ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 904/6416/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Карабаня В.Я., Вовка І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду 08.02.2017 р.
у справі№904/6416/16
господарського судуДніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал"
доДочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України
простягнення суми
за зустрічним позовомДочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" особі філії "Широківський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України
до1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", 2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл"
провизнання недійсним договору про відступлення права вимоги

за участю представників від:
позивачаОтрошко Т. В. (дов. від 29.05.17),
відповідачаГаласун Г.І. (дов. від 23.12.16), Фрейдун О.М. (дов. і дог. від 01.06.17),
відповідача -2 за зустрічним позовомне з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" звернулося до господарського суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №58083/16 від 20.09.2016 р.), просить стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованість у розмірі 537 920,82 грн., з яких:

- основна заборгованість у розмірі 200 597,42 грн.;

- 27% річних у розмірі 157 777,28 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 179 546,12 грн.

30 серпня 2016 року Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р. №77, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" та товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв - Ойл", в частині відступлення права вимоги боргу за договором поставки від 17.10.2013 р. № 17/10-13.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 р. (суддя Євстигнеєва Н.М.), яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 р. (судд: Подобєдов І.М., Широкобокова Л.П., Іванов О.Г.) відмовлено в задоволенні первісного позову,а зустрічний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову та рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні первісні вимоги задовольнити повністю, а в зустрічних відмовити.

Відповідач за первісним позовом надав відзив, у якому просив судові акти залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, за договором поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (Постачальник) зобов'язалося закуповувати та поставляти узгодженими партіями, на протязі дії даного договору у власність Дочірного підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" (Покупець) нафтопродукти (товар), а Покупець зобов'язався приймати та оплачувати товар за умовами цього договору.

Предметом поставки є бітум нафтовий дорожній марки 60/90, конкретно зазначений в Специфікаціях (Додаток №1) до цього договору (п. 1.1.1. договору).

Згідно п. 1.1.2. договору Специфікація (додаток №1) - невід'ємна частина даного договору, має дату, порядковий номер і підтверджує узгодження сторонами асортименту, номенклатури, ціни, вартості партії, строків поставки партії товару, що поставляється по даному договору та інших відомостей. Специфікація оформлюється та погоджується сторонами на кожну окрему партію товару.

Відповідно до п. 2.3. Договору поставки загальна сума договору є орієнтовною та складає 300000,00 грн. без урахування ПДВ та транспортних витрат. Остаточна загальна сума договору визначається сторонами на підставі даних, зазначених у видаткових накладних по накопичувальній системі.

За Специфікацією №1 на постачання товару від 17.10.2013 р. бітум нафтовий дорожній марки 60/90 у кількості 21,940 тн. на суму 195266,00 грн. підлягав поставці до 18.10.2013р.

Пунктом 3.1.1. Договору поставки та умовами Специфікації встановлено, що Покупець сплачує Постачальникові 100% передплату вартості партії товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 1 банківського дня з моменту отримання рахунку від Постачальника.

Як вказує Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-Глобал" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом), Постачальником (ТОВ "Резерв-Ойл") на виконання умов договору був переданий Покупцю ("Широківський райавтодор", яка є філією ДП "Дніпропетровський облавтодор ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України") товар, включаючи автотранспортні послуги на загальну суму з ПДВ 200597,42 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи надана копія видаткової накладної №РН-0000104 від 17.10.2013р.,копія товарно-транспортної накладної від 17.10.2013р. та відповідного рахунку-фактури на оплату цього товару.

В подальшому 26.12.2014 р. між ТОВ "Резерв-Ойл" (Цедент) та ТОВ "Партнер Глобал" (Цесіонарій) був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії) за №77.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ "Резерв-Ойл" відступив ТОВ "Партнер Глобал", а ТОВ "Партнер Глобал" набув право вимоги, належне ТОВ "Резерв-Ойл", і став кредитором за договорами, які були укладені між ТОВ "Резерв-Ойл" та ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", у тому числі й за договором поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р. на суму заборгованості 200597,42 грн.

Відповідно до п. 2 Договору про відступлення права вимоги Цесіонарій (ТОВ "Резерв-Ойл") набув право вимагати від Боржника (ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") належного виконання обов'язків, що передбачені наведеним договором поставки. До Цесіонарія перейшло зазначене вище право вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладання договору відступлення прав вимоги (п.п. 2.1. п. 2 договору).

У зв'язку з невиконанням ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" договірних зобов'язань з оплати товару з урахуванням уточнень позовних вимог від 19.09.2016 р. позивач, як новий кредитор за договором про відступлення права вимоги, просив стягнути з відповідача 200597,42 грн. основного боргу, 157777,28 грн. - 27% річних на підставі п. 6.6. Договору поставки та 179546,12 грн. інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач в свою чергу подав зустрічний позов до ТОВ "Партнер Глобал" та ТОВ "Резерв-Ойл" та просив визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги №77 від 26.12.2014 р., укладений між ТОВ "Резерв-Ойл" та ТОВ "Партнер Глобал" в частині відступлення права вимоги боргу за Договором поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р.

Відмовляючи в задоволені первісного та задовольняючи зустрічний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутня згода боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, обов'язковість якої передбачена у договорі поставки. Дана обставина стала підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги в частині відступлення права вимоги за договором поставки, оскільки суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України. У зв'язку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги в частині, що стосується відступлення права вимоги боргу за договором поставки від 17.10.2013 р. №17/10-13, позовні вимоги про стягнення заборгованості за цим договором, 27% річних та втрат від інфляції визнані судами безпідставними.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

За ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абзац 4 підпункту 2.1. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Стаття 512 Цивільного кодексу України визначає перелік основних підстав для заміни кредитора у зобов'язанні. Зокрема, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Оспорюваний договір про відступлення права вимоги є правочином про передачу вимог первісного кредитора новому кредиторові, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 516 Цивільного кодексу України містить положення, згідно з яким заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено господарськими судами, за умовами п. 9.8. Договору поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р. сторони цього договору не мають права передавати свої зобов'язання за даним договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення, за якими зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України).

За зобов'язаннями, що виникають із договору поставки, як двостороннього правочину (ст.ст. 202, 712 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України), кожна із сторін має одночасно і права, і обов'язки, а тому вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Таким чином, зобов'язання за договором поставки в цілому включає в себе не тільки обов'язки сторін, але й права, тому й передача права вимоги, що виникає на підставі такого договору має відбуватись відповідно до умов договору та закону.

Враховуючи наведені вище положення цивільного законодавства та умови п. 9.8. Договору поставки, колегія суддів приходить до висновку, що суди вмотивовано відхилили, як необґрунтовані, доводи ТОВ "Партнер Глобал" про те, що за змістом п. 9.8. Договору поставки сторони не мають права передавати третім особам за даним договором лише свої зобов'язання, оскільки, на думку ТОВ "Партнер Глобал", цей пункт не встановлює заборони щодо передання права вимоги, яке полягає в тому, що кредитор поступається своїм правом, вимагати виконання зобов'язання іншій особі - новому кредитору, а не зобов'язанням.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що в матеріалах справи наявна копія листа №76-1 від 09.12.2014 р., підписаного спільно ТОВ "Резерв-Ойл" та ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо надання згоди на відступлення прав вимог за укладеними сторонами договорами поставки. Оригінал цього листа в судове засідання судам наданий не був.

Як встановлено судами, представник ТОВ "Партнер Глобал" пояснив відсутність оригіналу листа у зв'язку з вилученням його в ході обшуку ТОВ "Резерв-Ойл" при розслідуванні в кримінальному провадженні №000051 від 25.06.2014 р., на підтвердження чого до матеріалів справи надані Протокол обшуку від 22.07.2015 р. у кв. 25 буд. №24 по вул. Калиновій у м.Дніпропетровську.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, листами слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області №3067 від 19.09.2016 р. та № 3233вих16 від 03.10.2016 р. за запитом ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" щодо наявності листа №76-1 від 09.12.2014 р. повідомлено про відсутність такого листа під час вилучення документів у товариства. Ці обставини підтверджує також копія Протоколу огляду документів, що вилучено в рамках розслідування кримінального провадження №0000051 від 25.06.2014 р. під час обшуку в ТОВ "Резерв Ойл" 22.07.2015 р.

Як встановлено судами, згідно Довідки завідуючої канцелярії ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" від 21.09.2016 р. вих. №01-14/828 лист №76-1 від 09.12.2014 р. "Щодо надання згоди на відступлення прав вимог" в журналах вхідної та вихідної кореспонденції цього підприємства у період з 09.12.2104 р. по 31.12.2015 р. не зареєстрований.

За приписами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

За встановлених вище обставини, враховуючи не надання ТОВ "Партнер Глобал" судам оригінала листа №76-1 від 09.12.2014 р. "Щодо надання згоди на відступлення прав вимог", суду попередніх інстанцій обґрунтовано не визнали цей документ належним доказом.

Щодо копії платіжного доручення № 2268 від 08.04.2015 р., суди вірно зазначили, що ДП "Дніпропетровський облавтодор" було сплачено кредиторську заборгованість за отриману продукцію згідно договору про відступлення у сумі 200597,42 грн., то даний платіжний документ не підтверджує надання боржником згоди на відступлення права вимоги саме за договором поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р., оскільки не містить в призначенні платежу конкретного номера господарського договору, на виконання якого здійснено платіж.

Отже, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком господарських судів про те, що відсутність письмової згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язані, відповідно до ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1 та 3 ст. 215 Цивільного кодексу України - є підставою для визнання недійсним оспорюваного в даній справі Договору про відступлення права вимоги № 77 від 26.12.2014 р., як такий, що суперечить ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги №77 від 26.12.2014 р. в частині відступлення права вимоги боргу за договором поставки №17/10-13 від 17.10.2013 р., господарські суди одночасно дійшли обґрунтованого висновку, що не підлягають задоволенню й вимоги за первісним позовом ТОВ "Партнер Глобал" про стягнення з ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" в особі філії "Широківський райавтодор" основної заборгованості у розмірі 200597,42 грн., 27% річних у розмірі 157777,28 грн. та втрат від інфляції у розмірі 179546,12 грн.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 р. у справі № 904/6416/16 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б.М. Грек

Судді В.Я. Карабань

І.В. Вовк