ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа № 911/947/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (керівник виписка з ЄДР);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Віамін Україна, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Миронівський агрокомплекс, с. Росава, Миронівський район

про стягнення 264 080, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Віамін Україна звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Миронівський агрокомплекс про стягнення 264 080, 00 грн основної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № 42/2014 від 28.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.04.2017 р. порушено провадження у справі № 911/947/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Віамін Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю „Миронівський агрокомплекс про стягнення 264 080, 00 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 26.04.2017 р.

26.04.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 17.05.2017 р.

17.05.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 24.05.2017 р.

24.05.2017 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 42/2014, згідно умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупцю певний товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2. договору предметом постачання є премікси, вітамінні комплекси, ферменти, готові корми, дезінфікуючі засоби, засоби для силосування, ветеринарні препарати, вакцини, обладнання згідно видаткових накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку. Постачальник до моменту поставки товару покупцю має право змінити ціни. Якщо покупець прийняв товар (підписав видаткову накладну) вважається, що ціни на товар, вказані у відповідних рахунку та видатковій накладній, погоджені сторонами.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що строк оплати поставленого на умовах даного договору товару складає 60 календарних днів з моменту поставки товару, якщо інший порядок оплати не встановлено у додаткових угодах до даного договору. Моментом поставки товару вважається його фактична передача, яка визначається відповідно до дати, вказаної у видатковій накладній.

Пунктом 6.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання його сторонами та діє до 31.12.2014 р., а в частині розрахунків до їх повного виконання.

На виконання умов договору позивачем протягом червня-вересня 2015 р. було передано у власність (поставлено) відповідачу товар на загальну суму 308 880, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 353 від 02.06.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 383 від 12.06.2015 р. на суму 34 320, 00 грн та відповідною довіреністю позивача № 117 від 11.06.2015 р., виданою на свого представника ОСОБА_2 на отримання товару, видатковою накладною № 409 від 26.06.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 467 від 23.07.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 628 від 24.09.2015 р. на суму 68 640, 00 грн та відповідною довіреністю позивача № 197 від 23.09.2015 р., виданою на свого представника ОСОБА_2 на отримання товару, наявними в матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті отриманого товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 44 800, 00 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, наявними у матеріалах справи.

30.09.2016 р. між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2016 р. склала 264 080, 00 грн.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати отриманого товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 264 080, 00 грн, що підтверджується договором поставки № 42/2014 від 28.07.2014 р., видатковою накладною № 353 від 02.06.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 383 від 12.06.2015 р. на суму 34 320, 00 грн та відповідною довіреністю позивача № 117 від 11.06.2015 р., виданою на свого представника ОСОБА_2 на отримання товару, видатковою накладною № 409 від 26.06.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 467 від 23.07.2015 р. на суму 68 640, 00 грн, видатковою накладною № 628 від 24.09.2015 р. на суму 68 640, 00 грн та відповідною довіреністю позивача № 197 від 23.09.2015 р., виданою на свого представника ОСОБА_2 на отримання товару, відповідними виписками з банківського рахунку позивача, актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2016 р., наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 264 080, 00 грн за договором поставки № 42/2014 від 18.07.2014 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Миронівський агрокомплекс (ідентифікаційний код 38164261) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Віамін Україна (ідентифікаційний код 36147438) 264 080 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості та судові витрати 3 961 (три тисячі девятсот шістдесят один) грн 20 (двадцять) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

31 травня 2017 р.