КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа№ 910/22749/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Фомін О.Д.(дов №062/15/1/03-29 від 04.01.2017 р.);

від відповідача: Сущенко С.М. (дов. №02-12/01-17 від 12.01.2017 р.);

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017р.

по справі № 910/22749/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ОМІТЕХ"

про стягнення 87 095,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 87 095,28 грн., з яких 30 165,72 грн. - сума боргу, 1 880,30 грн. - 3% річних, 55 049,26 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2017 р. по справі № 910/22749/16 в задоволені позовних вимог комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що з 08.10.2012р. власником приміщення за адресою: вул. Б.Хмельницького, 51-Б, по якому передбачено надання послуг на підставі договору, є ТОВ "Статус Груп Київ" та з 30.05.2013р. відповідач фактично припинив користуватися даним приміщенням. Відповідач звертався до позивача з листами про припинення дії договору про надання послуг №1202 від 01.09.2005 року, в зв'язку з тим, що він даним приміщенням не користується. Враховуючи те, що позивач відмовився від розірвання договору, останній було розірвано в судовому порядку. Оскільки відповідач з 30.05.2013р. приміщенням не користується, підстави для стягнення з відповідача вартості комунальних послуг за період з 31.08.2013 року по 11.03.2014 року відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 р. у справі № 910/22749/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, неналежне виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1202 від 01.09.2005 року, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем за період з 31.08.2013 року по 11.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 30 165,72 грн. за надані послуги, передбачені договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 р. з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 р. апеляційну скаргу комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/22749/16.

10.05.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 23.05.2017 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.09.2005 року між ТОВ "Науково-виробниче підприємство "ОМіТех" (абонент) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (дирекція) укладено договір № 1202 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів (договір) (а.с.9).

За умовами пункту 1.1. договору предметом його є надання послуг з теплопостачання, обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем центрального опалення (ЦО) та холодного водопостачання та водовідведення (ХВП) та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Б. Хмельницького, 51-Б, а також своєчасна і повна сплата абонентом спожитих теплової енергії та інших послуг, зазначених у цьому договорі.

Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції, відповідач 03.06.2013 року направив позивачу лист № 0240, яким повідомив позивача про зміну власника приміщення за адресою: вул. Б.Хмельницького, 51-Б, по якому передбачено надання послуг на підставі договору (а.с.130), до вказаного листа долучив Акт прийому-передачі приміщення від 08.10.2012 року новому власнику - ТОВ "Статус Груп Київ" та просив позивача припинити дію договору (а.с.139).

Згідно Свідоцтва про право власності від 30.01.2013 року власником нежилого приміщення за адресою: вул. Б.Хмельницького, 51-Б є ТОВ "Статус Груп Київ"(а.с.148).

Позивач листом №155/23-08/65 від 21.08.2013 року (а.с.132) відмовився від розірвання договору, зазначивши, що в порушення пункту 7.3 договору у відповідача станом на 21.08.2013 рік існує заборгованість в розмірі 46 887,89 грн., таким чином, договір може бути розірваний в разі сплати відповідачем боргу.

30.08.2013 року відповідач здійснив погашення заборгованості, сплативши двома платіжними дорученнями 46 887,89 грн. (45 702,99 грн. згідно п/д №71 від 27.08.2013 року за отримані послуги в період з жовтня 2012 року по 1 серпня 2013 року, та 1 184,90 грн. згідно п/д 74 від 30.08.2013 року за отримані послуги в період з 02.08.2013 року по 21.08.2013 року) (а.с.134,135)

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2013 року у справі №910/12136/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2014 року, розірвано договір про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів, укладений 01.09.2005 р. між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ОМіТех".

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що у період з 31.08.2013 року по 11.03.2014 року (день набрання чинності рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2013 року у справі №910/12136/13), договір від 01.09.2005 року діяв, а відтак відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати позивача за теплову енергію та технічне обслуговування, які були надані в приміщення відповідача в період дії договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено, що з 08.10.2012р. власником приміщення за адресою: вул. Б.Хмельницького, 51-Б, по якому передбачено надання послуг на підставі договору, є ТОВ "Статус Груп Київ", та з 30.05.2013р. відповідач фактично припинив користуватися даним приміщенням. Оскільки відповідач з 30.05.2013р. приміщенням не користується, підстави для стягнення з відповідача вартості комунальних послуг за період з 31.08.2013 року по 11.03.2014 року відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як передбачено частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

За умов ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладено на споживача.

Відповідно до частини 6 ст. 26 закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі закінчення потреб в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порідку, встановленому законом.

Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції, під час розгляду справи №910/12136/13 судами встановлено, що з 08.10.2012р. власником приміщення за адресою: вул. Б.Хмельницького, 51-Б, по якому передбачено надання послуг на підставі договору, є товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Груп Київ".

ТОВ "НВП "ОМіТех" фактично припинив користування цим приміщенням з 30.05.2013р., після чого неодноразово звертався до відповідача з листами про припинення дії договору.

КП "Київжитлоспецексплуатація" проти розірвання договору заперечувало з посиланням та те, що у ТОВ "НВП "ОМіТех" наявна заборгованість з оплати послуг за договором, передання зазначеного приміщення до нового власника відбулося неналежним чином, зокрема, на порушення умов договору. На час розгляду справи ТОВ "НВП "ОМіТех" оплатило послуги контрагента за Договором.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Груп Київ" права власності на приміщення по вул. Б. Хмельницького, 51-Б, за яким передбачено надання послуг з теплопостачання, обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем центрального опалення (ЦО) та холодного водопостачання та водовідведення (ХВП) та їх абонентських уводів за договором; судами під час розгляду справи №910/12136/13 встановлено, що з 30.05.2013р. відповідач припинив фактичне користування зазначеним приміщенням, про що неодноразово повідомляв позивача та просив припинити дію договору, а тому колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача вартості комунальних послуг за період з 31.08.2013 року по 11.03.2014 року, оскільки відповідач не є власником вказаного приміщення та у зазначений період не користувався приміщенням, а відтак у розумінні ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не був споживачем комунальних послуг у спірний період.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів фактичного надання послуг за договором від 01.09.2005 року про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО ХВП та їх абонентських уводів в нежитловому приміщенні № 51-б по вул. Б.Хмельницького саме відповідачу до суду надано не було.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що відповідач зобов'язаний був оплачувати комунальні послуги за період дії договору до 11.03.2014 року (день набрання чинності рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2013 року у справі №910/12136/13, яким договір розірвано) є необґрунтованими, оскільки відповідач листом № 0240 від 03.06.2013 року повідомляв позивача про зміну власника приміщення та про те, що відповідач фактично припинив користування приміщенням, в зв'язку з чим просив розірвати договір.

Окрім того, факт припинення відповідачем користування цим приміщення з 30.05.2013 року встановлений відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 11 березня 2014 року по справі № 910/12136/13 (а.с.113 ), що залишена без змін відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 24 червня 2014 року (а.с. 114) та в силу ст. 35 ГПК України є таким, що не доводиться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Безпідставним є також, посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача -ТОВ «Статус Груп Київ», оскільки позовні вимоги до ТОВ «Статус Груп Київ» не заявлялись та предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості з ТОВ "НВП "ОМіТех" за договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів від 01.09.2005 року, відповідно стороною якого ТОВ «Статус Груп Київ» не є.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2017 року у справі № 910/22749/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 року у справі № 910/22749/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 року у справі № 910/22749/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/22749/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко