ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 914/190/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товарної біржі Львівська універсальна м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2017 р.

у справі №914/190/17

за позовом товарної біржі Львівська універсальна м.Львів

до відповідачів 1. товарної біржі Товарно-сировинна біржа Галконтракт м.Львів

2. обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства Галсільліс м.Львів

про визнання аукціонних торгів з продажу необробленої деревини I кварталу 2017 року ОКС ЛГП Галсільліс Львівської області, що відбулися на товарній біржі Товарно-сировинна біржа Галконтракт 20.12.2016 р.. недійсними

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідачів: 1. ОСОБА_2 за довіреністю від 01.02.2017 р.; 2. не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.03.2017 р. (суддя Н.Є. Березяк) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не подав доказів, в чому полягає порушення його прав та законних інтересів, для захисту яких він звернувся до суду.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що ОКС ЛГП «Галсільліс» Львівської області не було подано жодної заявки на продаж необробленої деревини на аукціонних торгах, що відбулися 20.12.2016 р. на товарній біржі «Львівська Універсальна», в той час, як відповідач 2 реалізував свою продукцію на аукціонних торгах відповідача 1, що є порушення законодавства та є підставою визнати такі торги недійсними. Також позивач стверджує, що товарна біржа «Товарно - сировинна біржа «Галконтракт» не відповідає вимогам Положення «Про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини», оскільки на ринку необробленої деревини дана біржа ніколи не виступала організатором аукціонних торгів, а персонал не має достатніх навичок та досвіду роботи, а торги проведенні з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, відсутність належної публікації про аукціон у друкованих засобах масової інформації обласного значення та загальнодержавного значення, порушення строків проведення та інше. Скаржник вважає, що обмеження конкуренції та дискримінація субєктів господарювання товарною біржою «Товарно-сировинна біржа «Галконтракт» призвела до того, що був порушений механізм ціноутворення на необроблену деревину. Крім цього, апелянт наголошує, що незаконні дії та бездіяльність товарної біржі «Товарно-сировинна біржа «Галконтракт» спричинила порушення загальних принципів господарювання в Україні, обмеження права на конкуренцію та дискримінацію субєктів господарювання щодо купівлі необробленої деревини, порушили порядок ціноутворення на необроблену деревину, зменшили можливий розмір надходжень до бюджету, що стало і причиною звернення з даним позовом про визнання аукціонних торгів з продажу необробленої деревини I кварталу 2017 року недійсними.

Відповідачем 1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач не є особою, права та інтереси якої порушено оскаржуваними аукціонними торгами. Крім цього, відповідач 1 зазначає, що позивач не надає жодних доказів існування трьохсторонньої угоди між ним та Дрогобицьким дочірнім лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс», яке не є стороною у справі, а також не наводить жодних норм чинного законодавства України, порушення яких було наслідком неподання заявки від ОКС ЛГП «Галсільліс» на продаж необробленої деревини.

Відповідачем 2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що уявлення позивача про незаконність проведених аукціонних торгів нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання таких торгів недійсним в судовому порядку, оскільки відповідно до приписів ст. 1 ГПК України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзивів на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 20.12.2016 р. товарною біржею «Товарно-сировинна біржа «Галконтракт» були проведенні аукціонні торги з продажу необробленої деревини заготівлі І кварталу 2017 р. ОКС ЛГП «Галсільліс» Львівської області.

Як стверджує позивач, між ОКС ЛГП «Галсільліс» Львівської області, товарною біржою «Львівська Універсальна» та уповноваженою брокерською конторою ПП «Колорит» укладено трьохсторонні угоди про проведення торгів необробленою деревиною, що діють до 31.12.2018р.

Предметом даної угоди є здійснення сторонами дій, повязаних з підготовкою та проведенням аукціонних, спеціалізованих та біржових торгів по продажу необробленої деревини у відповідності до Регламенту з організації підготовки та проведення торгів по продажу необробленої деревини, Положення про проведення аукціонів та правил біржової торгівлі, що діють на Львівській універсальній товарній біржі, а також чинного законодавства України. Реалізація товару замовника на біржі проводиться шляхом проведення аукціонних, спеціалізованих або біржових торгів.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.3 вказаної угоди, будь-які зміни і доповнення до даної угоди дійсні лише при умові, якщо вони оформленні в письмовому вигляді і підписані трьома сторонами.

Розбіжності, які виникли в процесі реалізації даної угоди, а також взаємовідносини сторін, що не регулюються даною Угодою, вирішуються згідно діючого законодавства України.

При прийнятті постанови суд апеляційної виходив з такого.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 р. № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містяться у статті 20 ГК України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Необхідно зазначити, що з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Разом з тим, частиною 5 п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Необхідно також зазначити, що вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як підтверджується матеріалами справи, предметом даного спору є вимога позивача визнати недійсними аукціонні торги з продажу необробленої деревини заготівлі І кварталу 2017 року ОКС ЛГП «Галсільліс» Львівської області, що відбулися на торговій біржі «Товарно-сировинна біржа «Галконтракт» 20.12.2016 р. Тобто, позивач оскаржує неправомірність торгів, за якими він не є стороною, при цьому, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та Дрогобицьким дочірнім лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс», яке не є стороною у справі укладено договір за яким торги мали проводитись ним.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що вказаний договір не має жодного відношення до відповідачів 1 та 2 за цим позовом, а аукціонні торги проведено з продажу необробленої деревини, про що й зазначає й сам позивач, а не спеціалізований аукціон, що спростовує доводи позивача в частинні порушення відповідачем 1 вимог положення.

Однак, звертаючись до суду із даним позовом, позивач, всупереч наведених вище вимог, не наводить аргументів, в чому полягає порушення його прав та законних інтересів, для захисту яких він звернувся до суду, а лише стверджує про те, що оспорювані ним правочин (проведення аукціонних торгів), відповідачі у справі не мали права вчиняти, що відповідно до норм закону як стверджує позивач має наслідком визнання проведення таких торгів недійсними.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не надав доказів, що аукціонні торги, проведені 20.12.2016 р. з продажу необробленої деревини заготівлі І кварталу 2017 р. ОКС ЛГП «Галсільліс» Львівської області, порушують його права і охоронювані законом інтереси, а отже, позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2017 р. у справі

№ 914/190/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.06.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Зварич О.В.

ОСОБА_1