ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року Справа № 921/941/15-г/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий, суддяЯценко О.В.,
суддіДанилова М.В., Поляк О.І.,
розглянувши матеріали касаційної скаргиФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року
у справі№ 921/941/15-г/13
Господарського судуТернопільської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Тернопільської міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:1. Комунального підприємства "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернороля" 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
про визнання незаконним та скасування рішення міської ради від 18.08.2015 року № 6/61/214; визнання протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо неукладення договору оренди земельної ділянки площею 0,0226 га строком на 10 років; визнання права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0480 га за адресою АДРЕСА_1.; визнання таким, що припинили дію договору оренди від 07.06.2013 року та договору суборенди від 06.03.2014 року; зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0480 га за за адресою АДРЕСА_1, строком на 10 років
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:ОСОБА_6
- відповідача:Мазур О.Л.
- третьої особи 1:не з'явився
- третьої особи 2:ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач, заявник) звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради з вимогами: визнати незаконним та скасувати рішення Тернопільської міської ради від 18.08.2015 №6/61/214 "Про відмову в наданні земельної ділянки, площею 0,0254 га за адресою АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4; визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0480 га, в тому числі земельною ділянкою, площею 0,0254 га кад. НОМЕР_2 та земельною ділянкою, площею 0,0226 га кад. НОМЕР_3, за адресою АДРЕСА_1; визнати такими, що припинили дію договір оренди землі від 07.06.2013, укладений між Тернопільською міською радою, КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" та ФОП ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею 0,0226 га кад. НОМЕР_2 та договір оренди землі від 07.06.2013 року, укладений між Тернопільською міською радою, КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" на земельну ділянку, загальною площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3, та договір суборенди землі від 06 березня 2014 року, укладений між КП "Об'єднання парків культури та відпочинку м. Тернополя" і ФОП ОСОБА_5 на земельну ділянку, загальною площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3; зобов'язати Тернопільську міську раду укласти з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0480 га, в тому числі: земельної ділянки, площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3 та земельної ділянки, площею 0,0226 га кад. НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, строком на 10 років.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.09.2016 (суддя Андрусик Н.О.) позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 18.08.2015 №6/61/214 "Про відмову в наданні земельної ділянки площею 0,0254 га за адресою АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4".

Визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0480 га, в тому числі земельною ділянкою, площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3 та земельною ділянкою, площею 0,0226 га кад. НОМЕР_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнано припиненим (таким, що припинив дію) договір оренди землі від 07 червня 2013 року, укладений між Тернопільською міською радою та комунальним підприємством "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" і фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею 0,0226 га кад. НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів засвідчення факту реєстрації за №5089 від 20.12.2013 року.

Визнано припиненим (таким, що припинив дію) договір оренди землі від 07 червня 2013 року, укладений між Тернопільською міською радою та комунальним підприємством "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" і фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів засвідчення факту реєстрації за №5090 від 20.12.2013 року.

Визнано припиненим (таким, що припинив дію) договір суборенди землі від 06 березня 2014 року, укладений між КП "Об'єднання парків культури та відпочинку м. Тернополя" і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, АДРЕСА_2 інд. Номер НОМЕР_1 на земельну ділянку, загальною площею 0,0254 га кад. НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів засвідчення факту реєстрації, про що вчинено запис за № 5138 від 12 березня 2014 року.

В задоволенні решти позову, а саме позовних вимог про зобов'язання Тернопільської міської ради укласти з ФОП ОСОБА_4 договору оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0480 га в тому числі земельною ділянкою площею 0,0254 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та земельною ділянкою площею 0,0226 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою АДРЕСА_1 строком на 10 років - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Тернопільською міською радою виділялася в оренду земельна ділянка, саме площею 0,0480 га, тобто як один об'єкт, та в подальшому приймалося одне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,0480 га., а тому ФОП ОСОБА_4, придбавши у власність весь об'єкт нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,0480 га, ставши єдиним власником нерухомості, яка розміщена на земельній ділянці, загальною площею 0,0480 га, в силу приписів ст. 120 Земельного кодексу України отримала право користування земельною ділянкою, на якій розміщений заклад громадського харчування, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, в тому числі згідно договору оренди землі від 07.06.2013р. на земельну ділянку площею 0,0226га та земельну ділянку, площею 0,0254 га, яка була надана КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" для обслуговування об'єктів нерухомого майна.

