ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року Справа № 904/10146/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат , ордер ДП № 340/000002 від 23.05.2017 р.;

від відповідача-1: ОСОБА_2 , довіреність б/н від 23.12.2016 р.;

від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність № 1-2/590 від 31.03.2017 р.

від відповідача-2: ОСОБА_4, довіреність № 1-2/1020 від 23.05.2017 р.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року у справі № 904/10146/16

за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр", м. Дніпро

до Відповідача 1: Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпро

Відповідача 2: ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області

про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 37 781 грн. 40 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю Дніпро-Техноцентр з позовною заявою до Дочірнього підприємства Дніпропетровський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 37 781 грн. 40 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що пошкоджено автомобіль марки АудіА6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03.04.2016 року через наїзд на яму, розташовану на проїзній частині дорожнього шляху на смузі руху автомобіля. В підтвердження своїх доводів позивач посилається на висновок Т.в.о. начальника ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 08.04.2016р.; договір №73/16 від 04.04.2016р. на здійснення автотоварознавчого дослідження; висновок автотоварознавчого дослідження №73/16 від 08.04.2016р.; норми статей 22, 1166, 1167 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року по справі №904/10146/16 (суддя Новікова Р.Г.) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю Дніпро-Техноцентр до Дочірнього підприємства Дніпропетровський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 37 781 грн.40коп. відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що поданий позивачем позов подано до неналежного відповідача.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в порушення ст. 24 ГПК України судом не залучено до участі у справі іншого відповідача, справу судом розглянуто без участі позивача та позбавлено позивача можливості заявити клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача.

Також, скаржник вказує на те, що в пунктом 2 постанови КМ України від 10.07.2015 року №576 «Про деякі питання публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яка діяла на момент розгляду справи, зазначено наступне: «віднести дочірні підприємства ОСОБА_7 за переліком згідно з додатком до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг» в додатку до цієї постанови КМ України № 576 зазначений відповідач.

Крім того, на офіційному веб-сайті державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) зазначений перелік підприємств, які входять в структуру «Укравтодор», відповідно до цього переліку, в структуру «Укравтодор» включено відповідача та службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Також, апелянт вказує на те, що відповідно до чинної постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №712 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» автомобільна дорога: «Дніпропетровськ - Царичанка- Кобеляки Решетіловка» (Р-52) відноситься дороги державного значення. Ця має ще одне найменування «Полтавський шлях».

Відповідно до пункту 2 Постанови КМ України від 30.03.1994 року №198 «Про затвердження єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, правил користування ними та охорони», ремонт і утримання дорожніх обєктів (крім залізних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. Зазначає, що підприємство не є власником або балансоутримувачем будь-яких автомобільних доріг, а тому не є належним відповідачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

02.03.2017 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ТОВ "Дніпро-Техноцентр" надійшло клопотання про залучення у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявності достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Відповідно до абзацу 4 пункту 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у статті 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

Оскільки матеріали справи свідчать про наявність достатніх підстав для залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області, колегія суддів задовольнила відповідне клопотання ТОВ "Дніпро-Техноцентр" та ухвалою від 25.04.2017 року залучила до участі у справі №904/10146/16 в якості відповідача ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, ідентифікаційний код 25843931).

ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Зазначає, в порушення п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 Позивачем не були викликані уповноважені особи для фіксування розміру пошкоджень дорожнього покриття, у звязку з чим заміри параметрів ушкоджень дороги, виконані працівниками поліції не можуть вважатися належними на допустимими доказами.

Вважає, що Відповідачем 2 були виконані всі обовязки щодо утримання автомобільних доріг в межах виділеного фінансування.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдана шкода повинна відшкодовуватись в рамках страхового полісу.

