ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 травня 2017 р. Справа № 903/274/17

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека"

про стягнення 412 685,00грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-підприємець; ОСОБА_2-договір від 08.05.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3-довіреність №26 від 05.05.2017р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 31.05.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека" -про стягнення 412 685,00грн. збитків.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на наступне.

Відповідно до пункту 1 договору про надання охоронних послуг від 31.12.2013 року № 548 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 доручила, а відповідач у справі-ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" прийняло на себе зобов'язання щодо зовнішньої охорони об'єкта підприємницької діяльності, контейнера за № 937 на Привокзальному ринку м. Ковеля Волинської області, в період з 16год. 00 хв. по 08год. 00 хв. від протиправного проникнення в нього сторонніх осіб.

20.11.2016 року в період з 16:00год. по 07 год. 21.11.2016 року у належному позивачу металевому контейнері № 937 на Привокзальному ринку в м. Ковелі був викрадений чоловічий та жіночий одяг, в т.ч. джинсовий одяг, на загальну суму 412 685 грн.

Факт нанесеної шкоди об'єктивно стверджується інвентаризаційними описами від 20.11.2016 року за № 2 та від 23.11.2016 року за № 3. Назва, кількість та оптова ціна викраденого товару зазначена в інвентаризаційних описах (фактична наявність товару складає 303 730 грн. після викрадення, а за даними бухгалтерського обліку має бути в наявності товару на загальну суму - 716 415 грн. Таким чином 716 415- 303 730 = 412 685).

Факт крадіжки стверджується витягом з кримінального провадження № 0002564.

Відповідно до пункту 3 договору про надання охоронних послуг від 31.12.2013 року № 548 виконавець несе матеріальну відповідальність за збитки заподіяні викраденням товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо охорони об'єкту торгівлі позивачу завдано прямі збитки на загальну суму 412 685грн.

В правове обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 5, 6 ЗУ "Про охоронну діяльність", ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 610, 623, 978 ЦК України.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 10.05.2017р. на 11:00год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача- оригінали, долучених до позову доказів; додаткові первинні докази щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків; первинні докази щодо факту крадіжки та інших причин, що призвели до збитків, ступеня вини відповідача; первинні докази виконання позивачем обов'язків за договором (згідно розділів 2,3); постанову органу слідства або вирок суду; докази доплати судового збору в розмірі 0,01грн.; відповідача- письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; письмові пояснення та докази щодо укладення договору №548 від 31.12.2013р.; договір №548 від 31.12.2013р. та матеріали до нього; статут.

03.05.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №20 від 28.04.2017р. (вх.№01-54/4178/17 від 03.05.2017р.), в якому він проти позову заперечив вказавши, що наведені позивачем у позовній заяві доводи в обґрунтування позовних вимог жодним чином не підтверджують факт заподіяння відповідачем збитків в розмірі 412 685,00грн. внаслідок неналежного виконання умов договору про надання охоронних послуг від 31.12.2013 року № 548, а також факт категоричної відмови відповідача від досудового врегулювання спору.

Повідомив, що 31 грудня 2013 року між Приватним підприємством "Охоронна фірма "Захист і безпека" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір №548 про надання охоронних послуг, який є дійсним.

Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що факт крадіжки, про який позивач ФОП ОСОБА_1 зазначає у позовній заяві, та інші причини, що призвели до збитків, ступінь вини працівників Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека", тобто виконавця умов договору, встановлюється органами досудового слідства та суду.

Згідно з п. 3.2. договору визначення розміру збитків здійснюється негайно, під час огляду місця події працівниками органів внутрішніх справ за участю представників виконавця і замовника - шляхом звірки товарно-матеріальних цінностей по наявних обліках та передбачає складання належним чином оформлених матеріалів інвентаризації станом на дату події.

Відповідно до п. 3.4. договору відшкодування замовнику заподіяних з вини виконавця збитків здійснюється за поданням замовником постанови органу дізнання, досудового слідства або вироку суду, що встановив факт заподіяння майнової шкоди замовнику через неналежне виконання виконавцем договірних зобов'язань. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами інвентаризації, розрахунками вартості викрадених товарно-матеріальних цінностей, складений за участю представника виконавця та звіреними з даними обліку за їх закупівельною вартістю.