Оскільки Тернопільська міська рада з 04.06.2014 року не являється власником нежитлового приміщення, загальною площею 23,4кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, в силу ст. 120 Земельного кодексу України в відповідача припинилось право користування на спірну земельну ділянку.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Тернопільської міської ради укласти з ФОП ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0480 га, в тому числі: земельної ділянки площею 0,0254га кадастровий НОМЕР_3 та земельної ділянки площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, строком на 10 років, оскільки суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято, і така позовна вимога є передчасною.

Також, з підстав передчасності за явлення відмовлено в задоволенні вимоги про зобов'язання Тернопільську міську раду укласти з ФОП ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки, площею 0,0480 га.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 (судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б., Малех І.Б.) рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2016 частково скасовано.

Відмовлено в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" про визнання незаконним та скасування рішення міської ради № 6/61/214 від 18.08.2015р.; про визнання права користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0480 га за адресою: АДРЕСА_1; про визнання такими, що припинили дію договори оренди землі від 07.06.2013р. та договір суборенди землі від 06.03.2014р..

В частині позовної вимоги про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0480 га за адресою АДРЕСА_1, строком на 10 років, рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2016 залишено без змін.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_4, придбавши у власність весь об'єкт нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0226га (кад. номер НОМЕР_2), на підставі ст.120 Земельного кодексу України має право користування земельною ділянкою, на якій розміщений заклад громадського харчування, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а саме згідно договору оренди землі від 07.06.2013 на земельну ділянку площею 0,0226га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка була надана для спільного користування КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" та ФОП ОСОБА_4 Позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що на земельній ділянці площею 0,0254 га розміщенні об'єкти нерухомого майна та які належать на праві власності ФОП ОСОБА_4, а отже, прийнятим рішенням органу місцевого самоврядування, яке є предметом спору, жодне право позивача, яке б підлягала захисту по суду не порушено.

Щодо вимоги визнати за ФОП ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0480 га, в тому числі земельною ділянкою площею 0,0254га кадастровий НОМЕР_3 та земельною ділянкою площею 0,0226га кадастровий НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, колегія суддів апеляційної інстанції дану вимогу визнала необґрунтованою, оскільки як зазначалося вище, позивач має право користування лише на земельну ділянці площею 0,0226 га (кадастровий номер НОМЕР_2) згідно договору оренди землі від 07.06.2013, яка була надана для спільного користування КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" та ФОП ОСОБА_4; щодо земельної ділянки площею 0,0254 га (кадастровий номер НОМЕР_3) за адресою: АДРЕСА_1, то дане право набувається в порядку визначеного ст.ст. 116, 123, 124 Земельного кодексу України.

Крім цього, позивач просив суд визнати такими, що припинили дію договір оренди землі від 07.06.2013, укладений між Тернопільською міською радою, КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" та ФОП ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2; договір оренди землі від 07.06.2013, укладений між Тернопільською міською радою та КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" на земельну ділянку загальною площею 0,0254 га кадастровий НОМЕР_3 та договір суборенди землі від 06.03.2014, укладений між КП "Об'єднання парків культури та відпочинку м. Тернополя" і ФОП ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,0254 га кадастровий НОМЕР_3.

Щодо цих вимог суд апеляційної інстанції виходив з тих мотивів, що, враховуючи норми ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, у разі припинення договору оренди землі від 07.06.2013 на земельну ділянку загальною площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2, як просить позивач, в повному обсязі, неможливим стане перехід до нового власника нерухомості - ФОП ОСОБА_4 права користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Щодо позовних вимог про припинення договору оренди земельної ділянки площею 0,0254 га (кадастровий номер НОМЕР_3) від 07.06.2013, укладеного між Тернопільською міською радою (орендодавцем) та КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" (орендар) та договору суборенди землі від 06.03.2014, укладеного між КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" (орендарем) та ФОП ОСОБА_5 (суборендар), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, кад. номер НОМЕР_3, загальною площею 0,0254 га, апеляційний господарський суд також відмовляє у задоволенні вимог позивача, оскільки укладенням вказаних договорів права позивача не порушені.

Щодо заявленої вимоги про зобов'язання Тернопільської міської ради укласти з ФОП ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0480 га, в тому числі: земельної ділянки площею 0,0254 га кадастровий НОМЕР_3 та земельної ділянки площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, строком на 10 років, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання органу місцевого самоврядування укласти договір оренди земельної ділянки, оскільки рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки в оренду не приймалось, а тому в цій частині рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 в касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального права, істотного порушення норм процесуального права, а рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Заявник вважає, що оскільки є єдиним власником цілої нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 97,6 м2 (74,2 142 + 23,4 м2), яка розташована на земельних ділянках площею 0,0254 га (кад. номер НОМЕР_3) та площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2), тому згідно норм ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, тому і є єдиною особою, яка має право користування земельними ділянками площею 0,0254 га (кад. номер НОМЕР_3) та площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2), тобто земельною ділянкою загальною площею 0,0480 га і яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник доводить, що договори оренди земельних ділянок площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2) та площею 0,0254 га (кад. номер НОМЕР_3), від 07 червня 2013 року,які знаходиться у м. Тернополі за адресою: АДРЕСА_1 є припиненими. У зв'язку з припиненням вказаних договорів оренди земельних ділянок від 07 червня 2013 року, згідно ст. 8 Закону України «Про оренду землі» чинність договору суборенди земельної ділянки від 06 березня 2014 року між КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" (орендар) та ФОП ОСОБА_5 (суборендар) щодо користування земельною ділянкою площею 0,0254 га (кад. номер НОМЕР_3), яка знаходиться у м. Тернополі за адресою: АДРЕСА_1, також припинилася.

Заявник доводить порушення ст. 35 ГПК України через неврахування преюдиційних фактів, що встановлені у постанові Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 607/18931/14-а.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.04.2017 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року у справі Господарського суду Тернопільської області № 921/941/15-г/13 призначено до розгляду на 11.05.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.05.2017 продовжено строк розгляду касаційної скарги, відкладено розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на 02.06.2017.

Розпорядженням від 02.06.2017 у зв'язку з відпусткою судді Ходаківська І.П. призначено повторний автоматизований розподіл справи; протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2017 визначено склад колегії суддів: Яценко О.В., Данилова М.В., Поляк О.І..

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради № 6/61/214 від 18.08.2015.

Позивач доводить, що ставши єдиним власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 (74,2 кв.м. + 23,4 кв.м.) та зважаючи, що міською радою для обслуговування даного нежитлового приміщення - закладу громадського харчування було відведено земельну ділянку, площею 0,0480 га, тому згідно положень ст.120 Земельного кодексу України саме до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, в тому числі: земельною ділянкою, площею 0,0254га кад. № НОМЕР_3 та земельною ділянкою, площею 0,0226га кад.НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1.

За доводами Тернопільської міської ради оскаржуване рішення про відмову у наданні позивачу земельної ділянки, площею 0,0254га в оренду строком на 10 років, що знаходиться по АДРЕСА_1 прийнято з урахуванням факту відсутності на даній земельній ділянці об'єктів нерухомості, які б належали підприємцю на праві власності.

Місцевий господарський суд, погоджуючись із доводами позивача та з'ясовуючи, зокрема питання знаходження на земельній ділянці 0,0254га об'єктів нерухомого майна, що належать на праві власності позивачу, виходив з тих мотивів, що: а) при розгляді міськрайонним судом адміністративного спору у справі №607/18931/14-а судом зроблено висновок про наявність у позивача права на отримання в орендне користування земельної ділянки, площею 0,0254 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 як набувачем будівлі, розміщеної на даній земельній ділянці; б) земельна ділянка, площею 0,0254 га належить до ділянки 0,0480 га, переданої в спільне користування позивачу та комунальному підприємству "Об'єднання парків культури і відпочинку АДРЕСА_1, для обслуговування нежитлових приміщень, закладу громадського харчування, що слідує із рішення міської ради №6/31/107 від 26.04.2013 року та укладених договорів оренди землі: на земельну ділянку площею 0,0226га (кад. номер НОМЕР_2) для спільного користування КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" та ФОП ОСОБА_4, зареєстрований 20.12.2013р. за №5089; на земельну ділянку, площею 0,0254га (кад. номер НОМЕР_3) - для користування КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", зареєстрований 20.12.2013р. за №5090, зокрема із п.п. 3,4, 8, 15 укладених договорів оренди землі слідує, що такі укладено з метою обслуговування нежитлових приміщень - об'єктів нерухомого майна, котрі знаходяться на даних земельних ділянках і котрі передаються в оренду разом з нерухомістю, що на них знаходиться.

Апеляційний господарський суд при повторному розгляді справи визнав недоведеним факт розміщення на земельній ділянці площею 0,0254 га об'єктів нерухомого майна, що належать на праві власності ФОП ОСОБА_4, встановивши, що на земельній ділянці площею 0,0254 га з кадастровим номером НОМЕР_3 відсутні об'єкти, які перебувають у власності ФОП ОСОБА_4, тому дійшов висновку, що прийнятим рішенням органу місцевого самоврядування, яке є предметом спору, право позивача, яке б підлягало судовому захисту не порушено.

Касаційна інстанція, перевіряючи правильність застосування судами норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини в частині вимог про визнання недійсним рішення міської ради, погоджується з висновками апеляційного господарського суду з таких мотивів.

За нормами ст. 120 Земельного кодексу України "у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача".

Таким чином, закон пов'язує юридичну долю земельної ділянки із нерухомим майном, що розміщується на такій земельній ділянці, тому визначальними є саме обставини розміщення нерухомого майна на земельній ділянці, що передбачає наявність такого зв'язку між цим майном та землею, що виключає його переміщення без знецінення цього майна та зміни його призначення.

Позивачем не доведено, а судом не встановлені обставини розміщення об'єкту нерухомого майна на земельній ділянці площею 0,0480 га, оскільки як встановлено об'єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 0,0226га (кад. номер НОМЕР_2).

З огляду на наведені норми та встановлені обставини справи слід погодитися з висновком апеляційного господарського суду, що набуваючи за рішенням суду у 2011 році право власності на нежитлове приміщення, площею 74,2 кв.м., а також за договором купівлі-продажу від 04.06.2014 право власності на частину нежитлового приміщення, яке було комунальною власністю, загальною площею 23,4 кв.м., до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - КП "Об'єднання парків культури та відпочинку м. Тернополя".

Таким чином, ФОП ОСОБА_4, ставши власником усього об'єкту нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0226га (кад. номер НОМЕР_2), на підставі ст.120 Земельного кодексу України має право користування земельною ділянкою, на якій розміщений заклад громадського харчування, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а саме згідно договору оренди землі від 07.06.2013 на земельну ділянку площею 0,0226га (кадастровий номер НОМЕР_2).

При цьому, за відсутності знаходження на земельній ділянці площею 0,0254 га об'єктів нерухомого майна, які належать на праві власності ФОП ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування, яке є предметом спору, право позивача, яке б підлягало судовому захисту не порушено.

Касаційна інстанція не погоджується з доводами заявника скарги, що у нього виникло право на земельну ділянку загальною площею 0,0480 га з таких мотивів.

Зокрема, заявник спростовує висновки апеляційного господарського суду про відсутність об'єктів нерухомого майна, що йому належать на праві власності на земельній ділянці площею 0,0254 га з кадастровим номером НОМЕР_3, зокрема тим, що суд дійшов відповідних висновків з порушенням ст. 35 ГПК України, не врахувавши преюдиційних фактів, що встановлені у постанові Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року по справі № 607/18931/14-а.

Касаційна інстанція не приймає до уваги доводи заявника, що стосуються преюдиційності обставин, що встановлені у справі № 607/18931/14-а, оскільки у зазначеній справі фактичні обставини, що пов'язані з обсягом прав землекористувача, що виникають щодо земельної ділянки у власника нерухомого майна на такій земельній ділянці, не являлися в рамках справи адміністративної юрисдикції предметом дослідження та оцінки суду, що наділений відповідними повноваженнями.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки у спорі, предметом якого є право на земельну ділянку як об'єкт цивільно-правового обігу розглядається за правилами господарського судочинства з огляду на суб'єктний склад учасників судового процесу як в розглядуваному випадку.

Таким чином, само по собі судове рішення у справі № 607/18931/14-а, яким міська рада спонукалася до розгляду питання землекористування позивача не може розглядатися як перешкода для заперечення міською радою права позивача на земельну ділянку в рамках даного спору з підстав відсутності у позивача права на земельну ділянку в тих обсягах, які доводить позивач.

Не приймаються до уваги також і доводи позивача, що він як єдиний власник об'єкту нерухомості має право на земельну ділянку площею 0,0480 га, оскільки відсутні обставини, що вказують на формування земельної ділянки саме такої площі для об'єкту нерухомого майна, право власності на який набуто позивачем; судом апеляційної інстанції встановлено, що за проектом відведення було сформовано не одну, а дві земельні ділянки, а 07.06.2013р. Тернопільська міська рада уклала два договори оренди землі, згідно умов яких в оренду було передано земельну ділянку площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2) та земельну ділянку площею 0,0254 га (кад. номер НОМЕР_3); у договорі купівлі продажу майна від 04.06.2014 не міститься умов щодо використання КП "Об"єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" земельної ділянки, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна із зазначенням площі.

Відтак, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним і скасування рішення Тернопільської міської ради від 18.08.2015р. №6/61/214 "Про відмову в наданні земельної ділянки площею 0,0254 га за адресою АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_4" та визнання за ФОП ОСОБА_4 права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0480 га.

Щодо вимог визнати такими, що припинили дію договорів оренди землі від 07.06.2013р. та договору суборенди землі від 06.03.2014р., укладений між КП "Об'єднання парків культури та відпочинку м. Тернополя" і ФОП ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,0254 га кадастровий НОМЕР_3, суд касаційної інстанції керується такими мотивами.

Щодо вимог визнати такими, що припинив дію договір оренди землі від 07.06.2013р., укладений між Тернопільською міською радою, КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя" та ФОП ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2, слід вказати наступне.

Згідно норм ст. 15 ЦК України, ст. 1 ГПК України "кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів", самостійно обравши спосіб судового захисту, передбачений, зокрема але не виключно ст. 16 ЦК України.

Обраний позивачем спосіб захисту повинен бути сумірним порушенню та відповідати меті відновлення порушеного права особи.

Як встановлено судом на цій земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, право власності на який належить позивачу. Отже, оскільки стороною в договорі є позивач, який користується цією земельною ділянкою у зв'язку із правом власності на нерухоме майно, що розташоване на цій земельній ділянці, і розташування нерухомого майна фактично унеможливлює виконання позивачем зобов'язання з повернення земельної ділянки орендодавцю при припиненні договору оренди землі, тому суд вважає, що підстави для припинення такого договору оренди земельної ділянки відсутні, так як його припинення щодо позивача не спрямоване на захист його ж прав чи законних інтересів, а також відсутні визначені для цього законом чи договором підстави.

За змістом норми ст. 7 Закону України "Про оренду землі", "до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда".

Враховуючи наведене, слід визнати, що для іншого орендаря - КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя", права та обов'язки, що виникають з договору оренди земельної ділянки площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2) є припиненими в силу закону.

Разом з тим, в контексті вимог позивача слід вказати, що договір оренди земельної ділянки може бути припиненим в цілому, а не в частині, що стосується іншого орендаря. Крім того, припинення зазначеного договору оренди не призводить до відновлення прав позивача, тому з огляду на вищевикладені мотиви суд відмовляє у визнанні договору оренди земельної ділянки площею 0,0226 га (кад. номер НОМЕР_2) припиненим.

Щодо позовних вимог про припинення договору оренди земельної ділянки площею 0,0254 га (кадастровий номер НОМЕР_3) від 07.06.2013 та договору суборенди землі від 06.03.2014, укладеного між КП "Об'єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя" (орендарем) та ФОП ОСОБА_5 (суборендар), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, апеляційний господарський суд правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача, оскільки укладенням вказаних договорів права позивача не порушені. Зокрема, як зазначалося, суд апеляційної інстанції встановив, що на земельній ділянці площею 0,0254 га з кадастровим номером НОМЕР_3 відсутні об'єкти, які перебувають у власності ФОП ОСОБА_4, тому підстав для припинення вказаних договорів немає.

Щодо вимоги про зобов'язання Тернопільської міської ради укласти з ФОП ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0480 га, в тому числі: земельної ділянки площею 0,0254 га кадастровий НОМЕР_3 та земельної ділянки площею 0,0226 га кадастровий НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, строком на 10 років слід вказати наступне.

За ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Пунктом 34 ч. 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

За змістом ст. 16 Закону України "Про оренду землі" сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Зазначеними нормами права встановлено, що набуття права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності та передача в оренду таких земельних ділянок здійснюються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що питання надання в оренду позивачу земельної ділянки загальною площею 0,0480 га на сесії ради не розглядалося.

З урахуванням наведеного у разі, коли на час звернення до суду позивачем не надано доказів прийняття відповідним державним органом рішення про передачу йому в оренду вказаної земельної ділянки, вимоги про зобов'язання такого органу укласти договір оренди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлених обставин, на правильність правових висновків суду апеляційної інстанції не впливають, зводяться до вимог заперечити правильність висновків суду на підставі встановлення інших обставин, що виходить за межі касаційного перегляду справи.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту не вбачається.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 залишити без задоволення.

2.Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 921/941/15-г/13 Господарського суду Тернопільської області залишити без зміни.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіМ.В. Данилова
О.І. Поляк