ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.2017 Справа № 904/3957/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Дніпропетровського Державного аграрно-економічного універсітету, м. Дніпро в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного Аграрно - Економічного Університету, м. Верхньодніпровськ

про стягнення 105 361,69 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №007.1Др-20-0417 від 07.04.17

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 46-11-1563 від 22.12.16.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського Державного аграрно-економічного університету в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного Аграрно-Економічного Університету про стягнення заборгованості у розмірі 105 361,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору №11410QАВQXAB027 від 06.02.17 на постачання природного газу.

Ухвалою суду від 31.03.17 порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 12.04.17.

У судовому засіданні 12.04.17 оголошено перерву до 16.05.17.

У судовому засіданні 16.05.17 оголошено перерву до 31.05.17.

Представник позивача з'явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав додаткові пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, надав додаткові пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 31.05.17 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між постачальником (позивач) та споживачем (відповідач) укладений договір №11410QАВQXAB027 від 06.02.17 на постачання природного газу та додаткова угода №2 від 24.02.17. Згідно предмету цього Договору, Постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Ціна газу визначена у п. 3.2 договору. Ціна, визначена у п. 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Згідно п.11.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання і лютому 2017 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 102 999,76 грн. (див. акт приймання передачі природного а.с.20).

Відповідно до п.п. 4.2. та 4.2.1. Договору, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання газу.

Згідно п. 4.2.2. Договору, у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, Відповідач порушив умови договору, і не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого газу. Внаслідок цього у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на день розгляду спору становить 102 999,76 грн. Розмір боргу підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку та актом звіряння взаєморозрахунків між сторонами.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 102999,76 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 230 та п.6 ст.231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.2.1. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за період прострочки з 01.03.17 по 27.03.17 у розмірі 2 133,36 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 228,57 грн. за період прострочки з з 01.03.17 по 27.03.17.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення нарахувань є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зупинення розгляду справи, слід зазначити таке. Результат розгляду справи № 904/6290/17 не впливає на можливість суду самостійно прийняти рішення по справі №904/3957/16 у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи. Будь-яке рішення у справі № 904/6290/17 матиме значення для правовідносин сторін в майбутньому і не матиме зворотної сили в часі. Тому, в задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі, слід відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 193, 230, 231, 275 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 193, 525, 526, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дніпропетровського Державного Аграрно-Економічного Університету (49000, м.Дніпро, вул. Сергія Єфремова (Ворошилова), 25; код 39572642) в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного Аграрно-Економічного Університету (51600, Дніпропетровська область, м.Верхньодніпровськ, вул. Дедишка, 1; код 26371969) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2, код 39572642) суму основного боргу в розмірі 102 999,76 грн., пеню в розмірі 2 133,36 грн., 3% річних в розмірі 228,57 грн., та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 06.06.2017

Суддя М.О.Ніколенко