В судовому засіданні 29.05.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

03.04.2016 року близько 14 год. 20 хв. рухаючись по ділянці автодороги державного значення Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 25 км + 450 м., яка розташована навпроти АЗС «Юкон-Сервіс» за адресою с. Кіровське, вул. Леніна, 561 з боку с. Партизанське в напрямку м Дніпро, автомобілем НОМЕР_2 (власником якого є позивач) було скоєно наїзд на яму, розташовану на проїзній частині дорожнього шляху на смузі руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки АудіА6, державний номер НОМЕР_1 було пошкоджено (т. 1 а.с. 233-236).

Відповідно до схеми місця ДТП яма розміром 2,0 м. на 2,3 м. розташована на проїзній частині дорожнього шляху на смузі руху автомобіля.

Згідно висновку Т.в.о. начальника ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 08.04.2016 року, складеному за результатами проведеної перевірки на підставі матеріалів ЄО Дніпропетровського ДП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за №3399 від 03.04.2016 року щодо інформації про дорожньо-транспортну пригоду, вказано, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася по незалежних від водія ОСОБА_8 причинах. У зазначених дорожніх умовах водій не мав можливості уникнути наїзду на яму, розташовану на проїзній частині дороги, внаслідок чого в діях водія ОСОБА_8 порушень вимог п. 12.3 ПДР України не вбачається (т. 1 а.с. 229).

04.04.2016 року між ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр" та Субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_9 (судовим експертом) було укладено договір №73/16 на здійснення автотоварознавчого дослідження щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю Audi А6 2.8 FSi Quattro, державний номер НОМЕР_1. Платіжним дорученням №2216 від 05.04.2016р. позивачем ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр" було перераховано 1000 грн. для оплати вартості експертного дослідження (а.с.11).

Згідно з висновку експертного дослідження автотоварознавця №73/16 від 08.04.2016 року було встановлено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної володільцю колісного транспортного засобу, дорівнює 36 781грн.40коп. (а.с.13-26).

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду на загальну суму 37 781 грн. 40коп., до складу якої увійшли витрати, понесені у звязку з оплатою експертного дослідження, в розмірі 1000 грн. та шкоду в розмірі 36 781грн.40коп., заподіяну внаслідок пошкодження автомобілю марки АудіА6, державний номер НОМЕР_1.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За приписами частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи з положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під збитками розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Правовідносини у даній сфері врегульовано нормами Законів України від 30.06.19^3 І року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» та від 08.09.2005 року № 2862-IV «Про автомобільні 1 дороги».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на:

- автомобільні дороги загального користування;

- вулиці і дороги міст та інших населених пунктів;

- відомчі (технологічні) автомобільні дороги;

- автомобільні дороги на приватних територіях.

Згідно ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до ст.ст. 8, 10 Закону України «Про автомобільні дороги» власником автомобільних доріг загального користування є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державної служби автомобільних доріг України.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 13.04.2011 року № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України», Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 439 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України. Зазначеним Положенням встановлено, що:

- Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства (п. 1);

- Основними завданнями Укравтодору є (п. 3):

реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування (далі - автомобільні дороги) (п.п. 1);

внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері дорожнього господарства (п.п. 2);

здійснення управління об'єктами державної власності (п.п. 3).

Згідно ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що має свої органи управління на місцях.

Таким органом управління (підрозділом Укравтодору) в Дніпропетровській області є ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

Пунктами 5, 6 ч. 1 ст. 11 Закону України від 08.09.2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» встановлено, що на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов'язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами.

Статтею 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за:

- стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування;

- якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

- відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Аналогічні норми містить Закону України «Про дорожній рух», яким так само як і Законом України «Про автомобільні дороги» покладається обовязок із забезпечення безпечних умов руху та відповідальність за відшкодування шкоди саме на власника автодороги або уповноважений державний орган.

Так, статтею 9 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;

- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

- компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів;

Статтею 24 того ж Закону встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994р. (із змінами та доповненнями), власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на норми п. 11 постанови КМ України № 198 від 30.03.1994 p., щодо покладення обовязку та відповідальності за експлуатаційний стан автодоріг на дорожньо-експлуатаційні організації в частині покладання відповідальності саме на Відповідача 1, з огляду на таке.

Дійсно п. 2 ПКМ України № 198 від 30.03.1994 р. встановлено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Однак висновок позивача щодо того, що відповідач створений та діє в сфері управління Укравтодору є помилковим.

Зазначений висновок позивача спростовується розпорядженням КМ України від 23.11.2011 року №1221-р.

Вказаним розпорядженням було затверджено Перелік державних підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укравтодору. Згідно вказаного Переліку до сфери управління Укравтодору належать ОСОБА_6 автомобільних доріг в областях, зокрема і ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

Натомість Відповідач 1 не належить до сфери управління Укравтодору.

Таким чином, визначення позивачем відповідача дорожньо-експлуатаційною організацією, на яку згідно Постанови КМ України від 30.03.1994 року № 198 покладаються обов'язки з утримання автодоріг загального користування та відповідальність за стан доріг, є безпідставним та суперечить змісту вказаної постанови КМ України.

Позивач в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що, незважаючи на приписи Розпорядження КМ України № 1221-р від 23.11.2011 року, вважає, що приписами п. 2 Постанови КМ України від 10.07.2015 року № 576 Відповідача 1 віднесено до сфери управління Укравтодору, у звязку з чим відповідно до п. 2, 11 Постанови КМ України № 198 від 30.03.1994 року Відповідач 1 є дорожньо-експлуатаційною організацію, на яку покладено обовязки з утримання автомобільних доріг та відповідальність за невиконання вказаного обовязку.

Що стосується посилання позивача на Постанову КМ України від 10.07.2015 року № 576 «Про деякі питання публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», слід зазначити, що відповідно до п. 1 зазначеної Постанови прийнято рішення щодо ліквідації публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ОСОБА_7).

Абзацом першим п. 2 тієї ж Постанови КМ України постановлено віднести дочірні підприємства (в т.ч. ДП «Дніпропетровський облавтодор») ОСОБА_7 за переліком згідно з додатком до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг (Укравтодору) після задоволення вимог кредиторів ОСОБА_7, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету. Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, тобто фактично після здійснення процедури ліквідації ОСОБА_7, передбаченої п. 1 цієї Постанови.

Постановою КМ України від 07.12.2016 року № 931 «Про скасування постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2015 р. № 576» Постанову КМ України від 10.07.2015 року № 576 «Про деякі питання публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було скасовано.

Отже, ліквідація публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», передбачена п. 1 Постанови КМ України від 10.07.2015 року № 576, фактично не відбулася, у звязку з чим дочірні підприємства ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг (Укравтодору) фактично не передавалися.

Таким чином, Розпорядженням КМ України від 23.11.2011 року № 1221-р до сфери управління Укравтодору віднесено саме ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області (Відповідача 2 ), а не Відповідача 1 у даній справі. Вказане Розпорядження було чинним як на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди (03.04.2016 року), так і на теперішній час.

Отже, перш за все господарському суду необхідно було встановити точне місце дорожньо-транспортної пригоди, і вже в залежності від місця ДТП встановити власника ділянки автодороги, де сталося ДТП або уповноважені ними органи.

В той же час, господарським судом неточно встановлено місце ДТП, неправильно визначено власника автодороги, де сталося ДТП, внаслідок чого неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

А саме, з метою встановлення місця ДТП господарський суд так і не витребував у Дніпровського відділу поліції ДВП Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області завірені належним чином копії адміністративних матеріалів по факту ДТП, яке сталося 03.04.2016р. за участю автомобіля НОМЕР_3, внаслідок чого у запиті до ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області витренувалась інформація про власника (балансоутримувача) автодороги «Полтавське шосе з боку с. Партизанське в напрямку м. Дніпро» (т. 1 а.с. 86).

В той час, як відповідно до адміністративних матеріалів по факту ДТП, яке сталося 03.04.2016 року за участю автомобіля НОМЕР_3 місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка автодороги, яка розташована навпроти АЗС «Юкон-Сервіс» за адресою с. Кіровське, вул. Леніна, 561, а не «Полтавське шосе» (т. 1 а.с. 234).

Згідно листа ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області № 8-11/651 від 07.04.2017 року адреса вул. Леніна, 561 с. Кіровське належить АЗС «Юкон-Сервіс», яка розташована на ділянці автодороги державного значення Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 25 км + 450 м. Служба автомобільних доріг є балансоутримувачем даної ділянки. Експлуатаційне утримання даного обєкту здійснювало Дочірнє підприємство Дніпропетровський облавтодор протягом періоду 2014 травень 2016 року на підставі договорів підряду (т. 2 а.с. 4).

Згідно листа ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області № 1-2/718 від 20.04.2017 року автомобільна дорога Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», км 24 + 150 - 96+550 знаходиться на балансі ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області. Договір на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення укладений з ДП Дніпропетровський облавтодор 19 січня 2016 року (т. 2 а.с. 5).

Таким чином, колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено що ділянка автодороги державного значення Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 25 км + 450 м., яка розташована навпроти АЗС «Юкон-Сервіс» за адресою с. Кіровське, вул. Леніна, 561 з боку с. Партизанське в напрямку м Дніпро, на час скоєння ДТП знаходилась на балансі ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що господарським судом в порушення ст. 24 ГПК України не залучено до участі у справі іншого відповідача - ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області.

Згідно з п.1 Положення про ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області, остання є державною організацією, що належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, підвідомча їй та здійснює функції управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспорту на них. Предметом діяльності ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровської області серед іншого є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області (Замовник) і ДП Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (Підрядник) укладено Договір підряду № УПт-1 від 19.01.2016 року (надалі - Договір), за умовами якого Підрядник зобовязався у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик виконати послуги: 42.11.2 «Будування автомобільних доріг і автомагістралей» інших доріг, елементів доріг; злітно-посадкових смуг летовищ» (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування у Дніпропетровській області та штучних споруд на них), автомобільні дороги державного значення, згідно технічного завдання.

При цьому вказані послуги виконувалися за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін.

Замовник зобовязався прийняти закінчену послугу та сплатити вартість виконаної послуги по мірі надходження коштів на його рахунок.

Визначено, що послуги виконуються в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативних актів. Послуги виконуються Підрядником згідно щомісячних актів-дефектів, затверджених Замовником в межах ціни цього договору (п. 1.3, 1.4. Договору).

Також сторони передбачили, що підрядник зобовязаний забезпечити надання послуг, виконувати послуги, забезпечувати цілодобовий безпечний рух транспорту, цілість доріг та споруд на них в межах фінансування, попередньо погодивши виконання робіт з представником Замовника в межах фінансування, з подальшим наданням замовником відповідного акту-дефектів до кінця поточного місяця.

Крім того, договором передбачено, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним, або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, повязаних з незадовільними дорожніми умовами несе Підрядник.

При цьому, Підрядник несе відповідальність в тому числі за:

- незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих, нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди;

- невиконання або неналежне надання послуг відповідно до актів дефектів Замовника, передбачених договором (п. 7.2.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталося 03.04.2016 року не під час виконання робіт на ділянці автодороги Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 25 км + 450 м..

Згідно актів-дефектів на лютий - березень 2016 року виконання робіт з ямкового ремонту на ділянці 25 км + 450 м. автодороги Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» заявлено не було, кошти не виділялися.

Рішення про проведення ямкового ремонту на вказаній ділянці Відповідачем 2 не прийнято та не доведено до ДП Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що власником дороги є держава, яка уповноважила Державну службу автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області здійснювати управління ділянкою дороги Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», км 24 + 150 - 96+550. Вказана ділянка автомобільної дороги перебуває на балансі ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області, що підтверджується листом Відповідача 2 № 8-11/651 від 07.04.2017 року (т. 2 а.с. 4) та бухгалтерською довідкою ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області № 1-2/718 від 20.04.2017 року.

Згідно висновку Т.в.о. начальника ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 08.04.2016 року дана дорожньо-транспортна пригода сталася по незалежних від водія ОСОБА_8 причинах. У зазначених дорожніх умовах водій не мав можливості уникнути наїзду на яму, розташовану на проїзній частині дороги, внаслідок чого в діях водія ОСОБА_8 порушень вимог п. 12.3 ПДР України не вбачається (т. 1 а.с. 229).

Таким чином, неналежне утримання ділянки автомобільної дороги, призвело до дорожньо-транспортної пригоди, під час якої було пошкоджено належний позивачеві легковий автомобіль.

Оскільки відповідно до п.1.4 Договору підряду послуги виконуються підрядником згідно щомісячних актів-дефектів, затверджених замовником в межах ціни договору, то з урахуванням того, що завдання замовника протягом січня-квітня 2016 року не передбачало виконання робіт з ямкового ремонту на ділянці автомобільної дороги Р-52 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» 25 км + 450 м., кошти на це не перераховувалися ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області, то і відсутні підстави вважати, що ДП Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, як підрядник не виконав або неналежно виконав свої обовязки за договором підряду.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження неякісного надання послуг підрядником за договором підряду № УПт-1 від 19.01.2016 року та відповідних претензій з боку замовника.

Отже, відсутній повний склад правопорушення для застосування норм ст. 1166 ЦК України стосовно відповідача ДП Дніпропетровський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, оскільки відсутня його вина.

Таким чином, саме ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг.

Колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, що через відсутність уповноважених працівників Відповідача 2 при огляді місця ДТП, заміри параметрів ушкоджень дороги, виконані працівниками поліції не можуть вважатися належними на допустимими доказами, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації (в нашому випадку ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області) зобов'язані: разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки.

Отже, пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг передбачений обовязок саме ОСОБА_6 автомобільних доріг брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод, а не обовязок учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомляти ОСОБА_6 про факт ДТП та викликати для огляду місця події.

Тим паче, даний нормативний акт не містить заборону уповноваженому підрозділу Національної поліції оглядати місце дорожньо-транспортних пригоди за відсутності представника власника дорожнього об'єкту або уповноваженого ним органу.

Оскільки схема місця ДТП підписана всіма учасниками огляду без будь-яких зауважень та заперечень, у колегії суддів відсутні підстави вважати заміри параметрів ушкоджень дороги, виконані працівниками поліції неналежними на недопустимими доказами

Доводами ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області про те, що нею були виконані всі обовязки щодо утримання автомобільних доріг в межах виділеного фінансування, колегією суддів не приймаються, оскільки відповідно до пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994р. (із змінами та доповненнями), власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані не лише своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Відповідачем 2 не надано доказів того, що ним за відсутності належного фінансування ремонту дорожніх об'єктів, ці дорожні обєкти невідкладно позначалися дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів.

Посилання ОСОБА_6 автомобільних доріг в Дніпропетровській області на те, що відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдана шкода повинна відшкодовуватись в рамках страхового полісу, є безпідставними, оскільки цей Закон регулює інші правовідносини, а саме відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, в той час як предметом розгляду у даній справі не є відповідальність власника наземного транспортного засобу (Позивача).

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що частково не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути зі ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь Позивача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою суму в розмірі 36 781,40 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, інші витрати, повязані з розглядом справи, відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з чим з Відповідача 2 на користь Позивача необхідно стягнути 1 378,00 грн. судового збору за подання позовної заяви; 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; 1 000,00 грн. витрат за проведення експертизи; 5 000,00 грн. витрат, повязаних із сплатою послуг адвоката.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр", м. Дніпро задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року у справі № 904/10146/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_6 автомобільних доріг у Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24, ідентифікаційний код 25843931) на користь ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Техноцентр" ( юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Братів Трофимових , буд.4, корп.4, к.112, ідентифікаційний код 19089304) 36 781,40 грн. відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 1 378,00 грн. судового збору за подання позовної заяви; 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; 1 000,00 грн. витрат за проведення експертизи; 5 000,00 грн. витрат, повязаних із сплатою послуг адвоката.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видачу наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 02.06.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік