ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р.Справа № 916/1520/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ДП «АМПУ» Представник ОСОБА_1 Кредитор Від ВВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та проф. захворювань України у м. Одесі Від ДП «Морський торговельний порт «Южний» Від ДП «Одеський морський торговельний порт» Від ОСОБА_1 Кредитор Кредитор Арбітражний керуючий Від прокуратуриБогатиря К.В. Жекова В.І., Ярош А.І. Герасименко Ю.С. ОСОБА_6, довіреність № 2287, дата видачі: 14.04.2017р. ОСОБА_7, довіреність № 132, дата видачі: 27.01.2017р. ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1, дата видачі: 12.02.97 ОСОБА_8, довіреність № 18, дата видачі: 16.03.17 ОСОБА_9.,довіреність №103-13/35,дата видачі:10.04.17 ОСОБА_10 довіреність№ 20/7-42, дата видачі: 05.01.17 ОСОБА_11., довіреність № 994, дата видачі: 26.05.17 ОСОБА_12,паспорт серія НОМЕР_2, дата видачі:19.11.96 ОСОБА_13,паспорт серія НОМЕР_3, дата видачі:21.10.98 Колмикова Т.О., посвідчення № 85, дата видачі: 08.02.13 ОСОБА_15, посвідчення № 005250, дата видачі: 22.09.12
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 с. Дачне, Біляївського району, Одеської області
на ухвалу господарського суду Одеської області
від11.09.2014р.
у справі№ 916/1520/14
за заявою кредитора до боржника за участю ЛіквідаторУправління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот», м. Одеса Прокуратури Одеської області м. Одеса Колмикова Тетяна Олександрівна
пробанкрутство
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2014р. порушено провадження по справі № 916/1520/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

07.05.2014р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство ПАТ «Чорномортехфлот».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. по справі № 916/1520/14 заява кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволена частково та визнано за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» право власності на майно Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот» на суму 45 600 000 грн., зокрема:

- судно грунтовіз (саморозвантажувальний) «Измаильская»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМЦР» (EMCR), ідентифікаційний номер НОМЕР_4, рік побудови - 1990, місце побудови Румунія, належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на судно, видане капітаном Одеського морського торгівельного порту під № 5 від 03.03.1998 (СЕ №01405), Свідоцтвом про придатність до плавання виданого Російським морським регістром судноплавства 08.09.2010 № 10.61142.180, класифікаційним свідоцтвом виданим Російським морським регістром судноплавства 05.08.2010 № 10.61036.180, міжнародним обмірним свідоцтвом, виданим Російським морським регістром судноплавства 26.04.2006 № 06.605507.180, свідоцтвом про вантажну марку виданого Російським морським регістром судноплавства 05.08.2010 № 10.61033.180. Право плавання під державним прапором України підтверджується Свідоцтвом про право плавання під державним прапором України (судновий патент), виданим капітаном Одеського морського торгівельного порту від 03.03.1998 № 5 (РА № 01405), договірною вартістю 1 600 000 грн.;

- Судно - земснаряд «Віктор Лекарев»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УРКТ» (URKT), ідентифікаційний номер НОМЕР_5, рік побудови -1983, місце побудови ГДР, належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на судно, виданого капітаном Одеського морського торгівельного порту від 19.02.1999 № 01501 (СЕ №01541), Свідоцтвом про придатність до плавання, виданим Російським морським регістром судноплавства 06.05.2010 №10.60467.180, класифікаційним свідоцтвом, виданим Російським морським регістром судноплавства 23.11.2011 №10.60470.180, міжнародним обмірним свідоцтвом, виданим Російським морським регістром судноплавства 28.04.2001р. №01.0768.180, свідоцтвом про вантажну марку, виданим Російським морським регістром судноплавства 23.11.2011 №10.60480.180. Право плавання під державним прапором України підтверджується Свідоцтвом про право плавання під державним прапором України (судновий патент), виданим капітаном Одеського морського торгівельного порту від 19.08.1999 № 01548 (РА № 01548), договірною вартістю 6 400 000 грн.;

- Земснаряд «Кинбурнский»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УВОЛ» (UWOL), ідентифікаційний номер НОМЕР_6, рік побудови - 1978, місце побудови Токіо, Японія, договірною вартістю 4 800 000 грн.;

- Земснаряд «Дунай»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМБА» (EMBA), ідентифікаційний номер НОМЕР_7, рік побудови - 1975, місце побудови ГДР, договірною вартістю 8 000 000 грн.;

- Грунтовіз (саморозвантажувальна) «Киевская»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЫОЗ» (UYOZ), ідентифікаційний номер НОМЕР_8, рік побудови - 1985, місце побудови Румунія, договірною вартістю 1 600 000 грн.;

- Грунтовіз «Куяльницкая»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЫЬЛ» (UYXL), ідентифікаційний номер НОМЕР_9, рік побудови - 1979, місце побудови Румунія, договірною вартістю 1 600 000 грн.;

- Земснаряд «Багермейстер Федоренко»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМБО» (EMBO), ідентифікаційний номер НОМЕР_10, рік побудови - 1970, місце побудови Японія, договірною вартістю 16 000 000 грн.;

- Буксир «ІНФОРМАЦІЯ_1»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УВЙЩ» (UWJQ), ідентифікаційний номер НОМЕР_11, рік побудови - 1986, місце побудови Токіо, Японія, договірною вартістю 1 600 000 грн.;

- Завізник якорів «МЗ-11»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1990, місце побудови Туапсе, Росія, договірною вартістю 300 000 грн.;

- Водолазний бот «Подводник-9»: порт приписки - «Миколаївський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1988, місце побудови Росія, договірною вартістю 300 000 грн.;

- Завізник якорів «МЗ-8»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1985, місце побудови Туапсе, Росія, договірною вартістю 300 000 грн.;

- Грунтовіз «Багермейстер Звеков»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЗЕВ» (UZEW), ідентифікаційний номер НОМЕР_12, рік побудови -1988, місце побудови Румунія, договірною вартістю 1 000 000 грн.;

- Грунтовіз (саморозвантажувальне) «Механик Черный»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - USWY, ідентифікаційний номер НОМЕР_13, рік побудови - 1985, місце побудови Румунія, договірною вартістю 620 000 грн.;

- Грунтовіз «Ренийская»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМИЩ» (EMIQ), ідентифікаційний номер НОМЕР_14, рік побудови - 1979, місце побудови Румунія, договірною вартістю 580 000 грн.;

- Несамохідна плавмайстерня «ПМ-714»: порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1989, місце побудови Болгарія, договірною вартістю 900 000 грн. Також, визнано погашеними кредиторські вимоги ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» в сумі 45 600 000 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду Одеської області від 11.09.2014р.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на наступне:

- згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави;

- Банком не надано до суду жодного доказу щодо спроби здійснити реєстрацію права власності на предмет іпотеки на підставі пункту 5.2, п.п. 5.2.1 договору іпотеки, у якому міститься застереження щодо задоволення забезпеченої іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у разі спливу 40-денного строку з моменту надсилання письмової вимоги на адресу Іпотекодавця - попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про виконання зобов'язання або відмову боржника передати іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки. 40-денний строк, встановлений договором іпотеки, сплинув 17.07.2013р.;

- Банком не надано доказів відмови боржника передати іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки;

- загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно, визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя;

- п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012р. № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку статті 373 ЦПК суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику;

- ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що майно банкрута, яке є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду;

- такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати застосування його судом, при цьому резолютивна частина судового рішення повинна містити формулювання саме про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. по справі № 916/1520/14 припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017р. ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. у справі № 916/1520/14 скасовано; справу № 916/1520/14 направлено до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2017р. визначено склад колегії для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2014р.: головуючий - Богатир К.В., судді - Жеков В.І., Таран С.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.04.2017р. (у складі колегії суддів: головуючого - Богатиря К.В., суддів - Жекова В.І., Таран С.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. у справі № 916/1520/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.05.2017р. о 14:30.

Розпорядженням керівника апарату суду № 331 від 05.05.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Таран С.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.05.2017р. сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Жеков В.І., Ярош А.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. (у складі колегії суддів: головуючого - Богатиря К.В., суддів - Жекова В.І., Ярош А.І.) прийнято апеляційну скаргу до провадження з призначеним розглядом на 10.05.2017р. о 14:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, та розгляд апеляційної скарги по справі № 916/1520/14 відкладено на 29.05.2017р. о 14:00.

