію та перевищення договірних величин споживання, решту вимог відхилив з посиланням на форс-мажорні обставини та мораторій на нарахування пені (а.с.113-114);

- клопотання №2607 від 05.12.2016р. про надання відстрочки виконання рішення на один рік з додатками (а.с.115-158);

- з супровідним листом вх.№3680/16 від 14.12.2016р. скан-копії Балансу на 30.06.2015р. та Звіту про фінансові результати за I півріччя 2015 року (на додаток до клопотання про надання відстрочки виконання рішення) (а.с.161-163);

- з супровідним листом б/н від 14.12.2016р. копії Додатку №6 до Договору №11 від 01.05.2014р. та поштового чеку про направлення позивачу кореспонденції (а.с.175-180);

- уточнення №55 від 18.01.2017р. до відзиву (а.с.207);

- доповнення №54 від 18.01.2017р. до клопотання про надання відстрочки виконання рішення (з додатками) (а.с.208-226).

Ухвалою суду від 22.11.2016р. в порядку ст.69 ГПК України за клопотанням відповідача строк розгляду спору продовжувався на 15 днів (а.с.108, 111).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.2014р. між Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго (позивач, Постачальник) та Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу (відповідач, Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії №11 (далі Договір, а.с.9-15).

Відповідно до розділу 1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 461,91кВт, а Споживач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до підп.2.2.2. Договору Постачальник зобовязався постачати Споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розподілу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору.

Згідно з підп.2.3.5 Договору Споживач зобовязався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №6 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до підп.4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених підп.2.3.4.-2.3.5. Договору, з порушенням термінів, визначених Додатком №5 Порядок розрахунків, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі, обумовленому додатком №5 Порядок розрахунків за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2014р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п.9.5. Договору).

Відомості про наявність заяв будь-якої зі сторін про припинення дії Договору, про перегляд його умов або про розірвання Договору у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.1 Додатку №5 від 01.05.2014р. Порядок розрахунків до Договору (а.с.16-17) розрахунковим вважається період з 00-00 годин 18 числа попереднього місяця до 24-00 годин 17 числа поточного місяця. У разі коли дата закінчення розрахункового періоду співпадає з неробочим днем, момент зняття показів розрахункових лічильників електричної енергії в перший робочий день, наступний за неробочим днем (час та дата), вважаються часом та датою закінчення розрахункового періоду та початку наступного за ним розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені Договором та ПКЕЕ, здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунка грошовими коштами на рахунки Постачальника, які вказані в розділі 10 Договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку (п.9 Додатку).

Додатком №6 від 01.05.2014р. Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії до Договору (а.с.18-21, 176-179; відповідно до п.18 Додатку №6 він набрав чинності з дня підписання Договору) сторони визначили, що за підсумками розрахункового періоду Постачальник видає Споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії; кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються Споживачем на поточний рахунок Постачальника протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів (п.17).

Договір та Додатки №5 і №6 до нього підписані обома сторонами без зауважень та скріплені їхніми печатками.

Позивач належним чином виконав свої зобовязання за Договором: у січні 2015 року квітні 2016 року забезпечував генерацію реактивної електричної енергії, на підтвердження чого надав суду Акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), підписані сторонами та скріплені їхніми печатками, а також рахунки на оплату за спожиту електроенергію, в тому числі реактивну (а.с.24-57, 76-86).

Виставлені рахунки були отримані відповідачем, про що свідчать відповідні відмітки на них, зроблені уповноваженим представником Споживача за довіреностями (а.с.58, 59).

Відповідач свого обовязку з оплати вартості реактивної електроенергії у встановлені строки не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України.

Заявлену до стягнення суму заборгованості за реактивну електричну енергію суд визнає такою, що відповідає умовам Договору, а також первинним документам, що містяться у справі. У відзиві №2608 від 05.12.2016р. відповідач визнав позов в частині боргу за реактивну електроенергію (а.с.107, 113). З урахуванням викладеного суд визнає вимогу позивача про стягнення 22300,55грн. боргу за реактивну електроенергію за період січень 2015 року квітень 2016 року обґрунтованою, документально доведеною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.2.3.5. Договору та Додатком №6 до нього зобовязань, позивач просить суд стягнути з відповідача 228,34грн. пені, нарахованої на сплачену із простроченням, а також не погашену на момент розгляду даної справи заборгованість за реактивну електроенергію за загальний період 05.03.2014р. 02.08.2015р.

У відзиві б/н від 21.11.2016р. (а.с.88) відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Суд не звязаний періодами пропуску строку позовної давності, визначеними у відповідній заяві, та визначає їх самостійно, перевіривши обставини справи.

В п.9.1. Договору сторони, зокрема, домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) 2 роки; нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання припиняється через 2 роки від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, умови п.9.1. Договору відповідають приписам чинного законодавства.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З наданого позивачем розрахунку пені (а.с.5-6) вбачається, що вимоги про стягнення пені частково заявлені за межами встановленого п.9.1. Договору строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 08.09.2016р. (а.с.72). Отже, є пропущеним строк позовної давності для вимог про стягнення пені за період 05.03.2014р. 07.09.2014., що є підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.05.2015р. у справі №908/2046/15-г з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго стягнуто пеню в сумі 6,48грн. за період з 03.01.2015р. по 31.01.2015р., нараховану на борг за реактивну електричну енергію за грудень 2014 року (а.с.89-92; розрахунок позовних вимог у справі №908/2046/15-г а.с.95). У повторно заявленому у даній справі нарахуванні пені за вказаний період слід відмовити.

Крім того, нарахування пені за період 07.02.2015р. 02.08.2015р. суперечить приписам ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, якою до завершення антитерористичної операції встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Закон набрав чинності 07.02.2015р.

Так, метою діяльності Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, зокрема, є централізоване забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води; забезпечення подачі води у маловодні регіони каналами та водопроводами для внутрішньо-басейнового перерозподілу водних ресурсів Донецької області та утримання водосховищ; збір та очищення стічних вод; надання послуг водовідведення. Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу є підприємством житлово-комунального господарства (п.3.1. Статуту відповідача а.с.100-101).

З п.10. Договору (а.с.15) та п.п.1.1., 1.3., 1.4., 3.1. Статуту відповідача (а.с.100-101) вбачається, що останній надає комунальні послуги на території Донецької області.

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення територія Донецької області віднесена до районів проведення антитерористичної операції.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що на правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, розповсюджується дія зазначеного вище мораторію, та відмовляє позивачу у стягненні пені, нарахованої на заборгованість за реактивну електроенергію за період 07.02.2015р. 02.08.2015р.

Таким чином, враховуючи приписи ст.6, ч.ч.1, 3 ст.549, ст.627 ЦК України, ст.ст.216-218, ч.1 ст.230 ГК України та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань стягненню на користь позивача підлягає пеня в сумі 37,16грн., нарахована на заборгованість згідно з рахунками №03/11 за реактивну електроенергію:

- за серпень 2014 року у сумі 34,21грн. за період 08.09.2014р. 03.11.2014р.;

- за вересень 2014 року у сумі 0,12грн. за період 03.10.2014р. 03.11.2014р.;

- за грудень 2014 року у сумі 1,43грн. за період 01. 06.02.2015р.;

- за січень 2015 року у сумі 1,40грн. за період 03. 06.02.2015р.

На підставі приписів ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача нараховані на сплачену із простроченням, а також не погашену на момент розгляду даної справи заборгованість за реактивну електроенергію:

- 3% річних в сумі 281,37грн. за загальний період 05.03.2014р. 05.05.2016р. та

- інфляційні в сумі 1722,93грн. за загальний період вересень 2014 року квітень 2016 року.

Судом перевірені розрахунки вказаних сум та встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.05.2015р. у справі №908/2046/15-г з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго стягнуто 3% річних в сумі 0,69грн. за період з 03.01.2015р. по 31.01.2015р. та 9,03грн. інфляційних за період січень 2015 року, нарахованих на борг за реактивну електричну енергію за грудень 2014 року (а.с.89-92; розрахунок позовних вимог у справі №908/2046/15-г а.с.95). У повторно заявлених у даній справі нарахуваннях за вказані періоди слід відмовити.

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають 3% річних у загальному розмірі 280,68грн., нараховані на заборгованість згідно з рахунками №03/11 за реактивну електроенергію:

- за лютий 2014 року у сумі 0,21грн. за період 05. 11.03.2014р.;

- за серпень 2014 року у сумі 4,46грн. за період 03.09.2014р. 03.11.2014р.;

- за вересень 2014 року у сумі 0,01грн. за період 03.10.2014р. 03.11.2014р.;

- за грудень 2014 року у сумі 5,34грн. за період 01.02.2015р. 11.09.2015р.;

- за січень 2015 року у сумі 15,64грн. за період 03.02.2015р. 05.05.2016р.;

- за лютий 2015 року у сумі 41,06грн. за період 05.03.2015р. 05.05.2016р.;

- за березень 2015 року у сумі 0,87грн. за період 02.04.2015р. 05.05.2016р.;

- за квітень 2015 року у сумі 41,37грн. за період 07.05.2015р. 05.05.2016р.;

- за травень 2015 року у сумі 13,26грн. за період 03.06.2015р. 05.05.2016р.;

- за червень 2015 року у сумі 5,56грн. за період 04.07.2015р. 05.05.2016р.;

- за липень 2015 року у сумі 20,31грн. за період 04.08.2015р. 05.05.2016р.;

- за серпень 2015 року у сумі 4,01грн. за період 03.09.2015р. 05.05.2016р.;

- за вересень 2015 року у сумі 36,52грн. за період 03.10.2015р. 05.05.2016р.;

- за жовтень 2015 року у сумі 44,91грн. за період 03.11.2015р. 05.05.2016р.;

- за листопад 2015 року у сумі 17,81грн. за період 03.12.2015р. 05.05.2016р.;

- за грудень 2015 року у сумі 11,34грн. за період 05.01.2016р. 05.05.2016р.;

- за січень 2016 року у сумі 10,08грн. за період 02.02.2016р. 05.05.2016р.;

- за лютий 2016 року у сумі 3,90грн. за період 04.03.2016р. 05.05.2016р.;

- за березень 2016 року у сумі 3,47грн. за період 02.04.2016р. 05.05.2016р.;

- за квітень 2016 року у сумі 0,55грн. за період 05.05.2016р.

Стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у загальному розмірі 1713,87грн., нараховані на заборгованість згідно з рахунками №03/11 за реактивну електроенергію:

- за серпень 2014 року в розмірі 47,05грн. за період вересень жовтень 2014 року;

- за вересень 2014 року в розмірі 0,13грн. за період жовтень 2014 року;

- за грудень 2014 року в розмірі 102,21грн. за період лютий серпень 2015 року;

- за січень 2015 року в розмірі 191,44грн. за період лютий 2015 року квітень 2016 року;

- за лютий 2015 року в розмірі 452,08грн. за період березень 2015 року квітень 2016 року;

- за березень 2015 року в розмірі 6,63грн. за період квітень 2015 року квітень 2016 року;

- за квітень 2015 року в розмірі 135,22грн. за період травень 2015 року квітень 2016 року;

- за травень 2015 року в розмірі 35,50грн. за період червень 2015 року квітень 2016 року;

- за червень 2015 року в розмірі 15,42грн. за період липень 2015 року квітень 2016 року;

- за липень 2015 року в розмірі 72,47грн. за період серпень 2015 року квітень 2016 року;

- за серпень 2015 року в розмірі 17,76грн. за період вересень 2015 року квітень 2016 року;

- за вересень 2015 року в розмірі 133,98грн. за період жовтень 2015 року квітень 2016 року;

- за жовтень 2015 року в розмірі 233,86грн. за період листопад 2015 року квітень 2016 року;

- за листопад 2015 року в розмірі 81,12грн. за період грудень 2015 року квітень 2016 року;

- за грудень 2015 року в розмірі 57,29грн. за період січень квітень 2016 року;

- за січень 2016 року в розмірі 53,86грн. за період лютий квітень 2016 року;

- за лютий 2016 року в розмірі 34,23грн. за період березень квітень 2016 року;

- за березень 2016 року в розмірі 43,62грн. за період квітень 2016 року.

Щодо вимоги про стягнення 24737,33грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії суд встановив наступне.

Розділом 5 Договору встановлено порядок визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності. Відповідно до п.4.2.2. Договору за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, визначеної згідно з вимогами розділу 5 Договору, Споживач сплачує Постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

Договірні величини споживання електричної енергії на листопад та грудень 2015 року погоджені сторонами на рівні 45000кВт/год (Додаток №8 до Договору а.с.22).

Відповідачем було допущене перевищення договірних величин споживання електричної енергії у листопаді 2015 року на 7118кВт/год вартістю 10825,05грн. та у грудні 2015 року на 9148кВт/год вартістю 13912,28грн., що підтверджується:

- актом прийняття-передавання товарної продукції за листопад 2015 року, підписаним сторонами та скріпленим їхніми печатками, згідно з яким відповідачем у листопаді 2015 року спожито 52118кВт/год активної електроенергії вартістю 95113,26грн. (а.с.45) та рахунком за активну електроенергію №03/11 за період листопад 2015 року на суму 95113,26грн. (а.с.44);

- актом прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2015 року, підписаним сторонами та скріпленим їхніми печатками, згідно з яким відповідачем у грудні 2015 року спожито 54148кВт/год активної електроенергії вартістю 98817,94грн. (а.с.47) та рахунком за активну електроенергію №03/11 за період грудень 2015 року на суму 98817,94грн. (а.с.46).

У звязку з перевищенням відповідачем погоджених договірних величин споживання електричної енергії у листопаді та грудні 2015 року позивачем 18.03.2016р. були додатково виставлені рахунки №03/11.130710 на суму 10825,05грн. та №03/11.090304 на суму 13912,28грн. з призначенням платежу «За перевищення договірних величин електроспоживання, згідно ст.26 Закону України „Про електроенергетику…», а також виписані повідомлення №292 та №293 від 18.03.2016р. (а.с.56, 57).

Вказані рахунки та повідомлення були отримані відповідачем, що підтверджується відмітками представника споживача на зазначених документах.

У матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем виставлених рахунків у строк, обумовлений абз.1 п.9 Додатку №5 до Договору, чим порушено умови Договору.

Частинами 2, 3 ст.26 Закону України „Про електроенергетику (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією згідно з законодавством України. В силу приписів ч.5 ст.26 вказаного Закону споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величин.

На порушення умов розділу 5 Договору, вимог ст.ст.525, 526 ЦК та ч.1 ст.193 ГК України, Закону України „Про електроенергетику відповідач у листопаді та грудні 2015 року не звернувся до позивача з заявами про коригування договірних величин споживання електричної енергії, через що спожив електричну енергію понад встановлені договірні величини. Позивачем був зроблений розрахунок двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величин електроенергії та виписані відповідні рахунки.

На момент прийняття рішення у справі відповідач доказів оплати заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у листопаді та грудні 2015 року в загальному розмірі 24737,33грн. суду не надав. У відзиві №2608 від 05.12.2016р. відповідач визнав позов в частині боргу за перевищення договірних величин споживання (а.с.107, 113).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 24737,33грн. заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії є доведеною та обґрунтованою, відповідає умовам Договору з додатками та приписам чинного законодавства і підлягає задоволенню.

Відповідач надав суду клопотання №2607 від 05.12.2016р. про надання відстрочки виконання рішення суду на один рік (а.с.115-117).

Як на підстави для надання відстрочки відповідач посилається, зокрема, на проведення в Донецькій області антитерористичної операції, збитковість господарської діяльності підприємства, заборгованість перед працівниками з виплати заробітної плати тощо.

Позивач проти надання відстрочки заперечив (а.с.164-174). Викладене у запереченнях, а також наявність інфляційних процесів в економіці держави враховано судом під час розгляду клопотання про надання відстрочки.

Враховуючи, що викладені відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення обставини є документально підтвердженими, виключними, невідворотними та такими, що здатні суттєво ускладнити виконання рішення; приймаючи до уваги ступінь вини відповідача у виникненні спору та відсутність у нього можливості усунути обставини, які зумовили тимчасову неплатоспроможність відповідача, або запобігти їх впливу на діяльність підприємства; з огляду на те, що негайне виконання рішення може негативно вплинути на фінансовий стан відповідача та його діяльність, намагаючись дотримати баланс інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню частково шляхом надання відстрочки виконання даного рішення на 3 місяці від дня набрання ним законної сили.

Викладені у відзиві №2608 від 05.12.2016р. заперечення щодо нарахування пені, річних та інфляційних у звязку з настанням для відповідача обставин непереборної сили (а.с.113-114) суд до уваги не приймає з огляду на таке.

Пунктом 4.2.4. Договору передбачено, що Споживач не несе відповідальності перед Постачальником відповідно до вимог пунктів 4.2.1. 4.2.3. Договору, зокрема, якщо доведе, що порушення є наслідком дії обставин непереборної сили. При цьому сторони домовились (п.4.3.2. Договору а.с.11), що сторона, для якої виконання зобовязань стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, має не пізніше, ніж через 5 календарних днів письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили, а також надати документальні докази наявності обставин непереборної сили. Наведене узгоджується з приписами ст.ст.6, 627 ЦК України.

Відповідач не надав суду доказу письмового повідомлення позивача про початок дії обставин непереборної сили або взагалі про їх наявність, а отже, через порушення умови п.4.3.2. Договору у відповідача відсутні підстави посилатися на настання для нього обставин непереборної сили з метою уникнення передбаченої п.4.2.1. Договору та іншої відповідальності.

Судовий збір відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 256, 259, 267, 525, 526, 530, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України; ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р.; Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань №543-96ВР від 22.11.1996р.; Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, Донецька область, м.Краматорськ до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, Донецька область, м.Маріуполь про стягнення 22300,55грн. боргу за реактивну електроенергію, 24737,33грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 281,37грн. 3% річних, 1722,93грн. інфляційних, 228,34грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, буд.177А; ідентифікаційний код 00191678) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8; ідентифікаційний код 00131268) 22300,55грн. боргу за реактивну електроенергію, 24737,33грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 280,68грн. 3% річних, 1713,87грн. інфляційних, 37,16грн. пені, 1372,35грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відстрочити виконання даного рішення на 3 місяці від дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.01.2017р. оголошено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 30.01.2017р.

Головуючий суддя О.М. Шилова

Суддя М.В. Сажнева

Суддя Ю.О.Паляниця

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам у справі