ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Справа № 918/220/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Рівненську міську раду,

про розірвання договору, стягнення заборгованості в сумі 7 726 грн. 02 коп. та повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №03-05/9/9 від 03.01.2017р.;

від відповідача - не з'явився.

від третьої особи - ОСОБА_2, довіреність №08-884 від 25.05.2017р.

У судовому засіданні 25 травня 2017 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" про розірвання договору суборенди приміщення від 04.01.2010р., стягнення заборгованості в сумі 7 726 грн. 02 коп. та повернення майна.

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року позовну заяву № 03-05/962/966 від 30.03.2017 р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/220/17, розгляд якої призначено на 20 квітня 2017 року.

18 квітня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року розгляд справи відкладено на 11 травня 2017 року.

У судове засідання 11 травня 2017 року представник позивача не з'явився, однак 11 травня 2017 року від представника останнього на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 11 травня 2017 року розгляд справи відкладений на 25 травня 2017 року. Одночасно, вказаною ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Рівненську міську раду.

24 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення документів до справи.

У судовому засіданні 25 травня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач не забезпечив явку свого повноваженого представника у вказане судове засідання, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі та про відкладення розгляду справи були надіслані Товариству з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а саме: 33001, м. Рівне, вул. Гурєва, буд. 2. Проте вказані відправлення були повернуті підприємством поштового звязку на адресу суду з посиланням на не запит та на закінчення терміну зберігання (а.с. 30-32, 43-45, 68-71).

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданих представником позивача оригіналам цих документів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (надалі Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне обєднання ЖБК" (надалі Суборендар) укладено договір суборенди приміщення, відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в орендне користування частину приміщення, вказаного у пункті 1.2. цього договору (надалі іменується Майно), вартість якого визначена згідно зі звітом про експертну оцінку станом на 01 жовтня 2009 року і становить 1 055 080, 00 грн. (без ПДВ), яке перебуває в орендному користуванні орендодавця згідно договору оренди будівель котелень теплопунктів від 29 жовтня 2009 року.

Відомості про обєкт суборенди: Адреса: м. Рівне, вул. Соборна 225 К; площа 50 кв.м. (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, суборендар вступає у платне користування майном у строк, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання договору та акту приймання-передачі майна, що є Додатком №1 до договору. Акт приймання-передачі майна підписується орендарем та суборендарем, і є невідємною частиною даного договору.

Орендна плата за цим договором визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами). Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста Рівного, затвердженою рішенням Рівненської міської ради від 06.10.2009 року №2884, рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10.03.2009 року №35 "Про затвердження орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади м. Рівного" і становить за базовий місяць розрахунку жовтень 2009 року: 114,34 грн. (без ПДВ), що за рік становить 4% від вартості цього майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки. Розрахунок орендної плати за даним договором наводиться в Додатку №2 до нього та є його невідємною частиною (п. 3.1. Договору).

У відповідності до п. 3.2. Договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата сплачується до 15 числа поточного місяця суборендарем на підставі виставлених орендарем відповідних рахунків та спрямовується на рахунок орендодавця, а саме: р/р 0040 в Рівненському відділенні №2 Банку "Демарк", МФО 353575.

Відповідно до п. 3.4. Договору, орендна плата щомісячно підлягає коригуванню на індекс інфляції за минулий місяць, який визначається Міністерством статистики України.

Згідно з п. 3.7. Договору, до орендної плати не входять плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 4.4. Договору, відповідач зобовязався вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили, що орендар має право на дострокове розірвання даного договору в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендар має право відмовитись від договору і вимагати повернення орендованого майна, в разі невиконання орендарем умов даного договору та/або не внесення орендної плати суборендарем протягом трьох місяців (п. 7.4. Договору).

Пунктом 10.1. Договору сторони погодили, що строк договору оренди встановлюється з 15 грудня 2009 року по 10 грудня 2012 року.

За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 10.3. Договору).

Відповідно до п. 10.4. Договору, у разі відсутності заяви будь-якої із сторін про припинення або зміну умов договору оренди за три місяці до закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, але не більше ніж до 28 жовтня 2024 року.

На виконання умов договору, 04.01.2010 року сторонами було підписано акт прийому-передачі приміщення, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 225К, загальною площею 50 м. кв. (а.с. 11).

Всупереч умов договору, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання по сплаті орендної плати.

18.01.2017 року позивач на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне обєднання ЖБК" було направлено лист за №03-05/169/169, в якому було попереджено про необхідність своєчасних оплат за укладеним договором, а також запропоновано розірвати договір суборенди приміщення за погодженням сторін та погасити наявну заборгованість (а.с. 26).

У звязку з не належним виконанням умов Договору щодо сплати орендної плати позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 7 726 грн. 02 коп. та розірвати договір суборенди приміщення від 04.01.2010 року.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір оренди є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містять ч.ч. 1, 6 ст.283 ГК України.

Частиною 2 статті 283 ГК України передбачено, що у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно приписів частини 3 статті 283 Господарського кодексу України, обєктом оренди, зокрема, можуть бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною першою статті 19 цього ж Закону встановлено, що орендар за користування обєктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Приписами статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем не своєчасно та не в повному обсязі здійснювалися орендні платежів за Договором, у звязку з чим виникла заборгованість за Договором в сумі 7 726 грн. 02 коп.

Відповідачем належних та допустимих доказів спростування наявності боргу чи його розміру не подано. Доказів проведення часткової чи повної оплати орендної плати перед позивачем не надав.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі за Договором за період з січня 2016 року по березень 2017 року в сумі 7 726 грн. 02 коп., оскільки така обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили, що орендар має право на дострокове розірвання даного договору в порядку, визначеному чинним законодавством України.

За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 10.3. Договору).

Згідно з п.5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Судом встановлено, що відповідачем не вносилася орендна плата за Договором за період з січня 2016 року по березень 2017 року, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 7 726 грн. 02 коп.

З врахуванням вище наведеного, та не внесенням відповідачем орендної плати понад три місяці підряд, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання договору суборенди приміщення від 04.01.2010р. є правомірною і такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 3 200 грн. 00 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" (33001, м. Рівне, вул. Гурєва, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, ) 7 726 (сім тисяч сімсот двадцять шість) грн. 02 коп. заборгованості.

Розірвати договір суборенди приміщення від 04 січня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання ЖБК" (33001, м. Рівне, вул. Гурєва, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, ) 3 200 (три тисячі двісті) грн. - витрат по оплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 5 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27);

3-4 - відповідачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Гур'єва, 2; 33000, м. Рівне, вул. Соборна 225К);

5 - третій особі рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Соборна 12а).