ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 914/154/17

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_2

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів, м. Львів, вх.№01-05/1887/17 від 20.04.2017 року

на рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року

у справі № 914/154/17

за позовом: ОСОБА_1 міського центру зайнятості, м. Львів

до відповідача : ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, м. Львів

про: повернення допомоги з безробіття в розмірі 1 508,65 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4-представник на підставі довіреності № 1 від 05.01.2017 року;

від відповідача : ОСОБА_5 представник на підставі довіреності №02/1734 від 12.10.2016 року;

від третьої особи: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №914/154/17 (суддя Галамай О.З.) позовні вимоги ОСОБА_1 міського центру зайнятості, до відповідача ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про повернення допомоги з безробіття в розмірі 1 508,65 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №914/154/17, відповідач Львівське обласне управління водних ресурсів подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що третій особі у даній справі статус безробітної було надано саме після звільнення її за скороченням штатів з роботи з ОСОБА_1 філії державного підприємства «Документ» (ЛФДП «Документ»), а не з ОСОБА_1 облводресурсів. Визначення розміру допомоги з безробіття здійснювалось також виходячи із заробітної плати в ЛФДП «Документ», а не із заробітної плати, яку вона отримувала в ОСОБА_1 облводресурсів.

Відповідно до наказів ОСОБА_1 центру зайнятості допомога ОСОБА_3 призначалась відповідно п.п. 1,3,4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а не відповідно до п.2 ст.22 та п.2 ст.23 цього Закону. Нарахування та виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_3 здійснювались не як особі, що звільнена за п. 3 ст.40 КЗпП України, тобто не у звязку з її звільненням з Львівськрго обласного управління водних ресурсів, а у звязку з звільненням з ЛФ ДП «Документ» за п.1.ст.40 КЗпП України. Посилається апелянт також на те, що преюдиційними можуть бути тільки обставини, а не висновки щодо обставин. Також апелянт зазначає на приховання ОСОБА_3 від скаржника факту набуття нею статусу безробітного.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2017 р. у справі № 914/154/17 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2017 року, справу №914/154/17 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Желіку М.Б. та Марку Р.І..

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 21.04.2017 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 23.05.2017 року.

Ухвалою суду від 23.05.2017 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 06.06.2017 року зявився представник позивача, проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення прийняте господарським судом Львівської області від 28.03.2017 року вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судовому засідання подану ним апеляційну скаргу підтримав, з мотивів наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 27.03.2014 року ОСОБА_3 звільнена ОСОБА_1 обласним управлінням водних ресурсів з посади провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП.

Відповідно до наказу ОСОБА_1 міського центру зайнятості ОСОБА_3 17.12.2014 року надано статус безробітної, призначено допомогу з безробіття та розпочато виплату допомоги з безробіття відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22 та п. 1 ст.23 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 30.10.2015р. у справі № 463/1946/14-ц визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України від 27.03.2014 року №60 про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторину вод та зобовязано поновити її на цій посаді. Зазначене рішення залишене без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.08.2016 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, встановлені судом та висновки суду щодо обставин є єдиним поняттям, синонімами, чим спростовуються покликання скаржника. Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття № 606 від 14.04.2016р. ОСОБА_1 міським центром зайнятості зясовано, що в період перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітною ОСОБА_3 поновлено на посаді провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод з 02.12.2015р. на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/1946/14 від 30.10.2015р. відповідно до наказу ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів від 02.12.2015 р. № 31-о.

Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття № 606 від 14.04.2016р. ОСОБА_1 міським центром зайнятості зясовано, що в період перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітною ОСОБА_3 поновлено на посаді провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод з 02.12.2015р. на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/1946/14 від 30.10.2015р. відповідно до наказу ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів від 02.12.2015 р. № 31-о. Виплата допомоги по безробіттю була проведена за період з 02.12.2015р. по 20.12.2015р. у сумі 1508,65 грн.

У звязку з поновленням третьої особи на роботі за рішенням суду, позивач скерував відповідачу претензію №10/2228 від 22.04.2016 р. з вимогою в пятнадцятиденний термін з моменту отримання даної претензії перерахувати кошти в сумі 1 508,65 грн. витрачених, як допомогу по безробіттю. Відповідач, розглянувши дану претензію, скерував на адресу позивача лист-відповідь №13/а780 від 05.05.2016 р., в якій зазначив, що вважає таку претензію безпідставною та задоволення якої буде суперечити чинному законодавству. Грошові кошти в розмірі 1508,65 грн. повернуті ОСОБА_1 обласним управлінням водних ресурсів не були.

Ці обставини правильно і повно встановлені судом першої інстанції.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Відповідно до п. 1 статті 1 Закону України Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно п. 8 статті 1 Закону України Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу. Так, ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначено, що із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази своєчасного повідомлення відповідачем (як роботодавцем який поновив ОСОБА_3 на роботі згідно рішення суду) ОСОБА_1 міського центру зайнятості про прийняття наказів про поновлення третьої особи на роботі.

Наведеним спростовуються заперечення скаржника про те, що між ОСОБА_1 міським центром зайнятості та ОСОБА_1 обласним управлінням водних ресурсів не виникло жодних прав та обовязків, повязаних з постановкою ОСОБА_3 на облік, як безробітної, так і з виплатою їй допомоги по безробіттю, оскільки ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_1 міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної з підстав звільнення її з ОСОБА_1 філії ДП Документ за скороченням штатів, а не з підстав звільнення її з ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів; поновлена ОСОБА_3 була на роботі в ОСОБА_1 обласному управлінні водних ресурсів, тобто, в організації, яка не спричинилась до надання надання ОСОБА_3 статусу безробітної та виплати їй допомоги.

З огляду на викладене, на підставі зазначених норм законодавства, оскільки наказом саме ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів від 02.12.2015 р. № 31-о ОСОБА_3 було поновлено на роботі на виконання рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30.10.2015р. у справі № 463/1946/14-ц, скаржник зобов'язаний на підставі частини четвертої статті 35 Закону сплатити позивачу грошові кошти у сумі 1 508,65 грн.. Разом з тим, Львівське обласне управління водних ресурсів не позбавлене звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_3 з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

При цьому, в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 11.08.2016 р. у справі №463/1946/14, яким залишено без змін рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30.10.2015р. у даній справі, встановлено, що після звільнення з роботи ОСОБА_3 з 17 грудня 2014 року по 21 грудня 2015 року вона перебувала на обліку в Центрі зайнятості та за цей період їй виплачено 27077 грн.62 коп. допомоги з безробіття, з яких 1508, 65 грн. за період з 02.12.2015 року по 20.12.2015 року підлягають відшкодуванню з ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів, оскільки допомога з безробіття ОСОБА_3 була виплачена по 21 грудня 2015 року, хоча 02.12.2015 року на виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 була поновлена на роботі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2017 р. у справі № 914/154/17 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обласного управління водних ресурсів, м. Львів, вх.№01-05/1887/17 від 20.04.2017 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі № 914/154/17 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 12.06.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.