Вказав, що зазначені позивачем документи жодним чином не підтверджують факт заподіяння йому збитків на суму 412 685,00 грн. внаслідок вчинення крадіжки товарів з контейнера №937, розташованого на території Привокзального ринку міста Ковеля. Зокрема, долучений до позовної заяви ОСОБА_4 з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002564 підтверджує лише факт звернення позивача ОСОБА_1 21 листопада 2016 року до Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області із заявою та внесення до ЄРДР відомостей про те, що в період з 15 год. 20 хв. до 07 год. 00 хвилин невстановлена особа шляхом пошкодження проникла у металевий контейнер №937 на Привокзальному ринку в м. Ковелі, звідки таємно викрала чоловічий та жіночий одяг. При цьому розмір заподіяних збитків у ОСОБА_4 з ЄРДР не зазначений, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочалось після внесення відомостей в ЄРДР.

3 долучених до позовної заяви інвентаризаційних описів №2 від 20.11.2016 року та №3 від 23 листопада 2016 року, складених за результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в контейнері №937 на Привокзальному ринку м. Ковеля, вбачається, що станом на 20 листопада 2016 року та станом на 23-24 листопада 2016 року у вищевказаному контейнері було виявлено одну і ту ж саму фактичну наявність товарів в кількості 1175 одиниць на суму 303 730 грн., тоді як за даними обліку підприємця ОСОБА_1 рахувалось товару в кількості 2 821 одиниць на суму 716 415 грн. Разом з тим, позивачем не долучено до інвентаризаційних описів №2 та №3 облікових документів ФОП ОСОБА_1В, які підтверджують облікові дані внесені у розділ "За даними бухгалтерського обліку", графи "9" та "10" Інвентаризаційних описів.

Не відповідають дійсності посилання позивача на категоричну відмову відповідача від досудового врегулювання спору.

Зокрема, Приватним підприємством "Охоронна фірма "Захист і безпека" була розглянута претензія ФОП ОСОБА_1В №1 від 13.01.2017 року про неналежне виконання умов договору №548 про надання охоронних послуг від 31 грудня 2013 року.

27 січня 2017 року у відповідь на вищевказану претензію позивачу був надісланий лист №05, копія якого долучена позивачем до позовної заяві.

У листі - відповіді на претензію ФОП ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність направлення на адресу ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" у визначений ст.7 ГПК України термін передбачені умовами договору №548 про надання охоронних послуг від 31.12.2013р., процесуальні документи органу досудового розслідування, суду, в тому числі висновки експертизи про встановлення у кримінальному провадженні №0002564 розміру заподіяних збитків, а також документи первинного обліку підприємця, які підтверджують висновки проведеної інвентаризації товарів.

Однак, позивач-ФОП ОСОБА_1 не надіслала у встановлений ст.7 ГПК України термін документів, які підтверджують факт заподіяння збитків.

Крім того, у претензії ФОП ОСОБА_1 заявила суму збитків у розмірі 303 730,00 грн., тоді як у позовній заяві розмір збитків зазначений у сумі 412 685,00 грн.

19 квітня 2017 року на адресу ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" надійшов лист ФОП ОСОБА_1 та довідка від 07.04.2017 року №24/2567, видана слідчим СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5, з якої вбачається що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002564 встановлено майнову шкоду на суму 412 685 грн. на підставі показів ОСОБА_1 та інвентаризаційного листа №3 від 23.11.2016 року.

При цьому, у довідці зазначено, що у зв'язку з відсутністю об'єктів дослідження товарознавча експертиза у даному кримінальному провадженні не проводилась.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 242 КПК України під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий або прокурор зобов'язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.

Визначення документальної обґрунтованості розміру нестачі відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, відноситься до експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, а тому товарознавча експертиза, про неможливість проведення якої зазначено у довідці від 07.04.2017 року №24/2567, не визначає обґрунтованості розміру нестачі.

Наведені вище обставини свідчать про те, що надіслана позивачем ОСОБА_1 на адресу ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" в порядку досудового врегулювання спору довідка від 07.04.2017 року №24/2567, не є належним доказом у кримінальному провадженні №0002564, що підтверджує факт заподіяння збитків у розмірі 412 685,00грн.

Долучив до матеріалів справи копії листа від 11.04.2017р. ОСОБА_1, довідки №24/2567 від 07.04.2017р., договору №548 про надання охоронних послуг від 31.12.2013р., статуту ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" (нова редакція), який затверджено рішенням №6 засновника ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" від 21.10.2015р. та зареєстровано 21.10.2015р. за №2003829 та лист №23 від 28.04.2017р.

10.05.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю до суду від представника позивача надійшло до суду клопотання №14/15 від 08.05.2017р. (вх.№01-54/4308/17 від 10.05.2017р.), в якому він просив суд відкласти розгляд спору, в зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання, що відбудеться 10.05.2017р.

Позивач в судове засідання 10.05.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №917 від 10.04.2017р.

Відповідач в судовому засіданні 10.05.2017р. позов заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Проти задоволення судом клопотання позивача про відкладення розгляду справи не заперечив.

Ухвалою суду від 10.05.2017р. з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку позивача в судове засідання та необхідність витребування додаткових доказів по справі, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд спору відкладався.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали інвентаризаційних описів, долучених до позовної заяви, Книги обліку, первинні документи бухгалтерського обліку щодо виявлення нестачі; пояснення та докази щодо перебування на податковому обліку, ведення бухгалтерського обліку; відповідача-додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог.

Позивач та його представник в судовому засіданні 31.05.2017р. позовні вимоги підтримали та просили суд задоволити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.05.2017р. та в письмових поясненнях по справі б/н від 31.05.2017р. (вх.№01-54/5172/17 від 31.05.2017р.) позов заперечив.

Долучив до матеріалів справи довідку вих.№8259/58/02-2017 від 30.05.2017р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно ст. 75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31 грудня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та Приватним підприємством "Охоронна фірма "Захист і безпека" (виконавець) було укладено договір про надання охоронних послуг №548, згідно пункту 1 якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо зовнішньої охорони об'єкту підприємницької діяльності, контейнера №937 на Привокзальному ринку міста Ковеля Волинської області від протиправного проникнення в нього сторонніх осіб передбаченим Положенням про пропускний та внутрішньо об'єктовий режим. При прийнятті під охорону і знятті з охорони наряд пересвідчується у справності дверей, запорів, замків. Після закриття об'єкту ключі від замків залишаються у замовника. В обов'язки наряду охорони не входить перевірка кількості товарів та цінностей, які знаходяться в середині об'єкта, що охороняється. Охорона здійснюється з 16:00 години до 08 години наступного дня, а у вихідні дні ринку-цілодобово.

Позивач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека" -про стягнення 412 685,00грн. збитків.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що 20.11.2016 року в період з 16:00год. по 07 год. 21.11.2016 року у належному позивачу металевому контейнері № 937 на Привокзальному ринку в м. Ковелі був викрадений чоловічий та жіночий одяг, в т.ч. джинсовий одяг, на загальну суму 412 685 грн.

Факт нанесеної шкоди об'єктивно стверджується інвентаризаційними описами від 20.11.2016 року за № 1 та від 23.11.2016 року за № 3. Назва, кількість та оптова ціна викраденого товару зазначена в інвентаризаційних описах (фактична наявність товару складає 303 730 грн. після викрадення, а за даними бухгалтерського обліку має бути в наявності товару на загальну суму - 716 415 грн. Таким чином 716 415- 303 730 = 412 685).

Факт крадіжки стверджується витягом з кримінального провадження № 0002564.

Відповідно до пункту 3 договору про надання охоронних послуг від 31.12.2013 року № 548 виконавець несе матеріальну відповідальність за збитки заподіяні викраденням товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо охорони об'єкту торгівлі позивачу завдано прямі збитки на загальну суму 412 685грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи та надані ними докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір про надання охоронних послуг №548 від 31.12.2013р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.978 ЦК України за договором охорони, охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Оскільки договір охорони є одним із видів договорів зберігання, то до спірних відносин застосовують також відповідні положення про зберігання в частинах, які не суперечать змісту його зобов'язань.

Відповідно до ст.942 ЦК України, зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Аналогічний припис міститься у статті 224 Господарського кодексу України, згідно з якою учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушені.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Проте, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності.

При цьому, складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є субєкт та обєкт правопорушення, а також субєктивна та обєктивна сторони.

Для вирішення спору, слід зясувати наявність чи відсутність всіх елементів складу правопорушення в діях відповідача.

Субєктом цивільного правопорушення є боржник, а обєктом правопорушення -зобовязальні правовідносини кредитора та боржника. Субєктивну сторону становить вина боржника, а обєктивну - протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обовязку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками . За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Однією з умов притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків, поряд з іншими складовими елементами цивільного правопорушення, є наявність протиправної поведінки у відповідача.

Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Дана правова позиція відображена в постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2010р. у справі №6/1809.

Пунктом 3.1. договору №548 про надання охоронних послуг від 31.12.2013р. передбачено, що факт крадіжки, та інші причини, що призвели до збитків, ступінь вини працівників Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека", тобто виконавця умов договору, встановлюється органами досудового слідства та суду.

Згідно з п. 3.2. договору визначення розміру збитків здійснюється негайно, під час огляду місця події працівниками органів внутрішніх справ за участю представників виконавця і замовника - шляхом звірки товарно-матеріальних цінностей по наявних обліках та передбачає складання належним чином оформлених матеріалів інвентаризації станом на дату події.

Відповідно до п. 3.4. договору відшкодування замовнику заподіяних з вини виконавця збитків здійснюється за поданням замовником постанови органу дізнання, досудового слідства або вироку суду, що встановив факт заподіяння майнової шкоди замовнику через неналежне виконання виконавцем договірних зобов'язань. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами інвентаризації, розрахунками вартості викрадених товарно-матеріальних цінностей, складений за участю представника виконавця та звіреними з даними обліку за їх закупівельною вартістю.

В обґрунтування позовних вимог позивач-ФОП ОСОБА_1 зазначила у позовній заяві про наступні письмові докази, які, на її думку, свідчать про неналежне виконання зобов'язань відповідачем та підтверджують факт заподіяння збитків:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття 21 листопада 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 кримінального провадження №0002564 з правовою кваліфікацією ч.3 ст.185 КК України;

-інвентаризаційній опис №2 від 20.11.2016 року, складений та підписаний інвентаризаційною комісією у складі підприємців ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в контейнері №937 на Привокзальному ринку м. Ковеля;

-інвентаризаційній опис №3 від 23.11.2016 року, складений та підписаний інвентаризаційною комісією у складі начальника охорони ОСОБА_4, підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_8 за результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в контейнері №937 на Привокзальному ринку м. Ковеля.

На виконання ухвали господарського суду Волинської області від 03 квітня 2017 року в справі №903/274/17 позивач ФОП ОСОБА_1 додатково долучила наступні документи:

- довідку від 07.04.2017 року №24/2567, видану слідчим СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5, з якої вбачається що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002564 на підставі показів ОСОБА_1 та інвентаризаційного листа №3 від 23.11.2016 року встановлено майнову шкоду на суму 412 685 грн. При цьому, в довідці зазначено, що у зв'язку з відсутністю об'єктів дослідження товарознавча експертиза у даному кримінальному провадженні не проводилась;

- постанову про визнання потерпілим від 21.11.2016 року, винесену слідчим СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5, про залучення ОСОБА_1 як потерпілої у кримінальному провадженні №0002564;

- оригінал інвентаризаційного опису №1 від 01 листопада 2016 року, з якого вбачається, що позивач ФОП ОСОБА_1 проводила 01.11.2016 року інвентаризацію товарів у контейнері №937 на Привокзальному ринку міста Ковеля. За результатами інвентаризації було встановлено, що на момент інвентаризації в контейнері знаходилось товарів в кількості 2890 шт. на загальну суму 732 930,00 грн., що відповідало даним обліку підприємця.

- оригінал інвентаризаційного опису №1 від 10 листопада 2016 року, з якого вбачається, що позивач-ФОП ОСОБА_1 проводила 10.11.2016 року інвентаризацію товарів у контейнері №937 на Привокзальному ринку міста Ковеля. За результатами інвентаризації було встановлено, що на момент інвентаризації в контейнері знаходилось товарів в кількості 2858 шт. на загальну суму 725 345,00 грн., що відповідало даним обліку підприємця.

Суд зауважує, що зазначені позивачем документи жодним чином не підтверджують факт заподіяння йому збитків з вини відповідача на суму 412 685,00 грн. внаслідок вчинення крадіжки товарів з контейнера №937, розташованого на території Привокзального ринку міста Ковеля.

Зокрема, долучений до позовної заяви ОСОБА_4 з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002564 підтверджує лише факт звернення позивача ОСОБА_1 21 листопада 2016 року до Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області із заявою та внесення до ЄРДР відомостей про те, що в період з 15 год. 20 хв. до 07 год. 00 хвилин невстановлена особа шляхом пошкодження проникла у металевий контейнер №937 на Привокзальному ринку в м. Ковелі, звідки таємно викрала чоловічий та жіночий одяг. При цьому, розмір заподіяних збитків у ОСОБА_4 з ЄРДР не зазначений, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочалось після внесення відомостей в ЄРДР, також і не доводить вину відповідача та не є підставою для покладення на останнього відповідальності за спричинені збитки.

До того ж слідство по даній кримінальній справі на день вирішення спору триває, а злочин не є розкритим.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Враховуючи наведене, розмір збитків - це один з обов'язкових елементів правопорушення, при наявності якого виникають підстави для покладання на винну особу відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

При цьому, стягненню підлягають не будь-які збитки, а тільки ті, які об'єктивно пов'язані з протиправною поведінкою винної особи.

Крім цього, у ОСОБА_4 з ЄРДР зазначено про те, що ОСОБА_1 повідомила про факт вчинення крадіжки в період з 15год. 20хв. 20 листопада 2016р. до 07 год. 00хв. 21 листопада 2016р. Однак, відповідно до пункту 1.3. спірного договору охорона здійснюється в період з 16год.00хв.

Згідно ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Позивачем до матеріалів справи надано лише ОСОБА_4 з кримінального провадження. Відомостей про результати досудового розслідування та інформації щодо прийняття відповідних процесуальних рішень за наслідками розгляду цієї заяви позивач суду не надав. Також не надано будь-яких судових рішень у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з долучених до позовної заяви інвентаризаційних описів №2 від 20.11.2016 року та №3 від 23 листопада 2016 року, складених за результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в контейнері №937 на Привокзальному ринку м. Ковеля, вбачається, що станом на 20 листопада 2016 року (як до крадіжки) та станом на 23-24 листопада 2016 року (після крадіжки) у вищевказаному контейнері було виявлено одну і ту ж саму фактичну наявність товарів в кількості 1175 одиниць на суму 303 730 грн., що спростовує твердження позивача про понесені збитки на суму 412 685,00грн. Разом з тим, позивачем не долучено до інвентаризаційних описів №2 та №3 первинних облікових документів ФОП ОСОБА_1В, які підтверджують облікові дані внесені у розділ "За даними бухгалтерського обліку", графи "9" та "10" Інвентаризаційних описів.

Разом з тим, відповідно до підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп ведуть книгу обліку доходів, у якій щоденно за підсумками робочого дня відображають отримані доходи.

Крім цього, суд зауважує, що позивач не надала доказів про те, що контейнер №937, розташований на Привокзальному ринку міста Ковеля належить їй на праві власності, хоча зазначила про це у позовній заяві, а також не надала доказів про встановлення факту крадіжки, інших причин, що призвели до збитків, ступеню вини працівників приватного підприємця "Охоронна фірма "Захист і безпека", в тому числі органами досудового слідства та суду, як це передбачено умовами договору №548 про надання охоронних послуг від 31.12.2013р.

Суд зауважує, що згідно пункту 1 договору про надання охоронних послуг №548 від 31.12.2013р. при прийнятті під охорону і знятті з охорони наряд пересвідчується у справності дверей, запорів, замків. Після закриття об'єкту ключі від замків залишаються у замовника. В обов'язки наряду охорони не входить перевірка кількості товарів та цінностей, які знаходяться в середині об'єкта, що охороняється. Охорона здійснюється з 16:00 години до 08 години наступного дня, а у вихідні дні ринку-цілодобово.

Однак, позивач не надав суду доказів передачі об'єкту під охорону відповідача у порядку, передбаченому договором.

Відповідно, відсутні підстави вважати такий об'єкт прийнятим під охорону відповідача і покладати на відповідача відповідальність за їх збереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Як зазначалось вище, відшкодування власнику збитків здійснюється за наявності вини охорони.

Натомість, сукупний аналіз матеріалів справи не вказує на наявність протиправної поведінки відповідача та його вини у спричиненні збитків позивачу, не обгрунтовує розміру збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях відповідача відсутні елементи складу правопорушення, а тому неможливе притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, решта тверджень позивача, висловлених в усній формі в судовому засіданні, без надання їх документального підтвердження, не являються такими, що можуть вплинути на результат вирішення спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення умов договору, а тому не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Охоронна фірма "Захист і безпека" про стягнення 412 685,00грн., і в позові слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України, підстави віднесення судових витрат на відповідача, у разі відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, у суду відсутні.

Господарський суд, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

06.06.2017

Суддя С. В. Бондарєв