КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/6344/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Степанець О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились;

від відповідача - не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Європолімер"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 року

про повернення позовної заяви

у справі №910/6344/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європолімер"

до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Європолімер" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі №910/6344/17 позовну заяву на підставі п. 6, ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Європолімер" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 року у справі №910/6344/17 та матеріали справи повернути на розгляд до господарського суду міста Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з порушенням норм процесуального права, в неповному обсязі з`ясував обставини справи, зокрема, не встановив той факт, що позивачем належним чином були виконані вимоги законодавства щодо направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (на належну адресу з правильним зазначенням реквізитів відповідача).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європолімер" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 року у справі №910/6344/17 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 06.06.2017 року.

29.05.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1054-1 Цивільного кодексу України у разі визнання недійсним кредитного договору суд в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, таким чином, реституція в справах про визнання недійсними кредитних договорів визначена законодавством обов`язковою. Тому на думку відповідача, позов у даній справі є майновим, тому позивачем мав бути сплачений судовий збір у сумі, не менше 52 500, 00 грн. тоді, як до позовної заяви додано квитанцію №18184114-1 від 14.04.2017 року про сплату судового збору в сумі 1 600, 00 грн.

В судове засідання, призначене на 06.06.2017 року представники сторін не з`явились про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду та те, що представники сторін були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивачем до позовної заяви було долучено опис вкладення в цінний лист від 14.04.2017 року та фіскальний чек від 14.04.2017 року. Також, місцевим господарським судом вставлено, що в наданому позивачем фіскальному чеку вказаний поштовий індекс відповідача - 01001, проте, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань індекс місцезнаходження відповідача є 01004, як зазначено у доданому позивачем описі вкладення та у позові, тому суд приходить до висновку, що в наданому фіскальному чеку від 14.04.2017 року зазначено не вірний поштовий індекс відповідача, що ставить під сумнів направлення позовної заяви на вірну адресу відповідача.

За приписами ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

Відповідно до ст. 57 цього кодексу позивач, зокрема, додає до позовної заяви документ, який підтверджує відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Невиконання цього обов'язку приводить до повернення позовної заяви згідно з пунктом 6 ст. 63 зазначеного кодексу.

Поштовий індекс - код поштової адреси у вигляді умовного цифрового позначення об'єктів поштового зв'язку, в тому числі сільських населених пунктів, у яких відсутні відділення зв'язку (стаття 1 Закону України "Про поштовий зв'язок").

Відповідно до пункту 42 Правил надання послуг поштового зв'язку, на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається:

найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім'я та по батькові (у називному відмінку), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, ооганізації, а також посада, ім'я та прізвище адресата. На простих та рекомендованих -оштових картках, листах і бандеролях (крім тих, що адресуються до запитання) може бути зазначено лише прізвище та ініціали або ім'я та прізвище адресата. На поштових відправленнях, адресованих до населених пунктів, які не мають вулиць і нумерації будинків, прізвище, ім'я та по батькові адресата зазначаються повністю;

поштова адреса в такій послідовності:

найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку), номер будинку, квартири; найменування населеного пункту, району, області; поштовий індекс; країна призначення.

Як встановлено пунктом 61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису., розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Позивачем при поданні позовної заяви було надано фіскальний чек від 14.04.2017 року (штрих кодовий ідентифікатор 850) та оригінал опису вкладення у цінний лист від 14.04.2017 року, які підтверджують факт відправлення цінним відправленням листа відповідачеві.

Як вбачається з розділу сайту УДППЗ «УКРПОШТА» «Відстеження пересилання поштових відправлень», зазначений цінний лист було отримано відповідачем 27.04.2017 року у поштовому відділенні з індексом 01004.

У п. 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року надано роз'яснення, що з метою одержання необхідних доказів надіслання відповідачеві чи іншим особам, які беруть участь у справі, копій позовних матеріалів у разі необхідності розгляд справи може бути відкладено. При цьому, повне найменування і поштові адреси сторін може бути з'ясовано судом безпосередньо у судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів відзначає, що у випадку сумніву в надісланні на адресу відповідача копії поданої до суду позовної заяви, місцевий господарський суд не позбавлений був права під час підготовки справи до розгляду, відповідно до п. 4 ст. 65 ГПК України, витребувати у позивача додаткові документи, необхідні для вирішення спору, в тому числі і докази отримання відповідачем направлених на його адресу копій позовних матеріалів.

Враховуючи те, що адреса Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" (місто, вулиця, будинок), на яку позивачем відправлялась копія позовної заяви та додатків до неї, відповідала фактичній адресі місцезнаходження відповідача, то у випадку сумнівів щодо одержання відповідачем позовних матеріалів у зв'язку із зміною поштового індексу (в решті частині адреса відповідає отриманій судом інформації), місцевий господарський суд був наділений правом витребувати у позивача докази отримання Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" копії позовних матеріалів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що у наданому позивачем описі вкладення у цінний лист від 14.04.2017 року вказано вірний індекс - 01004.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України надані позивачем фіскальний чек та опис вкладеного є належним доказом, а у разі сумніву щодо їх вірогідності, чи дійшовши висновку про недостатність такого доказу, місцевому суду надано право витребувати додаткові докази.

Щодо доводів відповідача зазначених у своєму відзиві, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач, посилаючись на ч. 1, ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, помилково зазначає, що суд в обов`язковому порядку має застосовувати наслідки недійсності правочину у разі визнання недійсним кредитного договору, оскільки відповідно до змісту вказаної статті у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Тобто, вказаною вище нормою передбачено обов`язкове застосування наслідків недійсності правочину у разі подання відповідної заяви сторони.

Крім того, при винесенні рішення, суд з урахуванням конкретних обставин справи може здійснювати розподіл судового збору між сторонами за правилами статті 49 ГПК.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для повернення позовної заяви згідно п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України у місцевого господарського суду не було.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Європолімер" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 про повернення позовної заяви підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 20.04.2017 року у справі №910/6344/17 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

Керуючись ст. 49, 57, 63, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4) ч.1 ст. 104, ст. 105, 106, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європолімер" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 у справі №910/6344/17 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2017 у справі №910/6344/17 скасувати.

3. Справу №910/6344/17 передати господарському суду міста Києва для вирішення питання про порушення провадження у справі.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз