КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа№ 910/24231/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача (за первісним позовом): Шкурат О.М.-представник;

Від відповідача (за первісним позовом): Зорич Г.А.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017

у справі № 910/24231/15 (суддя Мудрий С.М.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро"

про внесення змін до договору

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро"

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/24231/15 від 14.12.2015, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016, у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" відмовлено повністю. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" задоволено. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" заборгованість за договором суборенди № ДС 662 від 19.04.2014 у розмірі 1 340 532,72 грн., з яких: 20 001,75 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 156,18 грн. - 3 % річних за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за серпень 2015; 504 139,58 грн. - орендна плата за вересень 2015; 49 336,62 грн. - пеня за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за вересень 2015 року; 3 232,02 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за вересень 2015 року; 93 082,36 грн. - відшкодування вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 18 616,47 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 367,23 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 512 280,40 грн. - орендна плата за жовтень 2015 року; 29 642,09 грн. - пеня за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за жовтень 2015 року; 2 021,05 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2015 року; 89 609,81 грн. - відшкодування вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 17 921,96 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 125,20 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 20 107,99 грн. судових витрат. Повернуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" надмірно сплачений судовий збір у розмірі 12 119,54 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 та у справі № 910/24231/15 скасовано та передано справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 в задоволенні позовних вимог первісного позову відмовлено повністю. Зустрічні позовні вимоги задоволено.Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" 20 001,75 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 156,18 грн. - 3 % річних за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 504 139,58 грн. - орендної плата за вересень 2015 року; 49 336,62 грн. - пені за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за вересень 2015 року; 3 232,02 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за вересень 2015 року; 93 082,36 грн. - відшкодування вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 18 616,47 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 367,23 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 512 280,40 грн. - орендної плати за жовтень 2015 року; 29 642,09 грн. - пені за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за жовтень 2015 року; 2 021,05 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2015 року; 89 609,81 грн. - відшкодування вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 17 921,96 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 125,20 грн. - 3 % річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 20 107,99 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач (за первісним позовом) Публічне акціонерне товариства акціонерний банк "Укргазбанк" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АБ "Укргазбанк" задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні вимог ТОВ "Інжагро" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" у справі №910/24231/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів ТищенкоА.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 28.03.2017.

24.03.2017 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та 27.03.2017 від представника відповідача (за первісним позовом) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач (за первісним позовом) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити ПАТ АБ "Укргазбанк" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2017 залишити без змін, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 28.03.2017, представники позивача (за первісним позовом) не з'явились. Представник відповідача (за первісним позовом) не заперечував проти клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 задоволено клопотання представника позивача (за первісним позовом), розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.04.2017.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 № 09-53/1503/17, у зв'язку із перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/24231/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" у справі №910/24231/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Майданевича А.Г. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" прийнято до свого провадження у визначеному складі.

13.04.2017 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про витребування доказів, клопотання про призначення експертизи та клопотання про зупинення провадження у справі, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, призначеному на 13.04.2017, повноважні представники не заперечували проти відкладення розгляду справи для детального вивчення справи новою колегією суддів та для ознайомлення представником відповідача (за первісним позовом) із клопотаннями Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", що надійшли до суду 13.04.2017.

За результатами судового засідання від 13.04.2017, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відкласти розгляд справи для детального вивчення справи новою колегією суддів з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 відкладено розгляд апеляційної скарги на 23.05.2017.

18.05.2017 через канцелярію від відповідача (за первісним позовом) надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів по справі, заперечення на клопотання про зупинення провадження по справі та заперечення на клопотання про призначення експертизи по справі, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

23.05.2017 через канцелярію від позивача (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було оглянуте колегією суддів та долучене до матеріалів справи.

23.05.2017 через канцелярію від відповідача (за первісним позовом) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач (за первісним позовом) заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Керуючись статтею 77 ГПК України, в судовому засіданні 23.05.2017 було оголошено перерву до 30.05.2017.

В судовому засіданні 30.05.2017 представник позивача (за первісним позовом) надав пояснення по суті спору та просив задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити повністю в задоволенні зустрічних позовних вимогах відмовити.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні 30.05.2017 надав пояснення по суті спору та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 залишити без змін.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовляє.

Стосовно клопотання про зупинення, колегія суддів вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу встановлено перелік підстав зупинення провадження у справі. Так, відповідно до частини першої ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з нею справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Відповідно до рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до абз. 2 п.3.16 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що позивачем (за первісним позовом) не зазначено, яким чином з'ясування обставин в ході розгляду справи № 910/18361/16 Київським апеляційним господарським судом унеможливить розгляд даної справи, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі. Отже, колегія суддів, заслухавши думку сторін у справі, вважає, що клопотання про зупинення слухання даної справи до розгляду справи № 910/18361/16 задоволенню не підлягає.

