ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.Справа № 922/1315/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" (м. Харків)
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (м. Харків) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Харківський університет Повітряних Сил імені ОСОБА_1 (м. Харків)
про стягнення 4188,13 грн.,
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність №01-16/2311 від 24.04.2017 р.),

відповідача - юрисконсульта ОСОБА_3 (довіреність №10010 від 29.12.2016 р.),

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму 4188,13 грн., з яких: пеня в сумі 3788,50 грн. та 3% річних в сумі 399,63 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті спожитої електричної енергії за період з серпня 2016 р. по березень 2017 р. за договором на користування електричною енергією №2-928к від 01.07.1997 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.05.2017 р. о 12:00 год.

Також, вказаною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про допуск до участі у справі третьої особи на стороні відповідача - Харківського університету повітряних сил ім. І.Кожедуба та залучено до участі у справі Харківський університет Повітряних Сил імені ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

17.05.2017 р. розгляд справи був відкладений на 31.05.2017 р. о 15:00 год.

Представник позивача надав заяву про долучення до матеріалів справи документів, які перелічені в ньому.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за можливе задовольнити її.

Позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 3788,50 грн. (з яких: пеня з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. складає 922,80 грн., з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. складає 790,84 грн., з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р. складає 956,20 грн., з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. складає 1118,66 грн.), а також 3% річних за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 399,63 грн. (з яких: 3% річних з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. складають 92,50 грн., з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. - 84,80 грн., з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р. складає 102,48 грн., з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. складає 119,85 грн.).

Розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, суд вважає за можливе прийняти її у наданій редакції як уточнення щодо періодів нарахованих пені та 3% річних.

Представник позивача надав заяву про долучення до матеріалів справи копії довіреності директора "Харківенергозбут".

Розглянувши цю заяву, суд вважає за можливе задовольнити її.

Відповідач надав клопотання про долучення до матеріалів справи акту звіряння розрахунків, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та копій довіреностей.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить визнати незадовільний майновий стан відповідача та зменшити розмір пені на 90%, посилаючись на те, що він є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном, відсутності основної заборгованості за спожиту електроенергію.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.07.1997 р. між позивачем та Факультетом наземного радіоелектронного забезпечення польотів авіації Харківського інституту льотчиків ВПС (третьою особою) був укладений договір на користування електричною енергією №2-928-к190С (надалі - договір), за яким електропостачальна організація (позивач) зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами договору, а споживач (відповідач) своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором.

Пунктом 16 даного договору сторони визначили, що цей договір укладається на строк до 31.12.1997 р., набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

23.05.2006 р. між сторонами вищевказаного договору була укладена додаткова угода до договору, якою сторони визначили, у зв'язку з реорганізацією споживача (ФНЗБДА Харківського інституту Повітряних Сил), згідно постанови КМУ №1430 від 10.09.2003 р. та наказа Міністра оборони України №406 від 19.11.2003 р., у Преамбулі договору та у всіх додатках, слова "найменування споживача ФНЗБДА Харківського інституту Повітряних Сил" замінити на слова "найменування споживача Харківський університет Повітряних Сил (ХУПС)".

11.03.2014 р. була укладена додаткова угода про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №2-928К від 01.07.1997 р., у зв'язку з прийняттям нової редакції "Правил користування електричною енергією" згідно постанови НКРЕ №105 від 04.02.2010 р., якою сторони виклали предмет договору в новій редакції, а саме, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 "перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

05.01.2015 р. між позивачем (постачальник електричної енергії), третьою особою (споживач) та відповідачем (платник) була укладена додаткова угода до договору про постачання електричної енергії №2-928К, якою сторони змінили в п. 4.5 додатку №2 до договору "Порядок розрахунків" слова "споживач" на "платник".

Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди відповідач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 1 та п. 2 додаткової угоди до договору від 05.01.2015 р. оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії з ПДВ, здійснюється платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків. Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг та інші платежі перераховуються відповідачем на поточний рахунок позивача в термін 10 операційних днів після отримання споживачем рахунку, акту звіряння взаєморозрахунків або акту виконаних робіт.

Позивач свої зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, здійснивши відпуск електроенергії відповідачу за період з серпня 2016 р. по березень 2017 р., що підтверджується звітами про обсяги спожитої електричної енергії з серпня 2016 р. по лютий 2017 р. включно, рахунками за використану електроенергію за договором з серпня 2016 р. по лютий 2017 р. включно, та на оплату пені, 3% річних, індексу інфляції за договором про постачання електричної енергії, які були надіслані відповідачу, про що свідчать копії списків згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (т.1 а.с.75-81).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання з оплати спожитої електричної енергії виконав з порушенням строку, встановленого у договорі, про що свідчать копії платіжних доручень та реєстрів проведення оплати згідно відповідних платіжних доручень (т.1 а.с.82-127).

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" та п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за №417/1442 (далі - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2.1 договору сторони визначили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку №2 "Порядок розрахунків", до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Позивачем нараховані 3% річних за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 399,63 грн. (з яких: 3% річних з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. складають 92,50 грн., з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. - 84,80 грн., з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р. складає 102,48 грн., з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. складає 119,85 грн.).

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд вважає позовні вимоги в цій частині підлягаючими задоволенню повністю.

На підставі п. 4.2.1 договору та з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 3788,50 грн. (з яких: пеня з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. складає 922,80 грн., з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. складає 790,84 грн., з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р. складає 956,20 грн., з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. складає 1118,66 грн.).

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, пред'явлених позивачем до стягнення з відповідача на 90%, суд зазначає наступне.

Пунктом першим ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.п. 3.17.4 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підтвердження клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, пред'явлених позивачем до стягнення з відповідача на 90%, відповідач надав копію рішення Київської Об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №932 від 23.01.2017 р. про включення відповідача до Реєстру неприбуткових установ та організації, і копію довідки Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області №02-29/106 від 19.01.2017 р. про те, що відповідач знаходиться в мережі установ та організацій на 2017 р. та повністю фінансується з Державного бюджету.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, що викладене у відзиві на позовну заяву, не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не довів винятковості свого випадку, тяжкої фінансової ситуації, не обґрунтував розмір (90%), на який він просить зменшити пеню, та не підтвердив документально.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав доказів оплати пені та 3% річних.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 193, 233 ГК України, Законом України "Про електроенергетику", п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за №417/1442, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 610, 611, 625, 627, 629, 714 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61. Код ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149. Код ) 3% річних за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 399,63 грн., пеню за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. в сумі 3788,50 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_4