РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 Справа № 910/3577/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Підприємства Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок м. Києва "Авангард"

до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Авангард"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київська міська рада

про стягнення 157 185, 20 грн.

за участю представників:

від позивача:Хахановський А.В.- представник за довіреністю б/н від 25.12.2016 р.
від відповідача:Сірик В.В.- представник за довіреністю № 1/05-01-16д від 17.05.2016 р.
від третьої особи:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Підприємство Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок м. Києва "Авангард" (далі - Підприємство "Авангард") з позовом до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Авангард" (далі - ДП "СК "Авангард") про стягнення 157 185, 20 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у відповідача виник обов'язок з відшкодування грошових коштів, сплачених позивачем Київській міській раді за оренду земельної ділянки кадастровий номер :91:105:018, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 46, за фактичне користування землею, на якій знаходиться належна відповідачу будівля льодового стадіону, площею 8 422,80 кв.м. у розмірі 157 185,20 грн.

У позові Підприємство "Авангард" просило суд стягнути з відповідача частину орендної плати, що складає 157 185,20 грн. за земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна - будівля льодового стадіону, площею 8 422,80 кв.м.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2017 р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київську міську раду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, роз'яснив, що кошти, які він просить стягнути з відповідача є компенсацією орендної плати за частину земельної ділянки, якою користується відповідач (про що подав заяву про уточнення позову). Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що відповідно до норм земельного законодавства право користування земельною ділянкою виникає з моменту реєстрації цих прав, однак, реєстрація таких прав на земельну ділянку по вул. Мельникова, 46 за відповідачем не здійснена, при цьому орендарем вказаної земельної ділянки, на якій знаходиться будівля льодового стадіону, є позивач, а договірні відносини між сторонами відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, зазначив, що набуття права власності на будівлю, яке пов'язане із переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номеру. У даному випадку виділу частині земельної ділянки, на якій знаходиться будівля льодового стадіону, здійснено не було, фактично правових підстав для стягнення орендної плати за таку частину земельної ділянки немає, просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 № 624/1285 Підприємству "Авангард" надано в оренду земельну ділянку для експлуатації та обслуговування адміністративної та спортивних будівель і споруд по вул. Мельникова, 46 у Шевченківському районі.

На підставі рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2008 р. у справі № 17/448, яке набрало законної сили, між Підприємством "Авангард" та Київською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,7032 га, кадастровий номер :91:105:018, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 46, на 15 років.

Також судом встановлено, що 23.12.2011 р. між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Підприємством Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва "Авангард" (далі - орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, розташовану по вул. Мельникова, 46 у Шевченківському районі м. Києва, розміром 37 032 кв.м., кадастровий номер :91:105:018, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 24 342 188,66 грн. Строк дії договору становить 15 років (п.п. 1.1 - 3.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіціентів індексації, визначених законодавством.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вказаного договору оренди, Київська міська рада передала, а Підприємство "Авангард" отримало у користування земельну ділянку кадастровий номер :91:105:018, площею 37 032 кв.м. за адресою вул. Мельникова, 46, м. Київ.

На вказаній земельній ділянці знаходиться будівля льодового палацу площею 8 422,80 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 46-А.

Також судом встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 17.03.2014 р., яке набрало законної сили, у справі № 910/993/14 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна до Підприємства Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок м. Києва "Авангард" на будівлю льодового палацу площею 8 422,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 46 (літ. А) визнано право власності держави Україна в особі Фонду державного майна України. У подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 789-р від 03.09.2014 р. будівлю льодового палацу було віднесено до сфери управління Міністерства молоді та спорту України.

01.03.2016 р. державним реєстратором проведено первинну державну реєстрацію права власності на будівлю льодового палацу за Державою Україна в особі Міністерства молоді та спорту України.

30.03.2016 р. Міністерством молоді та спорту України був виданий наказ № 1167 про закріплення будівлі льодового палацу за ДП "СК "Авангард" на праві повного господарського відання, а 07.04.2016 р. - вказане право відповідача було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, зазначає, що оскільки за відповідачем закріплено право на будівлю, яка знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді у позивача, то відповідач повинен відшкодувати позивачу 157 185,20 грн. орендної плати, сплаченої за період з 01.04.2016 р. по 15.02.2017 р. Київській міський раді за договором оренди земельної ділянки від 23.11.2011 р.

Перевіряючи такі доводи позивача та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як вже встановлено судом, позивач - Підприємство "Авангард" є орендарем ділянки кадастровий номер :91:105:018, площею 37 032 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Мельникова, 46, м. Київ, за користування якою він сплачує орендну плату на підставі договору оренди. При цьому відповідач не є стороною договору оренди, а будь-які договірні відносини між ним та позивачем відсутні.

У той же час, слід зазначити, що відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, у даному випадку учасники правочину (позивач та третя особа), дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали відповідний письмовий документ, надавши згоді встановленої форми (договір оренди). При цьому цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, були набуті сторонами після відповідної державної реєстрації.

При цьому доказів того, що право користування вказаною земельною ділянкою було зареєстровано за відповідачем, позивач суду не надав, а у матеріалах справи такі докази відсутні.

Далі, у обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що фактично частиною вказаної земельної ділянки користується інша особа (відповідач), у зв'язку з наявністю у останньої речового права на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться на цій частині землі, а тому посилається на ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України, відповідно до яких у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, припиняється. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічні норми містяться у ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі". З урахуванням вказаних приписів закону позивач просить стягнути частину орендної плати з відповідача, розрахованої пропорційно до тієї частини земельної ділянки, на якій знаходиться будівля льодового палацу.

Проте, суд з такими доводами погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності передається іншій особі за таких умов: за наявності рішення вищезазначених органів згідно з їх повноваженнями чи шляхом укладення договору оренди земельної ділянки та лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а за пунктом 2 статті 22 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада має право визначати особливості землекористування. Відповідно до статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з указаними положеннями та положеннями ст.ст. 9, 116 ЗК України рішення Київської міської ради є підставою для набуття права на землю комунальної власності, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність чи користування громадян та юридичних осіб, розпорядження землями територіальної громади.

А відповідно до статті 120 Земельного Кодексу України укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ні сторони спору, ні Міністерство молоді та спорту України (як власник будівлі палацу спорту) не зверталися до Київської міської ради зі зверненням про виділення частини земельної ділянки по вул. Мельникова, 46, що знаходиться під будівлею льодового палацу. А з пояснень Київської міської ради слідує, що така інформація у Департаменті земельних ресурсів Київської міської ради відсутня, отже, і відповідне рішення Київською міською радою не приймалося.

Стосовно припинення права користування земельною ділянкою (частиною) позивачем, суд зазначає наступне.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою відповідно до ст. 141 ЗК України є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Статтею 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. порядок вилучення земельної ділянки у разі добровільної відмови користувача, що згідно з частиною 1 цієї статті здійснюється виключно на підставі його заяви.

За змістом ст. ст. 143 - 151 ЗК України передбачено і інші випадки припинення права на земельну ділянку та порядок припинення такого права, зокрема, у випадках набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

З вищенаведеного вбачається, що добровільна відмова від права користування земельною ділянкою (пункт "а" ст. 141 ЗК України) та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (пункт "е" ст. 141 ЗК України), є окремими підставами для припинення права на земельну ділянку. Законодавством передбачено різні порядок та процедуру припинення права на земельні ділянки щодо кожного з наведених вище випадків, регламентувавши ст. ст. 143 - 151 ЗК України, коли і який порядок та процедура мають бути застосовані.

Проте, позивач не довів суду, що він звертався до власника земельної ділянки із заявою про добровільну відмову користувача від частини земельної ділянки чи ним дотриманий порядок припинення права користування у разі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Також суд враховує, що відповідач - ДП "СК "Авангард" не є ні власником будівлі льодового палацу, ні орендарем земельної ділянки, а тому заявлені позовні вимоги щодо відшкодування орендної плати саме до ДП "СК "Авангард" на підставі ст. 322 ЦК України відповідно до якої власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, є безпідставними.

Окрім усього суд вважає необґрунтованою і суму компенсації, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки така сума визначена позивачем без надання будь-яких розрахунків та пояснень з чого він виходив, заявляючи суму стягнення у 157 185,20 грн., тобто сума позову визначена позивачем на власний розсуд.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов Підприємства "Авангард" про стягнення з відповідача компенсації орендних платежів є необґрунтованим та недоведеним, а відтак - у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Підприємства Дитячо-юнацького учбово-спортивного центру профспілок м. Києва "Авангард" до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Авангард", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київської міської ради про стягнення 157 185, 20 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 травня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 6 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.