Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" травня 2017 р. Справа № 906/1199/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

Розглянувши матеріали скарги ПАТ "Укртелеком" від 04.04.2017 № 188/20 на дії Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва у справі № 906/1199/16 за позовом: Керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Територіальної громади сіл, селища району в особі Бердичівської районної ради (м. Бердичів Житомирської області)

До: 1) Відділу освіти Бердичівської районної державної адміністрації (м. Бердичів)

2) Публічного акціонерного товариства "Укртелеком (м. Київ) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Житомир)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Гришковецька гімназія Бердичівської районної ради Житомирської області (Житомирська область, Бердичівський район, смт. Гришківці)

про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2016 №3/18/133/16, зобов'язання звільнення та повернення нежитлового приміщення

Присутні:

від скаржника (боржника): ОСОБА_1 - дов. від 12.12.2016 № 1415

від стягувача: ОСОБА_2 посв. № 023362 від 04.12.2013

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.02.2017, зокрема, стягнуто з ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" на користь Прокуратури Житомирської області 1378,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

На виконання даної частини рішення, 15.03.2017 видано наказ.

05.04.2017 до суду від ПАТ "Укртелеком" надійшла скарга від 04.04.2017 №188/20 на дії Відділу примусового виконання рішень Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, згідно якої боржник просить визнати дії державного виконавця не правомірними та скасувати постанову від 28.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53652407.

Дана скарга мотивована неправомірними діями органу ДВС, а саме тим, що 29.03.2017 на адресу державного виконавця від ПАТ "Укртелеком" надійшло повідомлення з копією ухвали суду від 27.03.2017. На підставі цього державний виконавець Байрамов Т.Р. повинен був винести постанову про повернення виконавчого документа до суду, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання (29.03.2017) судового рішення, як того вимагає закон.

Ухвалою від 22.05.2017 дана скарга прийнята до розгляду та призначено судове засідання.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив визнати дії державного виконавця неправомірними. Зазначив, що державний виконавець повинен був винести постанову про повернення виконавчого документа до суду, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання (29.03.2017) судового рішення.

Представник стягувача (прокурор) в судовому засіданні зазначила, що державний виконавець дійсно порушив вимоги закону, оскільки виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження", хоча повинен був повернути виконавчий документ до господарського суду, відповідно ст. 38 ЗУ "Про виконавче провадження".

ДВС вимоги ухвали суду від 22.05.2017 не виконала, свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 65).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

В ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, 28.03.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53652407 (а.с. 9 т.2).

29.03.2017 листом ПАТ "Укртелеком" повідомило державного виконавця про те, що 27.03.2017 Рівненським апеляційним господарським судом поновлено строк апеляційного оскарження та прийнято апеляційну скаргу на рішення господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 у справі № 906/1199/16 до провадження (а.с. 10-11 т.2).

Відповідно ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (від 02.06.2016 N1404-VIII), виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Однак, згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державний виконавець 04.04.2017 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 53652407, керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 39 та ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що державний виконавець не мав законних підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд визнає дії державного виконавця органу ДВС незаконними.

Щодо доводів скаржника (боржника) в решті вимог скарги (скасування постанови від 28.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53652407), то вони визнаються судом неправомірними, а скарга в цій частині підлягає відхиленню.

При винесені ухвали судом також враховується п. 9.13 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", згідно якої за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу від 04.04.2017 №188/20 від ПАТ "Укртелеком" задовольнити частково.

2. Визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 53652407 незаконними.

3. Вимоги скарги щодо скасування постанови від 28.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53652407 визнати неправомірними, скаргу у цій частині відхилити.

Ухвала господарського суду Житомирської області може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_5

Друк: ОСОБА_6

1 - в справу

2-4 - сторонам

5,6 - прокуратурам: Бердичева та Житом.обл.

7 - третій особі

8 - Відділу примусового виконання рішень Шевченківського РВ ДВС м. Києва (рек. з повід.)