Також, не підлягає задоволенню клопотання позивача (за первісним позовом) про призначення у даній справі судової експертизи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Зазначена позиція викладена в п. 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення експертизи".

У даному випадку дійсна потреба у призначенні судової експертизи відсутня з огляду на те, що предметом спору є стягнення боргу за сервісне обслуговування.

Крім цього, в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують сервісне обслуговування надане ПАТ АБ "Укргазбанк", передбачене п. 3.4. договору, належним чином та в порядку, обумовленому договором.

Слід також зазначити, що проведення ревізійних дій (визначення експертами-економістами будь-яких економічних показників, без попереднього проведення документальних перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктом контролю) не належить до завдань економічної експертизи.

Враховуючи все вищевикладене, підстави для призначення судової експертизи у даній справі відсутні.

Крім того в судовому засіданні, представник позивача (за первісним позовом) підтримав клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача (за первісним позовом) заперечував проти заяви про витребування доказів.

Розглянувши подане позивачем (за первісним позовом) клопотання, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні, зокрема, повинно бути зазначено який доказ витребовується та обставини, що перешкоджають його наданню.

Відповідно до п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18 у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання. Звертаючись з клопотанням про витребування доказів до суду апеляційної інстанції, заявник, з огляду на вимоги частини першої статті 101 ГПК, повинен також обґрунтувати неможливість подання цих доказів до місцевого господарського суду.

Колегія суддів не бере до уваги доводи, наведені в клопотанні щодо неможливості самостійно надати суду необхідні для розгляду справи докази, оскільки ПАТ АБ "Укргазбанк" не надано обґрунтування такої неможливості та не вказано обставин, що перешкоджають наданню вказаних доказів. За таких обставин, суд відзначає, що клопотання позивача (за первісним позовом) є необгрунтованою, а наявні в матеріалах справи докази є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому підстав для його задоволення немає.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із частиною 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форум-Менеджмент Груп" та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" укладено договір суборенди, відповідно до умов якого в користування АБ "Укргазбанк" передані нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Московський 9, а саме: приміщення площею, розрахованою за методикою БОМА: №1, яке розташовується в першому корпусі (будівля літ.Х), на другому поверсі, офіс 1-201 всього площею 188,95 кв.м; №2 на першому поверсі в першому корпусі (будівля літ.Х) офіс 1-103, всього площею 236,50 кв.м; №3 в шостому корпусі (будівля літ.Б) на першому поверсі офіс 6-102, всього площею 97,90 кв.м; №4 в третьому корпусі (будівля літ. Б) на шостому поверсі офіс 3-602, всього площею 109,56 кв.м; №5 в 3 корпусі (будівля літ.Ф) на шостому поверсі офіс 3-603, всього площею 129,80 кв.м; №6 в третьому корпусі (будівля літ. Ф) на шостому поверсі офіс 3-601, всього площею 174,90 кв.м; №7 в четвертому корпусі (будівля літ. Ф) на четвертому поверсі, офіс 4.405, всього площею 160,16 кв.м; №8 в шостому корпусі (будівля літ. Б) на четвертому поверсі, офіс 6-401, всього площею 104,08 кв.м. Передачу майна в суборенду підтверджено актами прийому-передачі приміщень від 01.05.2014 року.

01.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Форум-Менеджмент Груп", Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп" та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" укладений договір про внесення змін до договору суборенди № ДС 662, відповідно до якого сторони дійшли згоди про заміну первісного орендаря ТОВ "Форум-Менеджмент Груп" на нового ТОВ "Офіс Менеджмент Груп".

30.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс Менеджмент Груп", Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжагро" та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" укладений договір про внесення змін до договору суборенди, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про заміну первісного орендаря ТОВ "Офіс Менеджмент Груп" на нового орендаря ТОВ "Інжагро".

Відповідно до частини 3 статті 774 ЦК України до правовідносин, що виникли з договору піднайму (суборенди) застосовуються положення про договір найму.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 765 ЦК України передбачено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно із пунктом 1.2.1 договору, строк суборенди розпоинається з 01.05.2014 до 28.06.2016.

Відповідно до пункту 1.2.2 договору суборендар має право користуватися приміщеннями у відповідності до мети суборенди, з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщень.

Додатками до договору оренди є по поверхові плани будинку та приміщень, переданих в суборенду.

Договорами про внесення змін від 01.05.2014, від 30.04.2015, додатковими угодами № 1 від 30.09.2014, № 2 від 16.02.2015.

Листом вих. № 10162/5620/2015 від 23.06.2015, ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулося до ТОВ "Інжагро" з проханням, в якому з посиланням на прийняття колегіальним органом банку рішення щодо переміщення структурних підрозділів із суборендованих нежитлових приміщень згідно договору суборенди до власних приміщень, через значне скорочення чисельності працівників банку та скорочення річних видатків банку, відповідно до п. 9.2, 12.7 договору у термін до 30.06.2015 надати письмову згоду на укладання додаткової угоди до договору, щодо його дострокового припинення за згодою сторін.

Листом вих. № 4521 від 25.06.2015 ТОВ "Інжагро" не надало згоди на дострокове розірвання договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014 за згодою сторін, проте, зроблено посилання на пункт 16.5 договору згідно з яким суборендар має право в односторонньому порядку припинити дію договору з обов'язковим наданням орендарю письмового повідомлення за два місяці до дня такого припинення, при виконанні умов пункту 12.6 (сплата штрафних санкцій, повернення приміщення та розрахунок сторін).

30.07.2015 листом вих. № 1016/6763/2015 банк направив відповідачу (за первісним позовом) додаткову угоду № 3 до договору суборенди від 19.04.2015 № ДС 662, просив прийняти пропозицію щодо внесення змін у договір, а саме: викласти пункт 1.2.1 договору в наступній редакції:

"1.2.1. З 01 травня 2014 року (дата початку строку суборенди) до 31.08.2015р. (дата закінчення строку суборенди)".

Крім того, у зв'язку з отриманням від ТОВ "Інжагро" листа за вих. № 4685 від 09.07.2015 щодо сплати гарантійного платежу на умовах визначених пункту 1.5.6 договору суборенди, позивачем направлено відповідачу ще одну додаткову угоду № 3 до договору суборенди із змінами пункту 1.5.4 договору, де позивач просив прийняти пропозицію щодо внесення змін у договір через відсутність можливості поповнити суму гарантійного платежу (лист вих. 1016/7312/2015 від 19.08.2015).

Як вже зазначалося раніше, предметом первісного позову є вимоги банку про внесення змін до договору, а саме підпункт 1.2.1 договору суборенди викласти в наступній редакції - "строк суборенди з 01 травня 2014 року (дата початку строку суборенди) до 31.08.2015 року (дата закінчення строку суборенди)", підпункт 1.5.4 договору суборенди викласти в наступній редакції - "орендар має право за власним рішенням в односторонньому порядку покрити прострочену заборгованість суборендаря по платежам чи штрафним санкціям, встановленим цим договором, а також витрати на ремонт предмету суборенди та інші витрати, спричинені невиконанням суборендарем вимог цього договору за рахунок гарантійного платежу, направивши суборендарю письмове повідомлення про проведення відрахування коштів з суми гарантійного платежу.", підпункти 1.5.5. та 1.5.6 договору суборенди виключити, інші умови договору суборенди залишити без змін, з підстав передбачених частиною 2 статті 652 ЦК України з огляду на відсутність згоди відповідача на прийняття запропонованих змін в частині строку суборенди та порядку використання суми гарантійного платежу. Окрім того, позивач просив суд вважати договір зміненим з 31.08.2015.

Згідно із пунктом 16.11 договору суборенди, всі додатки, зміни та доповнення до цього договору здійснюються тільки у письмовій формі та визнаються невід'ємною частиною договору з моменту їх підписання уповноваженими представниками обох сторін.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 188 ГК України).

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зазначені положення передбачають право сторони передати спір на вирішення суду та жодним чином не звільняють позивача від доведення обставин, які є підставою для внесення відповідних змін до договору.

Наявності підстав для зміни договору в частині строку суборенди та порядку сплати гарантійного платежу позивачем не доведено; у договорі сторонами також не обумовлено, що договір вважається зміненим при надісланні про це пропозиції іншій стороні договору.

Відповідно до частини 2 статті 652 ЦК України в разі якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Проте як вбачається з матеріалів справи, наявності усіх чотирьох умов, необхідних для зміни укладеного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору позивачем (за первісним позовом) не наведено.

В своїх обґрунтуваннях, щодо внесення змін до договору, позивач (за первісним позовом) зазначає, що укладаючи договір суборенди № ДС 662 від 19.04.2014 АБ "Укргазбанк" не міг передбачити такої істотної зміни обставин, як прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 61 щодо участі АБ "Укргазбанк" у виведенні ПАТ "АКБ "Київ" з ринку, а виконання договору суборенди на існуючих умовах порушує майнові інтереси АБ "Укргазбанк", оскільки банк фактично вимушений сплачувати орендну плату та нести інші фінансові витрати за приміщення, якими не користується; тобто банк позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору суборенди; ні умовами договору суборенди, ні звичаями ділового обороту не передбачено, що ризик настання таких обставин покладається на орендаря за договором оренди, яким є АБ "Укргазбанк".

Проте такі обставини не є підставами для вирішення в судовому порядку питання внесення змін до договору згідно з частиною 2 статті 652 ЦК України, оскільки, беручи на себе визначені договором зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати наявність інших можливостей по розміщенню офісних приміщень банку, позивач зобов'язаний виконувати укладений ним договір суборенди у відповідності до його умов та законодавства при погоджених умовах по строку суборенди та порядку сплати гарантійного платежу; ризик набуття у власність іншої будівлі покладається на орендаря.

Згідно із положеннями статті 652 ЦК України, істотною зміною обставин, що є підставою для зміни договору може бути лише певна подія чи обставина, яка не залежить від волі заінтересованої сторони, а існування вказаних обставин одночасно є необхідним для встановлення неможливості виконання договору на погоджених умовах з метою вирішення питання зміни договору в судовому порядку.

Прийняття постанови Кабінетом Міністрів України № 61 від 11.0.2015 "про деякі питання участі держави у виведенні з ринку публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" взагалі не впливає на відносини користування АБ "Укргазбанк" нежитловими приміщеннями згідно договору суборенди № 662 від 19.04.2014, оскільки, рішення щодо переміщення свого майна до іншої будівлі (набутої у власність після укладення договору суборенди) є волевиявленням самого позивача, таке рішення суборендаря не порушує співвідношення майнових інтересів сторін договору суборенди (майновий інтерес орендодавця - отримати плату за користування майном; майновий інтерес орендаря - отримати в користування приміщення за погоджену договором плату); і не позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору - отримати у користування нежитлові приміщення на погоджений договором строк (з 01.05.2014 до 28.06.2016).

З наявного в матеріалах справи, витягу з протоколу № 43 засідання Правління АБ "Укргазбанк" від 23.04.2015 вбачається, що було ухвалено рішення про відкриття відділень на базі приміщень ПАТ "АКБ "Київ" та зменшення капітальних інвестицій у розрізі кожного приміщення; витяг з протоколу № 43 засідання Правління АБ "Укргазбанк" від 25.06.2015, яким ухвалено рішення про переміщення структурних підрозділів банку та прийняття заходів щодо дострокового припинення договорів.

Доказів досягнення згоди обох сторін договору щодо змін в частині викладення підпунктів 1.2.1, 1.5.4 договору суборенди, як те визначено у запропонованій позивачем додатковій угоді, матеріали справи не містять.

Бажання позивача (за первісним позовом) викласти по іншому зазначені положення договору (врегулювати відносини сторін на інших умовах), невигідність для нього умов договору в частині продовження орендного користування за обставин набуття орендарем у власність інших приміщень тощо, може бути підставою для вирішення у встановленому порядку питання щодо припинення дії договору або ж щодо зміни договору за взаємною згодою, і не зобов'язує іншу сторону договору в обов'язковому порядку прийняти такі зміни договору.

Оскільки, при укладенні спірного договору, та беручи на себе певні зобов'язання, сторони погодили відповідні умови, а в даному випадку, заява позивача (в частині зміни підпунктів 1.2.1, 1.5.4 договору) свідчить лише про небажання подальшого виконання договору згідно досягнутих умов, що не може бути підставою зміни договору, а у відповідності зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 статті 653 ЦК України визначено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 5 статті 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Дані норми передбачають можливість встановлення за рішенням суду іншого строку набрання чинності, а не надання зворотної сили змінам до договору.

Таким чином, вимоги позивача вважати договір зміненим з 31.08.2015 прямо суперечать положенням частини 3 статті 653 ЦК України та частини 5 статті 188 ГК України, за приписами яких не передбачено можливості надання зворотної сили змінам до договору, оскільки при вирішенні спору про внесення змін до договору у господарського суду немає підстав визнавати його зміненим або припиненим з певного моменту до дня набрання чинності судовим рішенням у справі, оскільки це суперечить вимогам закону, які визначають наслідки зміни договору.

Внесення змін до договору в частині встановлення строку суборенди до 31.08.2015 є вимогами спрямованими на встановлення факту що має юридичне значення - припинення суборендного користування (відносин врегульованих договором сторін) у відповідну дату. Юридичні факти можуть встановлюватись господарськими судами лише у разі вирішення спору про право цивільне; вимога про визнання договору припиненим з конкретної дати не може виступати самостійним предметом спору.

Згідно із ч. 2 статті 67 Господарського кодексу України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до положень статті 627 ЦК України, згідно із статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Що стосується посилання АБ "Укргазбанк" про те, що останній є суб'єктом державного сектору економіки, оскільки частка Держави у статутному капіталі банку складає 94, 94%, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015 АБ "Укргазбанк" було віднесено до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, однак:

- статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а у відповідності до статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Сама наявність у банку статусу суб'єкта державного сектору економіки не є обставиною що зумовлює вирішення на користь банку спору про внесення змін до договору без врахування вимог закону (ст. 652, 653 ЦК України, ст. 188 ГК України) та умов договору, оскільки договірні відносини передбачають вільне волевиявлення їх учасників, а в силу положень ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї; виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, які заявлені в якості підстав для зміни договору, не відповідають статтям 651, 652 ЦК України, статті 188 ГК України, вимоги позивача (за первісним позовом) вважати договір зміненим з 31.08.2015 прямо суперечать положенням ч. 3 статті 653 ЦК України та ч. 5 статті 188 ГК України, тому права АБ "Укргазбанк" на захист яких подано позов про зміну договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014 не порушені, а тому вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню.

Що стосується, позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення з АБ "Укргазбанк" на користь ТОВ "Інжагро" заборгованості за договором суборенди № ДС 662 від 19.04.2014р. у розмірі 1 340 532,72 грн., з яких 20 001, 75 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за серпень 2015 року, 156, 18 грн. - 3% річних, нарахованих (у період з 11.09.2015р. по 29.09.2015р.) за прострочення сплати сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 504 139, 58 грн. - орендна плата за вересень 2015 року, 49336,62 грн. - пеня за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за вересень 2015 року, 3232,02 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за вересень 2015 року, 93 082, 36 грн. відшкодування вартості сервісного обслуговування за вересень 2015р.; 18 616, 47 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 367,23 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 512 280, 40 грн. - орендна плата за жовтень 2015р.; 29642,09 грн. - пеня за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за жовтень 2015р.; 2 021,05 грн. - 3% річних нарахованих за прострочення сплати сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 89 609,81 грн. - відшкодування вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 17 921,96 грн. - штраф за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 125,20 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року, слід зазначити наступне.

Згідно із пунктом 16.1 договору суборенди цей договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом строку суборенди, визначеного цим договором, а в частині розрахунків - до повної оплати суборендарем заборгованості по орендній платі та іншим платежам за цим договором; в будь-якому випадку строк дії договору становить до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору; строк суборенди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення; дострокове припинення дії цього договору в односторонньому порядку не допускається, за виключенням випадків, вказаних в п. 16.3 та 16.5 цього договору.

Відповідно до пункту 1.2.1 договору строк суборенди погоджений, та становить- з 01 травня 2014 року (дата початку строку суборенди) до 28 червня 2016 року (дата закінчення строку суборенди), і такий на час звернення ТОВ "Інжагро" із зустрічним позовом до суду перешої частини не закінчився.

Листування між сторонами, в тому числі, листом вих. № 10162/5620/2015 від 23.06.2015, заявлення на розгляд суду первісного позову щодо зміни договору в частині строку суборенди свідчать про намагання позивача вирішити питання по зміні строку суборенди за згодою сторін, а також і у примусовому порядку - при зверненні до суду з вимогами про внесення змін до договору з підстав визначених ст. 652 ЦК України, однак не є підтвердженням припинення договору, не звільняють сторін від виконання зобов'язань по договору.

Пунктом 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" від 29.05.2013 року зазначено, що у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Предметом регулювання зазначеної статті закону є передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм (назва статті), аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму (оренди) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від неї майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акта) про таке прийняття як підтвердження виконання нею зобов'язання, дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.03.2012 у справі № 3-19гс12.

Питання щодо припинення договору у встановленому порядку, в тому числі про дострокове розірвання договору, його сторонами не вирішено, акту прийому-передачі про повернення приміщення із суборенди згідно договору № ДС 662 не складалось, ПАТ АБ "Укргазбанк" не звертався з питанням, щодо прийняття орендарем від банку приміщень з суборенди та отримання документа (акта) про таке прийняття як підтвердження виконання зобов'язання, також немає.

Лист вих. № 10131/6956/2015 від 06.08.2015 направлений банком в якому повідомлено ТОВ "Інжагро" про переміщення в період з 07.08.2015 по 18.08.2015 співробітників та майна (меблі, комп'ютерна техніка, документи) банку із суборендованих приміщень за договором, не являється доказом повернення приміщень та не свідчить про припинення договору у встановленому порядку.

Листом вих. №4833 від 25.08.2015 ТОВ "Інжагро" з посиланням на пункти 5.4, 5.4.1 договору суборенди, якими передбачено право орендаря застосувати до суборендаря оперативно-господарські санкції, в тому числі обмежити доступ суборендаря до приміщення, повідомляв АБ "Укргазбанк" про необхідність з'явитися уповноваженим представникам 27 серпня 2015 року за адресою: м. Київ, проспект Московський 9, для участі в опечатуванні приміщень, які суборендуються банком згідно п. 1.1 договору.

З наявних актів заборони доступу та опечатування нежитлових приміщень від 27.08.2015, які підписані представниками ТОВ "Інжагро", ПАТ "Кияни", НТП ГРБП, служби охорони, вбачається, що на підставі пункту 5.4.1 договору суборенди № ДС662 від 19.04.2014 здійснено закриття та опечатування нежитлових приміщень офісів 6-401, 4-405, 3-602, 3-601, 3-603, 1-201, 1-103, розташованих у м. Києві, проспект Московський, 9. Згідно акту від 27.08.2015 офіс 6-102 закритий АБ "Укргазбанк", доступ заблоковано.

Відповідно до пункту 5.4 договору суборенди право орендаря застосувати до суборендаря оперативно-господарські санкції виникає у випадку прострочення сплати орендної плати, плати за сервісне обслуговування, та/або порушення строків виконання зобов'язань, передбачених п. 1.5 розділу 1 договору.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 4417-5877 від 05.08.2015р. на суму 514284,78 грн. підтверджено сплату оренди за серпень 2015 проведена банком без порушення встановлених договором строків, а застосування оперативно-господарських санкцій орендар обґрунтовував невиконанням зобов'язань по сплаті гарантійного платежу згідно пункту 1.5.6 договору за направленим повідомленням за вих. № 4685 від 29.07.2015.

Згідно із частинами 1, 2 статті 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 2 статті 237 ГК України передбачено порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Пунктом 1.5.1 договору, в термін до 10.06.2014 суборендар зобов'язувався перерахувати орендарю гарантійний платіж в розмірі двохмісячної орендної плати за користування приміщеннями, зазначеної у пп. 1.4.1.2 договору.

Сплата гарантійного платежу у розмірі 521 362, 54 грн. (434 468, 78 грн. + ПДВ 20% 86 893, 76 грн.) підтверджена при укладенні договору про внесення змін від 30.04.2015 до договору суборенди № ДС 662 від 19.04.2014 у пункті 2.2.

Відповідно до пункту 1.5.6 договору, суборендар зобов'язаний по закінченні першого, а потім другого року суборенди протягом 10 календарних днів з моменту направлення повідомлення-розрахунку від орендаря поповнити суму гарантійного платежу до розміру, який дорівнює двом місячним орендним платам виходячи з суми місячної орендної плати на початок другого, а потім третього року суборенди та обчисленої з урахуванням вимог п. 2.3 та/або п. 2.5 договору.

Сторони погодились, що у випадку зростання офіційно встановленого Національним Банком України курсу гривні до долару США, який зафіксовано в п. 1.4.1 договору, орендар має право здійснити індексацію-перерахунок платежів по орендній платі за цим договором; індексація-перерахунок проводиться не частіше, ніж один раз в місяць та здійснюється на дату виставлення рахунку (п. 2.3 договору суборенди).

За офіційно встановленим Національним Банком України курсом гривні до долару США станом на початок другого року суборенди - 01.05.2015 - 21, 046832 грн., розмір місячної орендної плати за договором суборенди у відповідності до п. 1.4.1.2 договору становив 500843, 25 грн. (23 796, 61 доларів США х 21, 046832 грн.), відповідно сума гарантійного платежу згідно вимог п. 1.5 договору суборенди мала складати 1 001 686, 51 грн. та з огляду на сплату гарантійного платежу у розмірі 521 362, 54 грн., вимоги позивача щодо необхідності його поповнення на суму 480 323, 97 грн. (1 001 686, 51 грн. - 521 362, 54 грн.) відповідають умовам договору сторін, доказів виконання банком умов договору по строку встановленому у пункту 1.5.6 в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 7.3 договору визначено, що у випадку припинення дії цього договору, суборендар зобов'язаний протягом 3 календарних днів повернути орендарю приміщення в первинному стані (відповідно до базового ремонту приміщення), для чого, у випадку необхідності, суборендар зобов'язаний здійснити ремонтні роботи для приведення приміщення в первинний стан, а орендар, в свою чергу, повинен прийняти вказане приміщення по акту прийому-передачі приміщення. Приміщення вважається поверненим з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення. Орендна плата та плата за сервісне обслуговування приміщення нараховуються до дати повернення приміщення (включаючи день підписання акту прийому-передачі).

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до пункту 7.3 договору сторони обумовили, що підставою для припинення відповідного зобов'язання орендаря (зі сплати орендних платежів та плати за сервісне обслуговування приміщення) є повернення приміщення по акту прийому-передачі.

У спірному періоді (вересень - жовтень 2015р.) між сторонами не складався акт прийому-передачі, який би підтверджував повернення суборендарем (АБ "Укргазбанк" орендарю (ТОВ "Інжагро") орендованого майна за адресою: м. Київ, проспект Московський 9, доказів зворотнього матеріали справи не містять, таких суду не надано.

Згідно із п. 7.3.2 договору до моменту належного повернення приміщення орендарю суборендар повинен здійснити оплату усіх грошових зобов'язань, встановлених цим договором.

Пунтом п. 2.1 договору суборенди визначено, що суборендар сплачує орендарю: - орендну плату, згідно з умовами цього договору (п. 2.1.2); - плату за сервісне обслуговування, згідно з умовами цього договору (п. 2.1.3).