У судовому засіданні 29.05.2017р. були присутні не всі кредитори (присутні кредитори були зазначені в протоколі), ліквідатор та прокуратура; інші представники сторін та учасники провадження у справі про банкрутство не з'явилися без повідомлення про причини неявки. Доказом фактичного направлення ухвали ОАГС від 10.05.2017р. на адресу сторін та інших учасників процесу є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали та завірена копія реєстру поштового відправлення суду, яка додана до матеріалів справи.

Як вбачається із роз'яснень, викладених у пункті 3.9.1 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. (з наступними змінами та доповненнями), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Пункт 3.9.2 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 29.05.2017р., не визнавалась апеляційним господарським судом обов'язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали даної справи, Одеський апеляційний господарський суд встановив наступне:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.05.2014р. порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот», визнано грошові вимоги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у сумі 6226020, 66 грн., з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот», призначено розпорядником майна Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот» арбітражного керуючого Колмикову Тетяну Олександрівну (свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора № 85 від 08.02.2013 р).

До господарського суду Одеської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з грошовими вимогами до боржника на суму 121950028,44 грн. В підтвердження своїх вимог Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надано копію рішення господарського суду Одеської області від 24.02.2014р., копію наказу від 14.03.2014р., кредитний договір від 03.12.2010р., договір про внесення змін від 01.08.2011р., від 01.09.2011р., від 01.02.2012р., від 29.02.2012р., від 28.04.2012р., від 05.06.2012р., від 14.06.2012р., від 31.07.2012р., від 05.09.2012р., від 08.10.2012р., копію договору іпотеки від 03.12.2010р., копія договору про внесення змін від 13.03.2011р., від 22.07.2011р., від 05.09.2012р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2014р. визнано Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитором Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот» в сумі 121 950 028,44 грн.

04.08.2014р. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м. Київ звернулось до місцевого господарського суду з заявою про звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (т. 9, арк. справи 189-198).

В обґрунтування своїх вимог Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» посилається на порушення Публічним акціонерним товариством «Чорномортехфлот» умов кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/241 від 03.12.2010 р., зі змінами та доповненнями і умов договору іпотеки № 04-02-08/242 від 03.12.2010р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. заяву Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено частково; визнано за ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» право власності на іпотечне майно Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот».

Пунктом 3 резолютивної частини наведеної ухвали господарський суд Одеської області визнав погашеними кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м. Київ в сумі 45 600 000 грн.

Ухвала місцевого господарського суду від 11.09.2014 р. обґрунтована тим, що підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м. Київ та боржником договору іпотеки від 03.12.2010р. № 04-02-08/242 передбачена можливість задоволення забезпеченої іпотекою вимоги кредитора шляхом набуття останнім права власності на предмет іпотеки.

В свою чергу, проаналізувавши зміст абз. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 22.12.2011р. № 4212-VI (зі змінами та доповненнями), а також ст. 42 цього Закону, місцевий господарський суд дійшов висновку, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 33 та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», про що саме і йшлося в даному випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2010р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі по тексту - Банк) та ПАТ «Чорномортехфлот» (далі по тексту - Позичальник) був укладений Кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 04-02-08/241 (далі - Кредитний договір), згідно якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 52 000 000 грн. (ліміт кредитної лінії), на умовах встановлених цим Договором, терміном до 31.10.2013р., а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим Договором.

В забезпечення вимог Банку, що випливають з договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 04-02-08/241 від 03.12.2010 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Чорномортехфлот» укладений договір іпотеки № 04-02-08/242 від 03.12.2010 р. із змінами та доповненнями, предметом якого серед іншого є:

- Судно грунтовіз (саморозвантажувальний) «Измаильская», порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМЦР» (EMCR), ідентифікаційний номер НОМЕР_4, рік побудови -1990, місце побудови Румунія, належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на судно видане капітаном Одеського морського торгівельного порту під №5 від 03.03.1998р. (СЕ №01405), Свідоцтвом про придатність до плавання виданого Російським морським регістром судноплавства 08.09.2010р. №10.61142.180, класифікаційним свідоцтвом виданого Російським морським регістром судноплавства 05.08.2010р. №10.61036.180, міжнародним обмірним свідоцтвом виданого Російським морським регістром судноплавства 26.04.2006р. №06.605507.180, свідоцтвом про вантажну марку виданого Російським морським регістром судноплавства 05.08.2010р. №10.61033.180. Право плавання під державним прапором України підтверджуються Свідоцтвом про право плавання під державним прапором України (судновий патент) видане капітаном Одеського морського торгівельного порту під №5 від 03.03.1998р. (РА №01405), договірною вартістю 1 600 000 грн.

