ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"31" травня 2017 р. Справа № 923/1494/15

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: В.В. Лашина

суддів: І.Г. Філінюка, Н.В. Ліпчанської

При секретарі: А.В. Безпалюку

Представники сторін в судове засідання не з'явилися. Про час дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Серпень - 2003" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича

на ухвалу господарського суду Херсонської області

від 04.04.2017 р.

у справі №923/1494/15

за заявою Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області

до Боржника : Приватного підприємства "Серпень-2003"

про банкрутство

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 09.09.2015 р. за заявою державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області було порушено провадження у справі про банкрутство приватного підприємства «Серпень-2003» (у наступному за текстом - ПП «Серпень-2003») за загальними ознаками, передбаченими Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство); визнані грошові вимоги ініціюючого кредитора в сумі 1 985 503,99 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначений арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. (свідоцтво № 866 від 24.04.2013 р.).

29 жовтня 2015 року господарським судом вирішено затвердити реєстр вимог кредиторів ПП «Серпень-2003».

Постановою господарського суду Херсонської області від 23.11.2015 р. ПП «Серпень-2003» визнано банкрутом і відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

Ухвалою від 24.11.2016 р. господарським судом було продовжено строк ліквідаційної процедури і повноваження ліквідатора на 6 місяців.

У лютому 2017 року ліквідатором заявлене клопотання про направлення запиту до відділу з питань банкрутства Херсонського територіального Головного управління юстиції про здійснення фінансового аналізу та надання висновків щодо доведення до банкрутства ПП «Серпень-2003» його керівником.

Також у березні 2017 року ліквідатором подано заяву про затвердження нарахованої грошової винагороди з розрахунку 2 мінімальні заробітні плати щомісяця арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень розпорядника майном ПП «Серпень-2003» в період з 07.11.2015 р. по 22.11.2015 р. в розмірі 1469,86 грн. та про стягнення зазначеної суми з ініціюючого кредитора.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 04 квітня 2017 року (суддя Пінтеліна Т.Г.) заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. задоволено. Також згідно до протоколу судового засідання клопотання арбітражного керуючого про направлення запиту до відділу з питань банкрутства було відхилено.

Відхиляючи згадане клопотання ліквідатора, місцевий господарський суд зазначив, що арбітражним керуючим вже встановлені ознаки доведення ПП «Серпень-2003» до банкрутства, тоді як висновок державного органу з питань банкрутства не є необхідним та є обов'язковим лише для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків. При цьому, господарський суд відзначив, що 03.02.2017 р. ліквідатором направлено відповідну заяву до правоохоронних органів й саме встановлення доведення до банкрутства, як злочину, віднесено до компетенції слідчих органів за визначеною законодавством підслідністю.

Не погоджуючись з цією ухвалою, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. в апеляційній скарзі просить її скасувати в частині відмови у задоволені клопотання про направлення запиту до відділу з питань банкрутства, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, оскільки Законом про банкрутство не встановлюється надання державним органом з питань банкрутства висновків виключно щодо державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків.

Між тим, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою було порушене помилково, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначений принцип, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Згідно зі статтею 8 Закону про банкрутство ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 4-1 ГПК України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальні норми Закону про банкрутство встановлюють деякі особливості та обмеження у реалізації права на оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Відповідні правові висновки відображені у постановах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 3-1158гс15, від 07 грудня 2016 року у справі № 922/952/13-г.

Частиною 2 статті 8 Закону про банкрутство визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення можлива при дотриманні відповідних положень процесуального закону.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Вищого господарського суду України від 03 серпня 2016 року у справі № 44/735-б-49/113-б, від 14 лютого 2017 року у справі № 904/4603/16, від 04 квітня 2017 року у справі № 904/11895/16.

За приписами ч. 1 ст. 91 ГПК України ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 106 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

За своєю правовою природою направлення запиту на отримання висновку державного органу з питань банкрутства є процесуальною дією у вигляді витребування доказів.

Виходячи зі змісту п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18, якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3,4,6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Разом з тим, за приписами ст. ст. 22, 98 Закону про банкрутство саме на арбітражного керуючого покладено обов'язок виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Зазначені дії вчинюються арбітражним керуючим на підставі Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 р. № 14.

Згаданими Методичними рекомендаціями користується й державний орган з питань банкрутства при здійсненні аналізу фінансово-господарського стану суб'єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (п. 1 Порядку проведення аналізу фінансово-господарського стану суб'єктів господарювання державних підприємств і підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків, та підготовки на запити суду, прокуратури або іншого уповноваженого органу висновків про наявність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 26.02.2013 р. № 327/5).

Виходячи з положень ст. 3 Закону про банкрутство та Порядку № 327/5 від 26.02.2013 р., висновок державного органу з питань банкрутства є обов'язковим лише при порушенні проваджень у справах про банкрутство державних підприємств і підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків. При цьому, зазначений висновок не підміняє собою Аналіз, який здійснює арбітражний керуючий.

У даному випадку арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. оскаржується протокольна ухвала, яка не підлягає оскарженню окремо. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з частиною другою статті 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на статтю 91 та частину другу статті 106 ГПК.

У разі помилкового прийняття апеляційним господарським судом до провадження скарги на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, таке провадження підлягає припиненню на підставі ст. 80 та ч. ч. 1 і 2 ст. 106 ГПК України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що помилково порушене апеляційне провадження за ліквідатора ПП «Серпень-2003» підлягає припиненню.

Керуючись ст. ст. 80, 91, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора приватного підприємства «Серпень-2003» арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича на ухвалу господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 р. у справі № 923/1494/15 щодо оскарження відмови у задоволені клопотання про направлення запиту до державного органу з питань банкрутства - припинити.

Справу направити господарському суду Херсонської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя І.Г. Філінюк

Суддя Н.В. Ліпчанська