Згідно із пунктом 3.1 договору, суборендар сплачує орендарю вартість спожитих послуг щомісячно з 1 (першого) по 10 (десяте) число наступного за поточним (розрахунковим) місяцем.

Відповідно до пункту 3.2 договору, орендар щомісячно (до першого числа місяця, наступного за тим, в якому надавались послуги) надає суборендарю два примірники акту прийому-передачі сервісних послуг за поточний місяць з розрахунком їх місячної вартості, а також виставляє рахунок на їх оплату. Суборендар не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за поточним (розрахунковим) повертає один підписаний примірник акту орендарю. Якщо протягом зазначеного строку суборендар не поверне підписаний акт, або не направить мотивованої претензії щодо якості послуг, послуги вважаються наданими належним чином. Наявність мотивованої претензії не звільняє суборендаря від оплати сервісних послуг, в строк встановлений договором. У випадку задоволення претензії суборендаря щодо якості послуг, орендар здійснює зарахування здійсненої суборендарем передплати в рахунок майбутніх платежів за сервісні послуги.

Пунктом 3.4 договору визначено, що орендар зобов'язується здійснювати сервісне обслуговування згідно умов договору. Сторони домовились, що за попереднім розрахунком вартість зазначених в п.3.4 цього договору експлуатаційних послуг (крім пунктів: 3.4.1, 3.4.7, 3.4.8, 3.4.10, 3.4.13, 3.4.14 договору) становить 50 гривень, ПДВ 10 гривень, всього 60 гривень за 1 кв.м. приміщень за місяць. Зазначена сума коригується, в порядку вказаному в п.3.3. цього договору.

Згідно із пунктами 3.4.1 - 3.4.22 договору визначено склад сервісних послуг, вартість яких відшкодовується орендарем в межах договору №ДС662 від 19.04.2014.

Тобто, сервісні послуги, нараховані відповідачу не згідно лічильників, а по метражу, а отже він зобов'язаний їх оплачувати, незалежно від перебування у приміщенні, оскільки позивач несе витрати на утримання та забезпечення приміщень всього бізнес центру.

В матеріалах справи наявні рахунки-фактури: № ІН000001576 від 31.08.2015 на суму 504139,58 грн., № ІН000001451 від 31.08.2015 на суму 100008,77 грн., № ІН000001702 від 30.09.2015 на суму 512280,40 грн., № ІН000001855 від 30.09.2015 на суму 93082,36 грн., № ІН000002040 від 31.10.2015 на суму 545035,00 грн., № ІН000002120 від 31.10.2015 на суму 89609,81 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявні акти надання послуг: № 1012 від 31.08.2015 на суму 100008,77 грн., № 1048 від 30.09.2015 на суму 504139,58 грн., № 1252 від 30.09.2015 на суму 93082,36 грн., № 1411 від 31.10.2015 на суму 512280,40 грн., № 1523 від 31.10.2015 на суму 89609,81 грн. Акти підписані та скріплені печаткою ТОВ "Інжагро".

Доказом часткового виконання своїх зобов'язань за договором оренди являються копії платіжних доручень: № 4417-4 від 17.06.2014 на суму 521362,54 грн., № 4417-5877 від 05.08.2015 на суму 514284,78 грн., № 2974-2701 від 29.089.2015 на суму 100008,77 грн.

На підтвердження факту надсилання орендарю рахунків фактури та актів надання послуг до матеріалів справи надано копії описів вкладення та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Пунктом 1.4.3 договору визначено строк виконання зобов'язання щодо сплати орендних платежів договору - в термін з 1 по 10 число поточного (розрахункового місяця); строк сплати вартості спожитих послуг (сервісного обслуговування) встановлений п. 3.1 договору - щомісячно з 1 по 10 число наступного за поточним (розрахунковим місяцем).

З урахуванням положень пункту 1.4.1.2 додаткової угоди № 2 від 16.02.2015 до договору, виходячи із проведених нарахувань, сумою основною боргу, що заявлена до стягнення в межах зустрічних позовних вимог у справі є орендна плата за вересень 2015р. - в розмірі 504 139, 58 грн. (23 796, 51 дол. США х 21, 185441 грн. (курс гривні до долара США встановлений НБУ станом на 31.08.2015р.) та 512 280, 40 грн. (23 796, 51 дол. США х 21, 527544 грн. (курс гривні до долара США встановлений НБУ станом на 30.09.2015р.).

Згідно із частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як зазначено позивачем (за зустрічним позовом) Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" свої грошові зобов'язання за договором №ДС662 від 19.04.2014 р. в повному обсязі виконано не було.

Таким чином, враховуючи наведене вище в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження суборендаря про невикористання об'єкту суборенди починаючи з серпня 2015 р. ніяким чином не спростовують його обов'язку з внесення суборендних платежів та оплати послуг з сервісного обслуговування приміщень.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Беручи до уваги, факт наявності заборгованості за договором щодо орендних платежів за вересень (504 139,58 грн.) та жовтень 2015. (512 280, 40 грн.), а також по сплаті вартості сервісного обслуговування за вересень в сумі 93 082,36 грн. та за жовтень у розмірі 89 609,81 грн. у відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом належним чином доведений, документально підтверджений та не спростовані відповідачем, тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи факт, прострочення оплати позивач просив стягнути з відповідача 20 001, 75 грн. - штрафу за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за серпень 2015 року, 49 336,62 грн. - пені за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за вересень 2015 року, 18 616, 47 грн. - штрафу за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 29 642,09 грн. - пені за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за жовтень 2015р.; 17 921,96 грн. - штрафу за прострочення зобов'язання по відшкодуванню вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із пунктом 12.2 договору у випадку неналежної або несвоєчасної сплати орендної плати, встановленої цим договором (порушення умов п.1.4 цього договору), суборендар зобов'язується сплатити орендарю неустойку в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен такий день прострочення, включаючи день фактичної оплати.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із пунктом12.3 договору, що у випадку несвоєчасної сплати суборендарем плати за сервісне обслуговування приміщень, суборендар, в залежності від строку прострочення, сплачує орендарю штраф в розмірі:

- за прострочення від двох до п'яти календарних днів від встановленого строку - 5% від суми заборгованості по оплаті сервісних послуг;

- за прострочення від шести до десяти календарних днів від встановленого строку - 15% від суми заборгованості по оплаті сервісних послуг;

- за прострочення більше десяти календарних днів від встановленого строку - 20% від суми заборгованості по оплаті сервісних послуг.

До стягнення з відповідача в межах зустрічного позову заявлено суму пені згідно розрахунку, що проведений за період прострочення з 11.09.2015 по 27.11.2015 (у відношенні прострочення сплати орендної плати за вересень 2015р.) у розмірі 49 336,62 грн. та за період з 11.10.2015 по 27.11.2015 (у відношенні прострочення орендної плати за жовтень 2015) у розмірі 29 642,09 грн. за подвійними обліковими ставками встановленими постановою НБУ від 27.08.2015 № 557 (27%), постановою НБУ від 24.09.2015 № 627 (22%), перевіривши розрахунок суду першої інстанції, колегія суддів вважає його арифметично вірним, та погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За прострочення сплати сервісного обслуговування за серпень 2015 в розмірі 100 008,77 грн. на 19 календарних днів (в періоді з 11.09.2015 по 29.09.2015) та за відсутності доказів проведення оплати сервісного обслуговування за вересень 2015р. в розмірі 93 082, 36 грн. (в періоді з 11.10.2015 по 27.11.2015 прострочення 48 календарних днів), за відсутності доказів проведення оплати сервісного обслуговування за жовтень 2015р. в розмірі 89 609,81 грн. (в періоді з 11.11.2015 по 27.11.2015 прострочення 17 календарних днів) по строку встановленому договором, при наявності прострочення більше 10 календарних днів, обґрунтованими є вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення штрафів за прострочення сплати сервісного обслуговування за серпень 2015р. в сумі 20 001, 75 грн., прострочення сплати сервісного обслуговування за вересень 2015р. в сумі 18 616, 47 грн. та прострочення сплати сервісного обслуговування за жовтень 2015р. в сумі 17 921,96 грн. та вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 156, 18 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 3 232,02 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати орендної плати за вересень 2015 року, 367,23 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 2 021,05 грн. - 3% річних нарахованих за прострочення сплати сервісного обслуговування за жовтень 2015 року; 125,20 грн. - 3% річних, нарахованих за прострочення сплати вартості сервісного обслуговування за жовтень 2015 року.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи все вищевикладене, та беручи до уваги прострочення виконання зобов'язання по сплаті орендних платежів за вересень, жовтень 2015 станом на 27.11.2015, по сплаті сервісного обслуговування за серпень 2015 (прострочення в періоді з 11.09.2015 по 29.09.2015), за вересень 2015 (прострочення в періоді з 11.10.2015 по 27.11.2015)., за жовтень 2015 (прострочення в періоді з 11.11.2015 по 27.11.2015) колегія суддів погоджується з розрахунком сум 3% річних у розмірах 156,18 грн. за прострочення сплати сервісного обслуговування за серпень 2015 року; 3232,02 грн. за прострочення сплати орендної плати за вересень 2015 року, 367,23 грн. за прострочення сплати сервісного обслуговування за вересень 2015 року; 2021,05 грн. за прострочення сплати орендної плати за жовтень 2015 року; 125,20 грн. за прострочення сплати сервісного обслуговування за жовтень 2015 року, та висновком суду першої інстанції, щодо обґрунтованості таких вимог.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 у справі № 910/24231/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/24231/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко