номер провадження справи 33/6/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 Справа № 908/63/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

про стягнення суми

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді Дроздова С.С., Корсун В.Л.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_1 довіреність № 6-02 від 04.01.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № Др. 2-0117 від 11.01.2017 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, м. Київ звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя заборгованості за договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. за наданні ПАТ Укртрансгаз у вересні та жовтні 2016р. послуги з балансування обсягів природного газу в сумі 32940922,55 грн., пені в сумі 1077218,40 грн., 3 % річних у сумі 211612,22 грн., інфляційних втрат в сумі 1355910,78 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.01.2017р. порушено провадження у справі № 908/63/17, розгляд якої призначено на 14.02.2017р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 14.02.2017р. оголошено перерву до 28.02.2017р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.02.2017р., на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору у справі № 908/63/17 продовжено на пятнадцять днів до 27.03.2017р., судове засідання призначено на 21.03.2017р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.03.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя, про зупинення провадження у справі № 908/63/17 до розгляду справи № 908/2322/16 у касаційній інстанції.

Враховуючи категорію, складність та великий обсяг матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність утворення судової колегії та розгляду справи колегіально.

Згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.03.2017р., визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді: Дроздова С.С., Корсун В.Л.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.03.2017р. справу № 908/63/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді: Дроздова С.С., Корсун В.Л., розгляд справи розпочато заново, судове засідання призначено на 18.04.2017р.

У судовому засіданні 18.04.2017р. оголошено перерву до 15.05.2017р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.05.2017р., на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору у справі № 908/63/17 продовжено на пятнадцять днів по 06.06.2017р., судове засідання призначено на 06.06.2017р.

За клопотанням представників сторін судовий процес здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору транспортування природного газу № НОМЕР_1, укладеного між сторонами 17.12.2015р., в частині оплати наданих позивачем послуг з балансування обсягів природного газу у вересні та жовтні 2016р. Так, позивач здійснюючи права та виконуючи обовязки оператора за договором № НОМЕР_1, встановив наявність у відповідача (замовника) негативних місячних небалансів у вересні 2016р. в обсязі 199,578 тис.куб.м. та в жовтні 2016р. в обсязі 4449,991 тис.кубм., що не були врегульовані відповідачем у строк та в порядок, визначені договором. Відповідно до умов п.п. 9.1-9.5., 11.4 договору № НОМЕР_1, п. 7 глави 3 Розділу XIV, п.п 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, послуги з балансування вказаних обсягів природного газу були надані відповідачу позивачем, про що були складені односторонні акти № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016р. та № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016р., які разом з розрахунками вартості послуг та рахунками на їх оплату були направлені на адресу відповідача. Вартість наданих у вересні 2016р. послуг склала 1349546,44 грн., у жовтні 2016р. 31591376,11 грн., всього 32940922,55 грн. Оплату послуг відповідач у встановлений договором строк не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Невиконання відповідачем умов договору № НОМЕР_1 щодо оплати послуг з балансування обсягів природного газу у спірний період, за доводами позивача, є підставою для покладення на нього зобовязання по оплаті на користь позивача 757663,90 грн. пені, 81178,28 грн. 3 % річних, 24291,84 грн. інфляційних втрат. Крім того, позивачем здійснено нарахування пені -319554,50 грн., 3% річних-130433,94 грн. та втрат від інфляції-1331618,94 грн. на заборгованість з оплати послуг балансування природного газу, наданих відповідачу у попередній період: лютому, травні-серпні 2016р., яка вже була предметом судового розгляду у справі № 908/2322/16 у першій, апеляційній та касаційній інстанціях та частково (лютий, травень, червень 2016р.) стягнута за рішенням суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення Кодексу газотранспортної системи, ст. ст. 526, 530, 536, 625 ЦК України, ч.1 ст. 193, ст. 198 ГК України ст.ст. 1, 2, 12, 22, 54-55, 57, 61, 64 ГПК України, та умови договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

14.02.2017р. до господарського суду Запорізької області від позивача надійшла письмова заява (вих. № б/н від 13.02.2017р.) про збільшення розміру позовних вимог в частині основного боргу, в звязку із збільшенням періоду за який позивачем надані, а відповідачем, в порушення умов договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. не оплачені послуги з балансування природного газу. Так, позивач зазначає, що на виконання умов договору, послуги з балансування природного газу ним також були надані відповідачу у листопаді 2016р. для врегулювання негативного місячного небалансу в обсязі 4661,422 тис.куб. на суму 36359091,60 грн. та в грудні 2016р. для врегулювання негативного місячного небалансу в обсязі 6056,053 тис.куб. на суму 51946400,21 грн., однак відповідачем обовязок з оплати послуг в порушення умов договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. не виконано. Крім того, позивачем відкореговано розрахунок обсягу небалансу та вартості послуг балансування природного газу за жовтень 2016р., що призвело до збільшення вартості послуг за цей місяць на суму 543394,07 грн. Загальна вартість наданих відповідачу послуг з балансування природного газу у період: вересень-грудень 2016р. складає 121789808,43 грн. Вимоги про стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції залишені незмінними: пеня-1077218,40 грн., 3 % річних-211612,22 грн., інфляційні втрати-1355910,78 грн.

27.02.2017р. до господарського суду Запорізької області від позивача надійшла письмова заява (вих. № 2373/6 від 22.02.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивачем збільшено період нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції на заборгованість за послуги надані у вересні-жовтні 2016р. та нараховано пеню, 3% річних та втрати від інфляції на заборгованість з оплати послуг за листопад-грудень 2016р. Загальний розмір заявленої до стягнення пені склав 4656492,45 грн., 3% річних 595105,87 грн., втрат від інфляції 2414679,24 грн. Розмір основного боргу у поданій заяві (вих. № 2373/6 від 22.02.2017 р.) позивачем не змінювався 121789808,43 грн.

Відповідач проти прийняття судом заяв про збільшення позовних вимог заперечив, вважає, що подана позивачем заява про збільшення позовних вимог від 13.02.2017р. щодо збільшення розміру основного боргу шляхом включення до суми заборгованості вартості послуг балансування обсягів природного газу, наданих у листопаді-грудні 2016р., за своєю правовою природою містить підстави для нового позову, оскільки зобовязання за актами про надання послуг у спірному періоді виникли у відповідача вже після подання позовної заяви, а тому заява про збільшення позовних вимог не може бути прийнята судом до розгляду.

Розглянувши подані позивачем заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вони відповідають вимогам ст. 22 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У пунктах 3.10, 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу; під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві; зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався своїм правом і до прийняття рішення по справі заявив про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути також заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу надані у листопаді та грудні 2016 року. Така заява позивача по своїй суті є заявою про збільшення розміру позовних вимог, оскільки фактично йдеться про збільшення кількісних показників за тими ж самими вимогами (основний борг за договором, 3 % річних, інфляційні, пеня), які було заявлено у позові, у зв'язку із збільшенням періоду заборгованості.

Необхідно зазначити, що при поданні позову до суду 30.12.2016р. (дата поштового штемпеля на конверті) позивачем сплачено судовий збір у його максимальному розмірі на вказану дату 206700,00 грн., згодом при збільшенні позовних вимог 14.02.2017р., 27.02.2017р., позивачем здійснено доплату судового збору в сумі 33300,00 грн. до його максимального розміру у 2017 році 240000,00 грн.

Отже, подані позивачем заяви про збільшення позовних вимог відповідають вимогам ст. 22 ГПК України та приймаються до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. за наданні ПАТ Укртрансгаз у вересні-грудні 2016р. послуги з балансування обсягів природного газу в сумі 121789808,43 грн., пені в сумі 4656492,45 грн., 3 % річних у сумі 595105,87 грн., інфляційних втрат в сумі 2414679,24 грн.

18.04.2017р. позивачем наданий суду оновлений розрахунок заборгованості, згідно з яким відповідачем, після порушення провадження у даній справі, заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу надані у вересні-листопаді 2016р. погашено повністю, за послуги надані у грудні 2016р. частково. Залишок заборгованості за послуги, надані у грудні 2016р. за розрахунком позивача складає 33242200,20 грн.

У відзиві на позовну заяву (вх.№ Zp-СК-1826-0217 від 10.02.2017р.) відповідач проти позову заперечив, зазначив, що відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, яким визначається механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг - а саме витрат на придбання природного газу у гарантованого постачальника, його транспортування магістральними та внутрішньопромисловими газопроводами, переміщення розподільними газопроводами. Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів. Відповідач вказує на те, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких було прийнято підзаконні нормативні акти, в тому числі, постанову КМУ № 20 від 11.01.2005р. На думку відповідача, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між ними в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки. За твердженням відповідача, розрахунок за надані позивачем послуги з балансування природного газу проводиться ним за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови КМУ від 11.01.2005р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» на підставі спільних протокольних рішень, підписаних, в т.ч. з боку позивача. Так, протягом січня-березня 2017 року між сторонами підписані спільні протокольні рішення, загальна сума яких покриває вартість послуг балансування наданих позивачем відповідачу у 2016 році, переважна більшість спільних протокольних рішень вже профінансована державою, відповідачем відповідно грошові кошти перераховані на рахунок позивача. На думку відповідача, підписання позивачем спільних протокольних рішень свідчить про погодження з його боку зміни порядку і строків проведення сторонами розрахунків за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

В судовому засіданні 06.06.2017р. позивач підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяв про їх збільшення, просить позов задовольнити. В частині розміру заборгованості, що оплачена відповідачем після порушення провадження у справі просить суд провадження у справі припинити на підставі п.п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (оператор, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (замовником, відповідач у справі) укладено договір транспортування природного газу № (надалі договір), відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.3 договору сторонами визначено перелік послуг, які можуть бути надані замовником за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктами 2.6., 2.7 договору сторони узгодили, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також - оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до п. 4.1 договору, замовник зобов'язався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом газотранспортної системи, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси та інш.

Пунктом п. 9.1 договору визначено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу газотранспортної системи в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Відповідно до п. 9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Згідно із п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу газотранспортної системи та розділу IX цього договору.

Пунктом 13.5 договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 17.1 договору, він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016р., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме: з 01.12.2015р.

Із матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. у період: вересень-грудень 2016р. надав відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 121 789 808,43 грн., що підтверджується односторонніми актами надання послуг балансування обсягів природного газу № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016р., № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016р., № 11-16--БАЛАНС від 30.11.2016р., № 12-16--БАЛАНС від 31.12.2016р., коригуючим актом № 10-16--БАЛАНС від 28.12.2016р., розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату вказаних послуг та звітами ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за вересень-грудень 2016 року.

Однак відповідач розрахунки за послуги у строк встановлений п. 9.4. договору № від 17.12.2015р. не здійснив.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.2 договору сторони узгодили, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації; алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

Згідно з п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

За приписами пунктів 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п.п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічний порядок здійснення вартості послуг балансування встановлений сторонами і у п. 9.2 договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

Як зазначає у позовній заяві позивач, здійснюючи права та обовязки за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015р., ним було встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів у вересні 2016р. в обсязі 199,578 тис.куб.м., жовтні 2016р. в обсязі 4449,991 тис.кубм., листопаді 2016р. в обсязі 4661,422 тис.куб.м та грудні 2016р. в обсязі 6056,053 тис.куб.м., що не були врегульовані відповідачем у строк та в порядок, визначені договором.

Наявність негативного небалансу газу у відповідача у спірному періоді підтверджується неподанням останнім номінацій на вересень-грудень 2016р. з визначенням обсягів природного газу на виробничо-технологічні витрати та звітами ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» за вказаний період про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках.

У зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу у вересні-грудні 2016 року, відповідно до вимог п.п. 9.1-9.5, 11.4 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р., п. 7 глави 3 Розділу XIV, п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу послуги балансування у відповідному періоді були надані відповідачу позивачем, про що складено:

- за вересень 2016р.: акт надання послуг балансування обсягів природного газу № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016р. на суму 1349546,44 грн., розрахунок вартості послуг балансування, рахунок № 09-16--БАЛАНС;

- за жовтень 2016р.: акт про надання послуг балансування обсягів природного газу № 10-16--БАЛАНС від 31.10.2016р. на суму 31591376,11 грн., коригуючий акт від 28.12.2016р. на суму 543394,07 грн., розрахунки вартості послуг балансування, рахунок №10-16--БАЛАНС/КОР на суму 32134770,18 грн.;

- за листопад 2016 р.: акт про надання послуг балансування обсягів природного газу №11-05-БАЛАНС від 30.11.2016р. на суму 36359091,60 грн., розрахунок вартості послуг балансування, рахунок №11-16--БАЛАНС;

- за грудень 2016 р.: акт № 12-16--БАЛАНС від 31.12.2016р. на суму 51946400,21 грн., розрахунок вартості послуг балансування, рахунок №12-16--БАЛАНС.

Матеріали справи містять докази направлення вказаних актів, розрахунків вартості послуг та рахунків на їх оплату позивачем на адресу відповідача:

-акт, розрахунок вартості послуг та рахунок на оплату отриманих у вересні 2016р. послуг направлено супровідним листом за вих.№ 14147/12 від 17.10.2016р., який згідно роздруківки з сайту Укрпошти відстеження пересилань поштових відправлень, відповідачем отримано 26.10.2016р.;

-акт, розрахунок вартості послуг та рахунок на оплату отриманих у жовтні 2016р. послуг направлено супровідним листом за вих.№ 15704/12 від 16.11.2016р., який згідно роздруківки з сайту Укрпошти відстеження пересилань поштових відправлень, відповідачем отримано 21.11.2016р., коригуючий акт за жовтень 2016р., розрахунок вартості послуг після проведення коригування та рахунок на їх оплату супровідним листом за вих..№424 від 16.01.2017р., який згідно роздруківки з сайту Укрпошти відстеження пересилань поштових відправлень, відповідачем отримано 25.01.2017р.;

-акт, розрахунок вартості послуг та рахунок на оплату отриманих у листопаді 2016р. послуг направлено супровідним листом за вих.№ 17083/12 від 15.12.2016р., який згідно роздруківки з сайту Укрпошти відстеження пересилань поштових відправлень, відповідачем отримано 26.12.2016р.

- акт, розрахунок вартості послуг та рахунок на оплату отриманих у грудні 2016р. послуг направлено супровідним листом за вих..№424 від 16.01.2017р., який згідно роздруківки з сайту Укрпошти відстеження пересилань поштових відправлень, відповідачем отримано 25.01.2017р.

Перевіривши розрахунки вартості послуг балансування обсягів природного газу у спірний період, судом встановлено, що їх здійснено позивачем відповідно до положень п. 9.2. договору та п.п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, застосовано « 1».

Так, згідно інформації з офіційного веб-сайту позивача базова ціна газу становила:

- на вересень 2016 року 6762,00 грн. з ПДВ (за виключенням послуги зі зберігання природного газу, що складає - 67,20 грн., враховуючи ненадання послуг вказаного виду);

- на жовтень 2016 року 7099,20 грн. з ПДВ, (за виключенням послуги зі зберігання природного газу, що складає - 67,20 грн., враховуючи надання послуг вказаного виду) (враховуючи ненадання послуг вказаного виду);

- на листопад 2016 року 7800,00 грн. з ПДВ (за виключенням послуги зі зберігання природного газу, що складає - 67,20 грн., враховуючи надання послуг вказаного виду);

- на грудень 2016 року 8577,60 грн. з ПДВ (за виключенням послуги зі зберігання природного газу, що складає 67,20 грн., враховуючи ненадання послуг вказаного виду).

Відповідно вартість послуг балансування природного газу складає:

- за вересень 2016 року - 1349546,44грн.: 6762,00грн. х 199,578 тис. куб. м. х 1,0;

- за жовтень2016 року: 31591376,11грн.: 7099,20грн. х 4526,534 тис. куб. м. х 1,0; (обсяг небалансу за жовтень-4449,991 тис.куб.м.+ коригуючий акт-76,543 тис.куб.м.);

- за листопад 2016 року: 36359091,60 грн.: 7800,00грн. х 4661,422 тис. куб. м. х 1,0;

- за грудень 2016 року: 51946400,21грн.: 8577,60грн. х 6056,053 тис. куб. м. х 1,0;

Як зазначає у письмових поясненнях (Т.2; а.с.85-87) позивач, після порушення провадження у справі, заборгованість за отримані у період: з вересня по грудень 2016р. послуги балансування обсягів природного газу погашена відповідачем на суму 88 547 608,23 грн., частково неоплаченими залишились послуги з балансування надані у грудні 2016р. в сумі 33242200,20 грн. Оплата за послуги в сумі 88 547 608,23 грн. здійснена відповідачем з порушенням строків встановлених п. 9.4. договору. На підтвердження викладених обставин, позивачем в матеріали справи надано розрахунок суми основного боргу з зазначенням дат надходження від відповідача платежів та відображенням хронології їх зарахування позивачем в рахунок погашення заборгованості (Т.2; а.с. 88-89). В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором, позивач просить стягнути з нього пеню, 3% річних та втрати від інфляції, нараховані, як на заборгованість за послуги надані у вересні-грудні 2016р. (яка є предметом розгляду даної справи), так і на заборгованість за послуги надані відповідачу у попередній період: лютий, травень-серпень 2016р. (пеню нараховано на заборгованість за травень-серпень 2016р.).

Необхідно зазначити, що сам факт отримання від позивача послуг балансування обсягів природного газу у спірному періоді відповідачем не заперечується. Однак, прострочення зобовязання з оплати за надані послуги відповідач не визнає, оскільки на його думку порядок розрахунків за договором сторонами був змінений, шляхом підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

Як свідчать матеріали справи, під час вирішення даного спору, сторонами підписано ряд спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України:

- 12.01.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 6), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням Токмацької міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради (сторона № 4), Комунальним підприємством «Токмак теплоенергія» (сторона № 5) укладено спільне протокольне рішення № 1/УТГ на суму 405 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 437 від 17.01.2017р.);

- 18.01.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 6), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (сторона № 3), Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (сторона № 4), ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» (сторона № 5) укладено спільне протокольне рішення № 8/УТГ на суму 5 000 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 439 від 24.01.2017р.);

- 19.01.2017р. між позивачем (сторона № 8), відповідачем (сторона № 7), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради (сторона № 4), Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (сторона № 5), Концерном «Міські теплові мережі» (сторона № 6), Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення № 409/у на суму 13 000 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 438 від 24.01.2017р.);

- 03.02.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 4), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), ТОВ ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ (сторона № 3), укладені спільні протокольні рішення: № 51 на суму 8 758 229,85 грн.; № 52 на суму 37 948 306,79 грн.; № 53 на суму 285 770,15 грн.; № 54 на суму 100 000,00 грн.; № 55 на суму 1 305 344,66 грн.; № 56/УТГ на суму 40 588 816,74 грн. (оплату за якими проведено згідно платіжних доручень від 07.02.2017р.: № 445, № 446, № 447, № 448, № 449, № 450);

- 10.02.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 6), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (сторона № 3), Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (сторона № 4), ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» (сторона № 5) укладено спільне протокольне рішення № 63/УТГ на суму 1 000 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 451 від 13.02.2017р.);

- 10.02.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 6), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням Токмацької міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради (сторона № 4), Комунальним підприємством «Токмак теплоенергія» (сторона № 5) укладено спільне протокольне рішення № 65/УТГ на суму 580 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 452 від 13.02.2017р.);

- 17.02.2017р. між позивачем (сторона № 5), відповідачем (сторона № 4), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), ТОВ ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ (сторона № 3), Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення № 1206/у на суму 15 133 471,83 грн. (оплату не проведено);

- 03.03.2017р. між позивачем (сторона остання), відповідачем (сторона № 6), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням Токмацької міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради (сторона № 4), Комунальним підприємством «Токмак теплоенергія» (сторона № 5) укладено спільне протокольне рішення № 130/УТГ на суму 250 000,00 грн. (оплату проведено згідно платіжного доручення № 454 від 11.04.2017р.);

- 24.03.2017р. між позивачем (сторона № 5), відповідачем (сторона № 4), Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області (сторона № 1), Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації (сторона № 2), ТОВ ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ (сторона № 3), Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (сторона остання) укладені спільні протокольні рішення: № 2037/у на суму 2 849 649,22 грн.; № 2038/у на суму 15 509 079, 15 грн. (оплату за якими не проведено).

Умовами вищевказаних спільних протокольних рішень передбачено погашення взаємної заборгованості сторін за рахунок державних коштів, в тому числі заборгованості відповідача перед позивачем та визначено послідовність виконання сторонами спільних протокольних рішень.

Відповідно до розділу 3 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язались перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цих спільних протокольних рішень та з урахуванням укладених договорів на розрахункове-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів перерахувати кошти за схемою, передбаченою спільними протокольними рішеннями.

За змістом спільних протокольних рішень: № 1/УТГ, № 8/УТГ, № 409/у, № 51, № 52, № 53, № 54, № 55, № 56/УТГ, № 63/УТГ, № 65/УТГ, № 1206/у, № 130/УТГ ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз перераховує ПАТ «Укртрансгаз» кошти за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору від 17.12.2015р. № НОМЕР_1 за 2016р. Умовами спільних протокольних рішень № 2037/у та № 2038/у визначено, що відповідач перераховує позивачу кошти за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору від 17.12.2015р. № НОМЕР_1 за 2016р.-2017р.

Пунктом 5.2. спільних протокольних рішень встановлено, що спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням.

Зазначені спільні протокольні рішення підписані представниками всіх учасників взаєморозрахунків та скріплені їх печатками.

Як свідчать матеріали справи, державою було профінансовано погашення заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р., та на виконання спільних протокольних рішень: № 1/УТГ, № 8/УТГ, № 409/у, № 51, № 52, № 53, № 54, № 55, № 56/УТГ, № 63/УТГ, № 65/УТГ, № 130/УТГ відповідачем платіжними дорученнями: № 437 від 17.01.2017р.; № 439 від 24.01.2017р.; № 438 від 24.01.2017р.; № 445 від 07.02.2017р.; № 446 від 07.02.2017р.; № 447 від 07.02.2017р.; № 448 від 07.02.2017р.; № 449 від 07.02.2017р.; № 450 від 07.02.2017р.; № 451 від 13.02.2017р.; № 452 від 13.02.2017р.; № 454 від 11.04.2017р. сплачено на користь позивача загальну суму 109 221 468,19 грн. в рахунок погашення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу по договору від 17.12.2015р. № НОМЕР_1 за 2016р.

Крім того, платіжним дорученням № 2261 від 21.03.2017р. відповідачем самостійно поза межами спільних протокольних рішень, перераховано на користь позивача грошові кошти в сумі 543 394,07 грн. за послуги балансування природного газу по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

Тож, всього послуги балансування природного газу надані позивачем у 2016 році згідно договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. оплачені відповідачем в сумі 109 764 862,26 грн., оплату здійснено після подання позову та порушення провадження у даній справі.

Згідно пояснень позивача зарахування платежів, ним здійснювалось у хронологічному порядку, у першу чергу спрямовуючи оплати на погашення заборгованості за послуги балансування надані відповідачу у попередні періоди лютий-серпень 2016 року, потім на погашення заборгованості, що є предметом судового розгляду. Так, грошові кошти в сумі 109 764 862,26 грн. сплачені відповідачем в ході розгляду справи, позивачем зараховано наступним чином: 15721156,98 грн. за послуги балансування, надані у лютому 2016р.; 1339108,32 грн. за послуги, надані у травні 2016р.; 1352694,72 грн. у червні 2016р.; 1343998,36 грн. у липні 2016р.; 1460295,65 грн. у серпні 2016р.; 1349546,44 грн. у вересні 2016р.; 32134770,18 грн. у жовтні 2016р.; 36359091,60 грн. у листопаді 2016р.; 18704200,01 грн. у грудні 2016р.

Отже, на погашення заборгованості за послуги, надані у період: вересень-грудень 2016р. в розмірі 121 789 808,43 грн., що є предметом даної справи, позивачем зараховано оплати відповідача в сумі 88 547 608,23 грн.

Частково неоплаченими за розрахунком позивача залишись послуги балансування природного газу, надані відповідачу у грудні 2016 року в сумі 33 242 200,20 грн.

Зазначені обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, в т. ч. не доведено факт того, що зазначена заборгованість є меншою.

Враховуючи, що частина заявленого позивачем до стягнення основного боргу в сумі 88 547 608,23 грн. за надані послуги балансування в вересні-грудні 2016р. була погашена після порушення провадження у даній справі, зазначені обставини є підставою для припинення провадження у цій частині заявлених вимог на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Згідно п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення суми 88 547 608,23 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо залишку заборгованості за послуги балансування природного газу, надані позивачем відповідачу згідно договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. у грудні 2016 року в сумі 33 242 200,20 грн., слід зазначити наступне.

Укладаючи спільні протокольні рішення, сторони керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій; Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015 року № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Наведений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу тощо.

Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства Енергоринок, які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб'єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. (7 даного Порядку).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015 року № 493/688, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок», ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», ПАТ «Укргазвидобування», виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (далі - Порядок).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Пунктами 2.6 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Таким чином, підписання сторонами спільних протокольних рішень, враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг з балансування обсягів природного газу за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

При цьому, умовами спільних протокольних рішень сторонами передбачено не лише погашення заборгованості за рахунок державних коштів, а і змінено строк виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. (послуги балансування).

Як зазначалося вище, сторонами та іншими учасниками взаєморозрахунків підписані, в тому числі, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України: № 1206/у від 17.02.2017р. на суму 15 133 471,83 грн.; № 2037/у від 24.03.2017р. на суму 2 849 649,22 грн.; № 2038/у від 24.03.2017р. на суму 15 509 079, 15 грн. фактичну оплату за якими відповідачем, станом на момент розгляду спору, не проведено. Разом з тим, вказані спільні протокольні рішення внаслідок підписання їх усіма учасниками взаєморозрахунків набрали чинності. Загальна сума коштів, яка підлягає перерахуванню за вказаними спільними протокольними рішеннями становить 33 492 200,20 грн.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Підписанням протокольних рішень сторони за своєю згодою змінили строки виконання боржником (відповідачем) грошових зобов'язань перед кредитором (позивачем), які виникли на підставі договору № від 17.12.2015 року у межах заборгованості, яка підлягає відшкодуванню за рахунок державних субвенцій, в тому числі і суми 33 492 200,20 грн. за спільними протокольними рішеннями: № 1206/у, № 2037/у, № 2038/у.

Такий висновок суду узгоджується з висновками щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладеними у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі № 924/1265/13, від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, постановах Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. у справі № 908/1491/16, від 04.04.2017р. у справі № 924/726/16 та ін.

Посилання позивача на те, що зміни до самого договору не вносились, а відтак договірні зобов'язання відповідача не змінились, є безпідставними, оскільки спільними протокольними рішеннями сторони погодили відповідну зміну у порядку оплати.

Таким чином, враховуючи наявність домовленості щодо зміни порядку і строків проведення розрахунків і те, що відповідний строк не настав, підстави для стягнення заборгованості за послуги балансування природного газу, надані позивачем відповідачу у 2016 році згідно договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. в сумі 33 242 200,20 грн. відсутні.

За таких обставин, за вимогою в частині стягнення заборгованості за послуги балансування природного газу, надані позивачем відповідачу у 2016 році згідно договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р. в сумі 33 242 200,20 грн., судом відмовляється.

Стосовно нарахованих позивачем сум 4656492,45 грн. пені, 595105,87 грн. 3% річних та 2 414 679,24 грн. втрат від інфляції, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення коментованих статей, необхідною умовою для стягнення 3% річних, втрат від інфляції та пені є встановлення судом факту прострочення боржником грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані у 2016 році послуги з балансування обсягів природного газу згідно договору № від 17.12.2015 року у межах сум, які були предметом спільних протокольних рішень.

За таких обставин, для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених п. 13.5 договору № від 17.12.2015р. (пені) та частиною 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями.

Доказів порушення відповідачем взятих на себе за спільними протокольними рішеннями обовязків, позивачем в матеріали справи не надано.

Твердження позивача стосовно того, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016р. у справі № 908/2322/16 встановлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за послуги балансування надані у лютому, травні, червні 2016р. згідно договору № від 17.12.2015р., судом до уваги не приймається, оскільки після прийняття судом зазначеного рішення, сторонами за взаємною згодою було змінено строк і порядок проведення розрахунків за цим договором.

