РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №910/7279/17
За позовом Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центри раннього розвитку дітей»

про стягнення 610 456,41 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Севостьянова В.В. (дов. №33/07-72 від 12.01.2017);

від відповідача - не з'явився.

встановив :

04.05.2017 Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації звернулось до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центри раннього розвитку дітей» про стягнення 610 456,41 грн., з яких 541 858,65 грн. - заборгованість по орендних платежах за період з 22.01.2013 по 30.11.2016 та пеня у сумі 68 597,76 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва № 40 від 08.01.2008 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2017 порушено провадження у справі №910/7279/17, розгляд справи призначено на 30.05.2017.

30.05.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 30.05.2017 з'явився, надав усні пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 30.05.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 30.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

08.01.2008 між Управлінням освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центри раннього розвитку дітей» (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва № 40 (далі - договір), відповідно до п. п. 1.1 якого орендодавець на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві адміністрації від 05.12.2007 №1753 передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення в буд. №18 по вул. Щербакова (Будинок дитячої творчості), загальною площею 165,0 кв.м., в т.ч.: на 1 поверсі 15,0 кв.м. постійно під методичний кабінет та 96,2 кв.м. на 1 поверсі; 28,9 кв.м. на 2 поверсі; 24,9 кв.м. на 3 поверсі - погодинно, для проведення навчального процесу. Об'єкт оренди передається орендарю згідно з актом приймання-передачі, що є невід'ємною частиною договору оренди.

Відповідно до п. 2.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розмір якої за перший місяць складає 8283,03 грн. згідно додатку №1 до договору. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць.

Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати підписання договору (п.2.3 договору).

За умовами п. 2.4 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків власної господарської діяльності щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Орендар сплачує орендодавцю компенсацію плати за користування земельною ділянкою в розмірі і в строки, визначені додатком №2 до даного договору (п. 2.7 договору).

Згідно з п. 3.1 договору орендодавець зобов'язаний на момент підписання договору оренди передати, а орендар - прийняти об'єкт оренди за актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення. У випадку стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому чинним законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі витрати, пов'язані з таким стягненням.

Відповідно до п. 8.2 договору строк дії договору встановлений з моменту підписання - до 01.11.2010.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 14.07.2011 №402/5789 «Про деякі питання оренди майна територіальної громади міста Києва» дію договору оренди №40 від 08.01.2008 було продовжено на підставі укладеної додаткової угоди №1 від 14.07.2011 до 31.03.2012 включно.

Орендар фактично використовував приміщення до укладення нового договору, а саме до 29.11.2016.

За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в місті Києві ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01.08.2012 по 01.06.2016 роки відповідно до акту від 15.09.206 №031-30/982, встановлено несвоєчасність сплати відповідачем орендних платежів та нараховано за період з 01.08.2012 по 01.06.2016 пеню за несвоєчасну сплату орендних платежів.

Зокрема, ревізією своєчасності розрахунків з орендарем ТОВ «Центри раннього розвитку дітей» за надане в оренду приміщення та застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендних платежів в період з 01.01.2014 по 01.06.2016, встановлено, що Управлінням освіти розрахунки з вказаним орендарем здійснено з недотриманням визначених договірних зобов'язань, як це передбачено ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ст. ст. 629, 651 ЦК України від 16.01.2003.

Відповідача було попереджено про нарахування пені, яку необхідно сплатити та запропоновано графік погашення, що підтверджується листами від 12.09.2016 №33/09-2126 та від 24.10.2016 №33/09-2370.

Матеріали справи містять претензію позивача від 01.11.2016 №33/07-2430 на загальну суму заборгованості станом на 31.10.2016 у розмірі 528 581,94 грн.

З листа відповідача від 14.11.2016 №108 вбачається, що останній сплачував рахунки до січня 2015 року, коли сума рахунків, на його думку, безпідставно зросла до більш ніж 22 000,00 грн., у зв'язку із чим він звернувся до позивача для надання розрахунку вартості такого користування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачем не сплачено вказану заборгованість, у зв'язку із чим ним нараховано та заявлено до стягнення з останнього 610 456,41 грн., з яких 541 858,65 грн. - заборгованість по орендних платежах за період з 22.01.2013 по 30.11.2016 та пеня у сумі 68 597,76 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем орендних платежів відповідно до договору оренди нежитлових приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва № 40 від 08.01.2008.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

З огляду на викладені норми вбачається обов'язок орендаря сплачувати оренду плату за весь час користування об'єктом оренди.

Відповідно до п. 2.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розмір якої за перший місяць складає 8283,03 грн. згідно додатку №1 до договору. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць.

Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати підписання договору (п.2.3 договору).

За умовами п. 2.4 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків власної господарської діяльності щомісячно, не пізніше 25 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Таким чином, враховуючи визначений сторонами розмір місячної орендної плати відповідач за час користування спірним майном протягом вказаного періоду зобов'язаний був сплатити на користь позивача орендну плату.

Згідно із пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи свідчать, що всупереч прийнятих на себе договірних зобов'язань відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків в частинні внесення орендної плати, в результаті чого виникла заборгованість, що за неоспореними відповідачем розрахунками позивача становить 541 858,65 грн. за період з 22.01.2013 по 30.11.2016.

Таким чином, станом на дату прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 541 858,65 грн., яка належним чином доведена, відповідачем не спростована, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з останнього пеню у розмірі 68 597,76 грн.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочення. У випадку стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому чинним законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі витрати, пов'язані з таким стягненням

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вказані суми нарахувань підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, не спростував належними доказами, розмір позовних вимог не оспорив, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по орендним платежам у розмірі 541 858,65 грн., а також пені у розмірі 68 597,76 грн., у зв'язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центри раннього розвитку дітей» (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 49-А, код 31035960) на користь Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 6-А, код 37470086) суму основної заборгованості у розмірі 541 858 (п'ятсот сорок одну тисячу вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 65 коп., пеню у розмірі 68 597 (шістдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн 76 коп., та судовий збір у розмірі 9 156 (дев'ять тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 85 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 06.06.2017.

Суддя В.О. Демидов