РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017Справа №910/11503/16

За позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ"

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_2

2) ОСОБА_3

про: визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, визнання недійсним статуту, зобов'язання перевести на позивача права і обов'язки покупця частки у статутному капіталі та визнання права на частку у статутному капіталі.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_4 - за довіреністю № 3673 від 12.12.2016;

відповідача-1: не з'явилися;

відповідача-2: ОСОБА_5 - за довіреністю від 01.03.2017 № 01/03-17;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) не з'явилися;

2) не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ", товариства з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, визнання недійсним статуту, зобов'язання перевести на позивача права і обов'язки покупця частки у статутному капіталі та визнання права на частку у статутному капіталі.

Позовні вимоги мотивовані порушенням вимог частини 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства" при проведенні вказаних загальних зборів та винесенні рішень від 09.11.2011 та 10.11.2011, а також частин 1, 2 ст. 362 Цивільного кодексу України, що позбавило позивача переважного права на купівлю частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" та є підставою для визнання статуту у редакції змін, зареєстрованих 22.02.2012, недійсними.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.08.2016 у справі № 910/11503/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2017 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 04-23/1199 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/11503/16, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2017 справу № 910/11503/16 прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд даної справи призначено судом на 15.05.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 15.05.2017 відклав розгляд даної справи на 29.05.2017. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі ОСОБА_3, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

До господарського суду надійшло клопотання представника відповідача-2 про витребування доказів, яке не було розглянуто судом, оскільки докази зазначені у вказаному клопотанні були надані безпосередньо в засіданні суду.

В судовому засіданні 29.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення повноважних представників позивача, відповідача-2 по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) був учасником товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" (далі - відповідач-1) із часткою у статутному капіталі розміром 3,8%, відповідно до статуту, затвердженого зборами учасників відповідача-1, оформлених протоколом від 24.12.2004 № 6.

09.11.2011 відбулись загальні збори учасників відповідача-1, оформлені протоколом № 09/11 від 09.11.2011, на яких були присутні учасники, що разом володіють 100 % статутного капіталу відповідача-1, а із розгляду питань щодо відступлення частки у статутному капіталі відповідача-1, прийняття товариством з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" (далі - відповідач-2) та ОСОБА_2 до складу учасників відповідача-1, державної реєстрації змін в установчі документи відповідача-1.

Із протоколу № 09/11 від 09.11.2011 вбачається, що ОСОБА_3, який володіє часткою у розмірі 92,4 % статутного капіталу відповідача-1, запропонував відступити свою частку в розмірі 53,8 % на користь третіх осіб: відповідач-2 50 % статутного капіталу, що еквівалентно 14.062,50 грн., та ОСОБА_2 3,8 % статутного капіталу, що еквівалентно 1.068,75 грн. З даного питання учасниками одноголосно вирішено прийняти відступлену частку ОСОБА_3 на користь третіх осіб.

Надалі, ОСОБА_3 надав на розгляд заяви відповідача-2 та ОСОБА_2 про прийняття їх до складу учасників відповідача-1 та розподілення статутного капіталу останнього. За результатами розгляду даного питання загальними зборами 100 % голосів учасників відповідача-1 прийнято наступне рішення: відповідач-2 придбає 50 % статутного капіталу відповідача-1, що складає 14.062,50 грн., ОСОБА_2 придбає 3,8 % статутного капіталу відповідача-1, що складає 1.068,75 грн. Відтак, статутний капітал відповідача-1 в розмірі 28.125,00 грн. ділиться на сто часток та оцінюється за взаємною згодою учасників таким чином: ОСОБА_3 належить частка 38,6 %, еквівалентно 10.856,25 грн.; позивачу - 3,8 %, еквівалентно 1.068,75 грн.; ОСОБА_6 - 3,8 %, еквівалентно 1.068,75 грн.; відповідач-2 свій внесок в статутний капітал здійснює в розмірі 14.062,50 грн. (50% статутного капіталу); ОСОБА_2 здійснює свій внесок в розмірі 1.068,75 грн., що становить 3,8 % статутного капіталу.

У зв'язку із цим, наступним питанням учасники відповідача-1 одноголосно вирішили внести зміни до статутних документів шляхом викладення їх у новій редакції, затвердити нову редакцію статуту відповідача-1 та провести державну реєстрацію змін до статуту.

Протоколом № 10 від 10.11.2011 загальних зборів учасників відповідача-1, на яких були присутні 100 % учасників, з уточнення дії частки відповідача-2 в статутному капіталі відповідача-1, ухвалили одноголосно наділити правами учасника відповідача-1 про вирішенні всіх питань, пов'язаних тільки з активами та пасивами нерухомого майна загальною площею 10.134,4 кв.м., розташованого в м. Києві, вул. Велика Окружна, 4. При вирішенні інших питань, пов'язаних з іншими активами та пасивами відповідача-1, відповідача-2 правами учасника не наділено.

Також, 10.11.2011 між ОСОБА_3, як продавцем, та покупцями відповідачем-2, ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав на частки у статутному капіталі відповідача-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. за № 1698 (далі - Договір купівлі-продажу), за яким продавець продав відповідачу-2 50 % корпоративних прав, еквівалентно 14.062,50 грн., та ОСОБА_2 3,8 %, еквівалентно 1.068,75 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору купівлі-продажу, сторони засвідчують, що на момент нотаріального засвідчення Договору купівлі-продажу, продавцем повністю отримано від відповідача-2 14.062,50 грн. та від ОСОБА_2 1.068,75 грн. ще до підписання Договору купівлі-продажу.

Згідно п. 5.3 Договору купівлі-продажу, він вчинений за згодою дружини продавця - ОСОБА_6.

Спір у даній справі виник з приводу порушень, на думку позивача, порядку скликання загальних зборів учасників відповідача-1 та винесення рішень від 09.11.2011 та 10.11.2011, якими позивача було позбавлено переважного права купівлі частки у статутному капіталі, всупереч частин 1, 2 статті 362 Цивільного кодексу України.

Враховуючи зміст постанови Вищого господарського суду України від 16.03.2017 у даній справі на розгляд до місцевого господарського суду передані на розгляд лише вимоги позивача про позбавлення останнього переважного права купівлі частки у статутному капіталі, всупереч ч.ч. 1, 2 ст. 362 Цивільного кодексу України.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи зміст постанови Вищого господарського суду України від 16.03.2017 у даній справі та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Приписами частин 1, 2 статті 362 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Судом встановлено, що позивачем було надано заяву про відмову від переважного права придбання корпоративних прав перед підписанням Договору купівлі-продажу.

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія заяви позивача з архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. зареєстрована в реєстрі за № 1697, відповідно до змісту якої вбачається, що позивачу - ОСОБА_1 "відомо про майбутній продаж ОСОБА_3, що мешкає: АДРЕСА_1, належних йому на праві власності 53,8 % (п'ятдесят три цілих вісім десятих) відсотків корпоративних прав на частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "БОЕДЕМ" за 15.131,25 (п'ятнадцять тисяч сто тридцять одна гривня 25 копійок) гривень товариству з обмеженою відповідальністю "МАКВІС ГРУП" та ОСОБА_2" й він відмовляється "згідно із ст. 362 Цивільного кодексу України та ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" від переважного права придбання вказаних корпоративних прав".

Враховуючи викладене вбачається, що заява ОСОБА_1 є належним доказом того, що переважне право позивача не було порушене під час укладання Договору купівлі-продажу.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відчуження належної ОСОБА_3 частки в розмірі 53,8 % у статутному капіталі відповідача-1 на користь відповідача-2 та ОСОБА_2 було здійснено відповідно до вимог закону з дотриманням статті 362 Цивільного кодексу України, оскільки позивач відмовився від свого переважного права купівлі частки.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 червня 2017 року

Суддя С.В. Балац