В той же час, така зміна порядку і строку проведення розрахунків за послуги балансування обсягів природного газу стосується виключно тих сум, що є предметом спільних протокольних рішень.

Як свідчать матеріали справи, платіжним дорученням № 2261 від 21.03.2017р. відповідачем самостійно поза межами спільних протокольних рішень, перераховано на користь позивача грошові кошти в сумі 543 394,07 грн. за послуги балансування природного газу по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

Оскільки послуги з балансування в сумі 543 394,07 грн. було оплачено відповідачем за рахунок власних коштів, така оплата не охоплюється умовами спільних протокольних рішень, умови договору в цій частині (на цю суму) сторонами не змінювались, тому вказана оплата мала бути здійснена відповідачем у строки встановлені п. 9.4. договору.

Згідно розрахунку позивача (Т.2; а.с. 88-89), оплату в сумі 543 394,07 грн. ним зараховано в рахунок погашення заборгованості за послуги з балансування надані у грудні 2016р., оскільки заборгованість за послуги надані у попередній період на момент оплати 21.03.2017р. була відповідачем погашена на підставі спільних протокольних рішень.

Враховуючи встановлений у п. 9.4. договору обовязок відповідача, після отримання розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури, здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів, а також дані з сайту Укрпошти (який є загальнодоступним Інтернет-ресурсом), згідно яких акт, розрахунок вартості послуг та рахунок на оплату отриманих у грудні 2016р. послуг відповідачем отримано 25.01.2017р., граничним строком для оплати вказаних послуг є 01.02.2017р., відповідно прострочення з 02.02.2017р.

Оскільки послуги, надані позивачем за спірним договором у грудні 2016р., були оплачені відповідачем за рахунок власних коштів в сумі 543 394,07 грн. з порушенням передбаченого п. 9.4. договору строку, та не охоплюється умовами спільних протокольних рішень, в цій частині нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені є обґрунтованим.

Пунктом 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р. передбачено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно розрахунку позивача, нарахування 3% річних ним здійснено за загальний період: з 14.10.2016р. по 22.02.2017р.,

У розрахунку втрат від інфляції (Т.2; а.с.48) позивачем визначений період: вересень 2016р. лютий 2017р., однак фактично останнім місяцем нарахування втрат є січень 2017р., нарахування інфляційних втрат за лютий 2017р. позивачем не здійснювалось. Отже, в дійсності періодом нарахування втрат від інфляції є: вересень 2016р. січень 2017р.

Пеню нараховано за загальний період: з 14.10.2016р. по 22.02.2017р.

Таким чином, 3% річних підлягають нарахуванню на суму 543 394,07 грн. в межах визначеного позивачем періоду: з 02.02.2017р. по 22.02.2017р. Коригуючи розрахунок судом встановлено, що належною сумою до стягнення 3 % річних є 937,91 грн., яка підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення 3 % річних слід відмовити.

Враховуючи, що кінцевим періодом нарахування втрат від інфляції позивачем визначено січень 2017р., у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат судом відмовляється повністю.

Згідно розрахунку суду пеня нарахована на суму 543 394,07 грн. в межах визначеного позивачем періоду: з 02.02.2017р. по 22.02.2017р. складає 8753,86 грн. Отже вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 8753,86 грн., в іншій частині заявлених вимог про стягнення пені судом відмовляється.

Враховуючи вищенаведене, в цілому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 17,97 грн. судового збору. Судовий збір за вимогою про стягнення 88 547 608 грн. 23 коп. основного боргу, провадження за якою припинено, в розмірі 164 159,34 грн. підлягає поверненню позивачу - за наявності його письмової заяви.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В частині стягнення 88 547 608 (вісімдесят вісім мільйонів пятсот сорок сім тисяч шістсот вісім) грн. 23 коп. основного боргу провадження по справі № 908/63/17 припинити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) суму 8 753 (вісім тисяч сімсот пятдесят три) грн. 86 коп. пені, суму 937 (девятсот тридцять сім) грн. 91 коп. 3% річних, 17 (сімнадцять) грн. 97 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 85 ГПК України ГПК України 09.06.2017 р.

Головуючий суддя М.В. Мірошниченко

Суддя С.С. Дроздова

Суддя В.Л. Корсун