ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

"06" червня 2017 р. Справа № 911/1308/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтинент-Україна», м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Центр», смт. Згурівка,

про стягнення 43 146,08 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, договір від 11.04.2017 №113/17,

ордер КС №222362;

від відповідача: ОСОБА_2, уповноважений, довіреність від 01.07.2015 №2599;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Агроконтинент-Україна», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Агроконтинент-Україна») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 26.04.2017 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Центр», смт. Згурівка Київської області (далі по тексту ТОВ «ВП «Центр»), в якому просить стягнути з відповідача 43146,08 грн. боргу за поставлений за договором поставки №00049 від 24.02.2016 товар та покласти на відповідача судові витрати, які складаються із 1600,00 грн. судового збору та витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/1308/17 та призначено справу до розгляду на 29.05.2017.

В судовому засіданні 29.05.2017 представником відповідача подано засвідчене банком платіжне доручення від 24.05.2017 №1088, згідно якого відповідач сплатив позивачу вартість спірного товару в сумі 43 146,08 грн. Представником позивача було подано суду додаткові документи, зокрема довідку про банківські реквізити позивача та документи щодо оплати послуг адвоката рахунок-фактуру та Акт 0У-0000022 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) .

В судовому засіданні 29.05.2017 в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України суд оголосив перерву в засіданні до 06.06.2017, про що присутні представники сторін були повідомлені особисто під розпис.

В судовому засіданні 06.06.2017 представники сторін надали суду пояснення по суті позову. Відповідач заперечив проти покладення на відповідача судових витрат, мотивуючи відсутністю порушення умов договору з боку відповідача, відтак і відсутністю його вини у виникненні спору.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24.02.2016 було укладено договір поставки №0049, умовами якого сторони передбачили поставку товару за номенклатурою, за ціною та у строки, передбачені у специфікаціях, які є його невідємними частинами.

Відповідач твердить, що предметом договору, який сторони визначили у специфікації №1, була сівалка точного висіву Monosem вартістю 1 025 814,00 грн., яку позивач поставив відповідачу за видатковою накладною від 18.04.2016 №76. Після початку експлуатації придбаної техніки відповідачем було виявлено недоліки поставленої сівалки, яка була несумісною із спецтехнікою відповідача без встановлення додаткового обладнання навігаційної системи.

Суд звертає увагу на те, що стаття 673 ЦК України відносить до обовязків продавця поставити товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і який придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується, а якщо продавець був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Відтак, зазначене свідчило б про порушення закону з боку продавця позивача, якби відповідач надав докази предявлення відповідної вимоги до продавця в порядку ст. 678 ЦК України. Разом із тим, таких доказів відповідачем не подано.

Позивач твердить, що сторонами було погоджено поставку вказаної навігаційної системи у специфікації №2 до договору від 31.03.2016. Разом із тим, зазначена специфікація №2 з боку відповідача покупця підписана не була, відтак у суду відсутні вважати погодженими сторонами в належній формі на підставі вільного волевиявлення (ст. 627, 638, 654 ЦК України) умови поставки, викладені у специфікації №2, а саме щодо вартості товару 46 025,94 грн., та умов оплати передоплата не пізніше 05.04.2016.

Разом із тим, як вбачається з видаткової накладної від 18.04.2016 №78, копія якої знаходиться в матеріалах справи, а оригінал поданий в судовому засіданні, позивач передав, а відповідач прийняв без заперечень вказану навігаційну систему вартістю 43 146,08 грн.

Твердження відповідача про те, що в дійсності відбулась не поставка товару, а передання експериментального зразку, для встановлення можливості експлуатації придбаної сівалки технікою відповідача, з можливістю подальшого узгодження умов придбання, строків оплати або повернення товару, жодними доказами не підтверджується.

Разом із тим, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема статті 9 названого закону, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частинами першої та другої ст. 692 ЦК України. Тобто перебіг строку виконання грошового зобовязання покупцем, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої ст. 530 ЦК України до відповідних правовідносин не застосовується.

Відтак, твердження відповідача про відсутність порушення господарського зобовязання щодо оплати спірного товару навігаційної системи, а відтак і про відсутність спору між сторонами на момент звернення позивача до суду з позовом матеріалами справи спростовується.

Разом із тим, платіжним дорученням від 24.05.2017 № 1088 відповідач сплатив позивачу 43 146,08 грн. з призначенням платежу «за навігаційну систему Х-14, sgr-1», відтак судом встановлено, що відповідачем ТОВ «ВП «Центр» сума основної заборгованості за поставлений товар в сумі 43 146,08 грн., яка є предметом розгляду у даній справі, погашена.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

За таких обставин, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України, провадження у справі №911/1308/17 підлягає припиненню, у зв'язку із відсутністю предмету спору. Одночасно суд звертає увагу позивача на те, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до частини третьої ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету тощо.

Частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі, коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Передбачені нею наслідки можуть наставати в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її законних вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в пункті 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Відтак, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача як на сторону в результаті неправильних дій якої виник спір.

Також позивач просить суд включити до судових витрат 6000,00 грн., сплачених позивачем згідно платіжного доручення від 25.04.2017 № 2021 адвокатському обєднанню «Київська колегія адвокатів «Праволад» в оплату послуг адвоката.

На підтвердження зазначених витрат до позову додана копія договору від 11.04.2017 № 113/17 про надання адвокатських послуг та представництво інтересів, укладеного між ТОВ «Агроконтинент-Україна» (замовник) та Адвокатським обєднанням «Київська колегія адвокатів «Праволад» (колегія адвокатів), згідно якого колегія адвокатів зобовязалася надавати замовнику правову допомогу та представляти інтереси замовника у судах всіх інстанцій у справі щодо стягнення коштів (боргу) з ТОВ «Виробниче підприємство «Центр» в сумі 43 146,08 грн. Суду подано копію рахунку-фактури від 19.04.2017 №СФ-000023 на оплату адвокатських послуг вартістю 6000,00 грн.

Представництво інтересів позивача в процесі фактично здійснювала адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4665/10 від 20.10.2011) на підставі ордеру серія КС №222362 виданого АО «ККА «Праволад».

Суду подано копію Акту №ОУ-0000022 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21.04.2017, згідно якого замовник прийняв послуги згідно рахунку-фактури від 19.04.2017 №СФ-000023 вартістю 6000,00 грн. Позивачем згідно платіжного доручення від 25.04.2017 № 2021 фактично сплачено адвокатському обєднанню «Київська колегія адвокатів «Праволад» 6000,00 грн. в оплату послуг адвоката.

Склад судових витрат визначений ст. 44 ГПК України і складається з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої ст. 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами (пункт 6.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. №7).

Стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Підпунктом 6.5. пункту 6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивач не надав доказів, що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката у заявленій сумі, час витрачений на надання адвокатських послуг у даній справі, а стосовно складності справи, судом враховано, що даний спір у справі для фахівця правознавця жодної складності не представляє, а позовні матеріали підготовлені із значними недоліками.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження розумності витрат на адвокатські послуги, розмір яких є значним у порівнянні з ціною позову та рівнем складності справи, з урахуванням обставин справи, зокрема, тривалості розгляду справи, обсягу фактично наданих послуг, суд вважає, що суму витрат на оплату послуг адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи необхідно зменшити та стягнути з відповідача на користь позивача 3 200,00 грн.

Беручи до уваги викладене вище та керуючись частиною другою ст. 49, пунктом 1-1 частини першої ст. 80, ст. 86ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №911/1308/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтинент-Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Центр» припинити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Центр» (07600, Київська обл., Згурівський район, смт. Згурівка, вул. Московська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 34099325)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтинент-Україна» (03143, м. Київ, Голосіївський район, вул. Академіка Заболотного, буд. 150-Г, офіс 108, ідентифікаційний код 37897304)

1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень нуль копійок) судового збору,

3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень нуль копійок) витрат на послуги адвоката.

Оригінал ухвали направити позивачу, а копію відповідачу.

Ухвала господарського суду Київської області від 06.06.2017 у справі № 911/1308/17 набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Ухвала господарського суду Київської області від 06.06.2017 у справі № 911/1308/17 є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Стягувачем за вказаною ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю «Агроконтинент-Україна» (03143, м. Київ, Голосіївський район, вул. Академіка Заболотного, буд. 150-Г, офіс 108, ідентифікаційний код 37897304)

Боржником за вказано ухвалою є з товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Центр» (07600, Київська обл., Згурівський район, смт. Згурівка, вул. Московська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 34099325)

Строк пред'явлення ухвали господарського суду Київської області від 06.06.2017 у справі №911/1308/17 до виконання до 07.06.2020.

Суддя О.В. Конюх