- Судно земснаряд «Віктор Лекарев», порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УРКТ» (URKT), ідентифікаційний номер НОМЕР_5, рік побудови -1983, місце побудови ГДР, належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на судно видане капітаном Одеського морського торгівельного порту під №01501 від 19.02.1999р. (СЕ №01541), Свідоцтвом про придатність до плавання виданого Російським морським регістром судноплавства 06.05.2010р. №10.60467.180, класифікаційним свідоцтвом виданого Російським морським регістром судноплавства 23.11.2011р. №10.60470.180, міжнародним обмірним свідоцтвом виданого Російським морським регістром судноплавства 28.04.2001р. №01.0768.180, свідоцтвом про вантажну марку виданого Російським морським регістром судноплавства 23.11.2011р. №10.60480.180. Право плавання під державним прапором України підтверджуються Свідоцтвом про право плавання під державним прапором України (судновий патент) видане капітаном Одеського морського торгівельного порту під №01548 від 19.08.1999р. (РА №01548), договірною вартістю 6 400 000 гривень.

- Земснаряд «Кинбурнский» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УВОЛ» (UWOL), ідентифікаційний номер НОМЕР_6, рік побудови - 1978, місце побудови Токіо, Японія. договірною вартістю 4 800 000 грн.

- Земснаряд «Дунай» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМБА» (EMBA), ідентифікаційний номер НОМЕР_7, рік побудови -1975, місце побудови ГДР. договірною вартістю 8 000 000 грн.

- Грунтовіз (саморозвантажувальна) «Киевская» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЫОЗ» (UYOZ), ідентифікаційний номер НОМЕР_8, рік побудови - 1985, місце побудови Румунія. договірною вартістю 1 600 000 грн.

- Грунтовіз «Куяльницкая» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЫЬЛ» (UYXL), ідентифікаційний номер НОМЕР_9, рік побудови -1979, місце побудови Румунія. договірною вартістю 1 600 000 грн.

- Земснаряд «Багермейстер Федоренко» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМБО» (EMBO), ідентифікаційний номер НОМЕР_10, рік побудови - 1970, місце побудови Японія, договірною вартістю 16 000 000 грн.

- Буксир «ІНФОРМАЦІЯ_1» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УВЙЩ» (UWJQ), ідентифікаційний номер НОМЕР_11, рік побудови -1986, місце побудови Токіо, Японія. договірною вартістю 1 600 000 грн.

- завізник якорів «МЗ-11» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1990, місце побудови Туапсе Росія. договірною вартістю 300 000 грн.

- водолазний бот «Подводник-9» порт приписки - «Миколаївський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1988, місце побудови Росія. договірною вартістю 300 000 грн.

- Завізник якорів «МЗ-8» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови - 1985, місце побудови Туапсе, Росія. договірною вартістю 300 000 грн.

- Грунтовіз «Багермейстер Звеков» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «УЗЕВ» (UZEW), ідентифікаційний номер НОМЕР_12, рік побудови - 1988, місце побудови Румунія. договірною вартістю 1 000 000 грн.

- Грунтовіз (саморозвантажувальне) «Механик Черный» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - USWY, ідентифікаційний номер НОМЕР_13, рік побудови - 1985, місце побудови Румунія. договірною вартістю 620 000 грн.

- Грунтовіз «Ренийская» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», позивний сигнал - «ЕМИЩ» (EMIQ), ідентифікаційний номер НОМЕР_14, рік побудови -1979, місце побудови Румунія. договірною вартістю 580 000 грн.

- Несамохідна плавмайстерня «ПМ-714» порт приписки - «Одеський морський торгівельний порт», прапор країни - «Україна», рік побудови -1989, місце побудови Булгарія» договірною вартістю 900 000 грн.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надав Публічному акціонерному товариству «Чорномортехфлот» кредитні кошти, однак, ПАТ «Чорномортехфлот», свої зобов'язання за цим договором належним чином не виконав і порушив строки повернення кредиту, у зв'язку з чим, станом на 10.11.2013р. за ним утворилася заборгованість за кредитом.

Відповідно до умов п. 5.2.1. договору іпотеки № 04-02-08/242 від 03.12.2010 р. Банк може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

На підставі пункту 5.2, п.п.5.2.1 договору іпотеки № 04-02-08/242 від 03.12.2010 р. банком було направлено на адресу ПАТ «Чорномортехлот» письмову вимогу № 116-00-30 К36/14 від 06.06.2013 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За вимогами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 2 ст.4-1 ГПК України та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей цього Закону.

Отже, спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет відносно загальних норм ГПК України у справах про банкрутство.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 27.01.2016р. по справі № 3-1283гс15).

Так, частиною 1, 2 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Як встановлено частиною 6 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Висновок суду першої інстанції про те, що на вимоги кредитора в особі Банку до боржника в процедурі розпорядження майном не поширюється дія мораторію, колегія суддів вважає помилковим та безпідставним у зв'язку із наступним:

Як вбачається із пункту 4 резолютивної частини ухвали господарського суду Одеської області від 06.05.2014р. по справі № 916/1520/14 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який діяв до 03.03.2015р. Таким чином, під час винесення господарським судом оскаржуваної ухвали від 11.09.2014р. по справі 3 916/1520/14 діяв мораторій.

Під час дії мораторію прямою нормою Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заборонено стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Тобто, законодавець заборонив звертати стягнення на предмет застави за майновими вимогами кредиторів та зробив виняток із загального правила для звернення стягнення на заставлене майно у немайнових спорах між кредиторами та боржником.

Відповідно до п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

В даному конкретному випадку правовідносини між кредитором в особі Банку та боржником у справі про банкрутство засновані на грошових зобов'язаннях боржника повернути суму кредитних коштів та нарахованих процентів, інших платежів, пов'язаних з невиконанням умов кредитного договору, що вказує на майновий характер вимог кредитора до боржника. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності є лише одним із передбачених законодавством способів задоволення майнових вимог кредитора до боржника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності заснована на майнових вимогах забезпеченого кредитора до боржника у справі про банкрутство під час проведення процедури розпорядження майном, тому на вказані вимоги кредитора розповсюджується дія мораторію в порядку ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На думку колегії суддів, застосування правових норм ст. 33 Закону України «Про іпотеку» про те, що у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання не повинно відбуватися окремо від інших правових норм, передбачених ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Господарський суд при розгляді вказаного питання повинен був врахувати правові норми обох вказаних Законів у їх сукупності. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 33 Закону України «Про іпотеку» надає кредитору право звертати стягнення на предмет іпотеки у період після порушення справи про банкрутство боржника або при його ліквідації, але ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказане право не скасовує, а лише встановлює особливості його реалізації з врахуванням дії мораторію на вимоги кредиторів у процедурі банкрутства.

Згідно вищевказаної прямих норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою ст. 19 цього Закону не поширюється дія мораторію. У частині 5 ст. 19 Закону вказаний вичерпний перелік вимог кредиторів, які не підпадають під дію мораторію. Серед таких вимог відсутні майнові вимоги кредитора до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, тому не є поточними вимогами та не мають характер немайнових вимог.

Відповідно до положень статті 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», продаж майна банкрута здійснюється ліквідатором після проведення інвентаризації та оцінки майна шляхом проведення аукціону чи продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку та здійснює з дня свого призначення, зокрема такі повноваження, як очолення ліквідаційної комісії та формування ліквідаційної маси.

До складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси (стаття 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Положеннями статті 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Таким чином, системний аналіз норм Закону про банкрутство свідчить, що задоволення вимог кредиторів, в тому числі забезпечених заставою майна боржника, може відбуватися тільки на стадії ліквідаційної процедури в порядку та у спосіб, передбачені Законом про банкрутство.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до положень статті 392 ЦК власник майна має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності лише у разі:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою;

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У справі про банкрутство наявні були зовсім інші обставини та підстави для визнання права власності на майно боржника за забезпеченим кредитором, які засновані на нормах Законів України «Про іпотеку» та «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

При винесенні оскаржуваної ухвали господарський суд в її резолютивній частині не вказав про звернення стягнення на предмет іпотеки, без якого визнання права власності у даному випадку не може відбуватися, тому резолютивна частина цієї ухвали не відповідає вимогам діючого законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.12.2015р. по справі № 3-1135гс15.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що окрім постанови Верховного суду України від 23.12.2015р. по справі № 3-1135гс15 існує і інша правова позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 06.07.2015р. по справі № 6-166цс15. В постанові Верховного суду України від 06.07.2015р. по справі № 6-166цс15 вказано, що вимоги позивача щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором можуть бути задоволені в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однак це не перешкоджає задоволенню вимог іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, постанови Верховного суду України від 23.12.2015р. по справі № 3-1135гс15 та від 06.07.2015р. по справі № 6-166цс15 в певній частині суперечать одна одній.

Дослідивши зазначені постанови, колегія суддів зазначає, що:

- постанова по справі № 3-1135гс15 прийнята пізнішою датою, ніж постанова по справі № 6-166цс15;

- постанова по справі № 3-1135гс15 від 23.12.2015р. була винесена спільно Судовою палатою у господарських справах і судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, в той час як постанова по справі № 6-166цс15 від 06.07.2015р. виносилась лише судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України. Це свідчить про подальше доопрацювання та вдосконалення Верховним Судом України власної правової позиції з вищевказаного питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним прийняти до уваги висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у його постанові від 23.12.2015р. по справі № 3-1135гс15.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт окрім скасування ухвали господарського суду Одеської області від 11.09.2014р., також просить Одеський апеляційний господарський суд:

- зобов'язати ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» повернути ПАТ «Чорномортехфлот» повернути судна;

- скасувати державну реєстрацію права власності у Державному судновому реєстрі України ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна»;

- витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна» на користь ПАТ «Чорномортехфлот» судна.

Що стосується означених вимог апелянта колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне:

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до господарського суду із заявою про звернення стягнення на майно боржника, яке перебуває у іпотеці ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»; визнати за ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» право власності на судна; вимоги кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» частково в сумі 52 000 000,00грн. вважати погашеними; визнати ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» конкурсним кредитором на суму 69 950 028,44грн.; скасувати всі арешти та заборони накладені на судна.

Таким чином, оскільки вимоги, заявлені апелянтом в частині зобов'язання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» повернути ПАТ «Чорномортехфлот» судна, скасування державної реєстрації права власності у Державному судновому реєстрі України за ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна», витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна» на користь ПАТ «Чорномортехфлот» суден не були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду відповідно до вимог ст. 101 ГПК України дані вимоги не розглядає.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги що оскаржувана ухвала про визнання право власності була винесена судом протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, а також приймаючи до уваги, що задоволення вимог кредиторів, в тому числі забезпечених заставою майна боржника, може відбуватися тільки на стадії ліквідаційної процедури в порядку та у спосіб, передбачені Законом, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Також колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне:

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. по справі № 916/1520/14, до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник, на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України, просить:

- накласти арешти на судна, з позбавленням права відчуження, розпорядження, виходу з акваторії морських портів України суден;

- накласти арешт, з позбавленням права відчуження, розпорядження, виходу з акваторії морських портів України на судна, право власності, за якими зареєстровано за ТОВ «КОМПАНІЯ «НОВІ ТЕХНОЛОГІЇ-УКРАЇНА».

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» унормовано, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Окрім заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, що стосується договорів купівлі-продажу на спірні судна, а також відомості щодо реєстрації суден у Державному судновому реєстрі України із зазначенням власника судна.

За наявності на розгляді в апеляційному суді відповідних вимог апелянта про забезпечення позову колегія суддів апеляційного господарського суду ухвалою від 10.05.2017р. задовольнила клопотання про витребування доказів з метою встановлення дійсних обставин щодо наявності права власності на спірні судна у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та інших осіб.

Ухвалою від 10.05.2017р. Одеський апеляційний господарський суд зобов'язав:

1) ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надати Одеському апеляційному господарському суду до 29.05.2017р. копії договорів купівлі -продажу на судна:

- Грунтовіз (саморозвантажувальний) "Измаильская", ідентифікаційний номер НОМЕР_4;

- Земснаряд "Віктор Лекарев", ідентифікаційний номер НОМЕР_5;

- Земснаряд "Кинбурнский", ідентифікаційний номер НОМЕР_6;

- Земснаряд "Дунай", ідентифікаційний номер НОМЕР_7;

- Грунтовіз (саморозвантажувальна) "Киевская", ідентифікаційний номер НОМЕР_8;

- Грунтовіз "Куяльницкая", ідентифікаційний номер НОМЕР_9;

- Земснаряд "Багермейстер Федоренко", ідентифікаційний номер НОМЕР_10;

- Буксир "ІНФОРМАЦІЯ_1", ідентифікаційний номер НОМЕР_11;

- Завізник якорів "МЗ-11" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна";

- Водолазний бот "Подводник-9" порт приписки - "Миколаївський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна", договірною вартістю 300 000 грн.;

- Завізник якорів "МЗ-8" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна";

- Грунтовіз "Багермейстер Звеков", ідентифікаційний номер НОМЕР_12;

- Грунтовіз (саморозвантажувальне) "Механик Чёрный", ідентифікаційний номер НОМЕР_13;

- Грунтовіз "Ренийская", ідентифікаційний номер НОМЕР_14;

- Несамохідна плавмайстерня "ПМ-714" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна".

2) Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека, пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) надати Одеському апеляційному господарському суду до 29.05.2017р. відомості щодо реєстрації судна у Державному судновому реєстрі України, з зазначенням власника судна та порту приписки на наступні судна:

- Грунтовіз (саморозвантажувальний) "Измаильская", ідентифікаційний номер НОМЕР_4;

- Земснаряд "Віктор Лекарев", ідентифікаційний номер НОМЕР_5;

- Земснаряд "Кинбурнский", ідентифікаційний номер НОМЕР_6;

- Земснаряд "Дунай", ідентифікаційний номер НОМЕР_7;

- Грунтовіз (саморозвантажувальна) "Киевская", ідентифікаційний номер НОМЕР_8;

- Грунтовіз "Куяльницкая", ідентифікаційний номер НОМЕР_9;

- Земснаряд "Багермейстер Федоренко", ідентифікаційний номер НОМЕР_10;

- Буксир "ІНФОРМАЦІЯ_1", ідентифікаційний номер НОМЕР_11;

- Завізник якорів "МЗ-11" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна";

- Водолазний бот "Подводник-9" порт приписки - "Миколаївський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна";

- Завізник якорів "МЗ-8" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна";

- Грунтовіз "Багермейстер Звеков", ідентифікаційний номер НОМЕР_12;

- Грунтовіз (саморозвантажувальне) "Механик Чёрный", ідентифікаційний номер НОМЕР_13;

- Грунтовіз "Ренийская", ідентифікаційний номер НОМЕР_14;

- Несамохідна плавмайстерня "ПМ-714" порт приписки - "Одеський морський торгівельний порт", прапор країни - "Україна".

Станом на 29.05.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду витребувані документи не надходили.

26.05.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення доказів, а саме: лист капітана морського порту Одеса від 22.05.2017р. № 25А/ДВ-38-317 з додатковими документами.

В листі капітана морського порту Одеса від 22.05.2017р. № 25А/ДВ-38-317 зазаначено:

1. Судна які належали ПАТ «Чорномортехфлот» але були виключені з Державного суднового реєстру України Одеського морського порту:

- судно «Измаильская» виключено 28.04.2015 року;

- судно «Виктор Лекарев» виключено 28.04.2015 року;

- судно «Кинбурнский» виключено 01.10.2014 року;

- судно «Дунай» виключено 30.03.2015 року;

- судно «Киевская» виключено 11.06.2015 року

- судно «Куяльницкая» виключено 30.03.2015 року;

- судно «Багермейстр Федоренко» виключено 05.05.2015 року;

- судно «ІНФОРМАЦІЯ_1» виключено 06.04.2015 року;

- судно «Багермейстр Звеков» виключено 05.05.2015 року;

- судно «Механик Черный» виключено 05.05.2015 року;

- судно «Ренийская» виключено 05.05.2015 року.

2. Судна які належать ПАТ «Чорномортехфлот» і зареєстровані в Державному судновому реєстру України Одеського морського порту:

- судно «МЗ-11» зареєстровано під №51 від 10.05.1998 року;

- судно «МЗ-8» зареєстровано під № 42 від 05.05.1998 року;

- судно «ПМ-714» зареєстровано під № 219 від 23.07.2003 року.

3. Судна які зареєстровані в Державному судновому реєстру України Одеського морського порту за новими судновласниками:

- судно «Измаильская» зареєстровано 19.08.2015 під № 532, власником судна є ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна»;

- судно «Дунай» зареєстровано 19.08.2015 під № 530, власником судна є ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна»;

- судно «Киевская» зареєстровано 19.08.2015 під № 531, власником судна є ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна»;

- судно «Куяльницкая» зареєстровано 19.08.2015 під № 529, власником судна є ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна»;

- судно «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстровано 18.04.2015 під № 537, власником судна є ОСОБА_19;

- судно «Ренийская» було зареєстровано 17.09.2015 № 533, власником судна є ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна» і виключено 08.10.2015.

Як вбачається із наданого листа капітана морського порту Одеса від 22.05.2017р. № 25А/ДВ-38-317, частина суден, яка належала боржнику ПАТ «Чорномортехфлот» на даний момент перебуває у власності інших осіб, а саме: ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна» та ОСОБА_19.

Заява про забезпечення позову повинна забезпечувати саме ті правовідносини сторін, які пов'язанні з предметом вимог.

Предметом розгляду по даній справі про банкрутство у господарському суді була саме заява Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» м. Київ про звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається із листа капітана морського порту Одеса від 22.05.2017р. № 25А/ДВ-38-317, на даний момент частина суден вибула із володіння боржника, не перебуває у власності заявника - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та знаходяться у власності третіх осіб (ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна» та ОСОБА_19), тобто в даному випадку заява про забезпечення позову зачіпає взаємовідносини між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та третіми особами (ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна» та ОСОБА_19), які є теперішніми власниками суден, що не було предметом розгляду по даній справі у суді першої інстанції. Тобто, відсутній взаємозв'язок із правовідносинами між забезпеченим кредитором та боржником у справі про банкрутство, на підставі яких розглядалася заява банку в суді першої інстанції, та правовідносинами між Банком як власником майна боржника та теперішніми власниками цього майна внаслідок перепродажу майна Банком поза межами справи про банкрутство.

Окрім того, лист капітана морського порту Одеса від 22.05.2017р. № 25А/ДВ-38-317 не містить відомостей, що судна належать та/або належали ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» шляхом їх державної реєстрації за Банком в установленому законом порядку, що свідчить про обізнаність із цими обставинами усіх осіб (в тому числі ТОВ «Компанія «Нові Технології - Україна» та ОСОБА_19), які в подальшому укладали із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» договори купівлі-продажу вказаних суден.

Такі обставини, пов'язані із переходом права власності на спірні судна від Банку до інших осіб шляхом їх подальшого продажу, можуть дійсно негативно впливати на законні права та інтереси боржника та його кредиторів у справі про банкрутство, але захист порушених прав повинен відбуватися в установленому порядку за зверненням боржника або кредиторів до суду першої інстанції з відповідною заявою із дотриманням встановлених процесуальним законом правил підвідомчості та підсудності розгляду спорів.

Окрім того, в судовому засіданні представником апелянта надано письмову заяву про відмову від заяви про забезпечення позову, у зв'язку з відсутністю в цьому необхідності у теперішній час в межах даної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 916/1520/14 шляхом накладення арешту з позбавленням права відчуження, розпорядження, виходу з акваторії морських портів України на судна, які є предметом іпотеки.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 99, 101 - 106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 с. Дачне, Біляївського району, Одеської області задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2014р. про визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на предмет іпотеки по справі № 916/1520/14 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з вимогами про звернення стягнення на майно Публічного акціонерного товариства «Чорномортехфлот», шляхом набуття права власності забезпеченим кредитором на предмет іпотеки.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 916/1520/14 шляхом накладення арешту з позбавленням права відчуження, розпорядження, виходу з акваторії морських портів України на судна, які є предметом іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційні скарги на постанови (ухвали) апеляційного господарського суду подаються в порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ч. 3 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.І. Жеков

А.І. Ярош