РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа №910/17868/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КТС ГРУП"

про стягнення 78 606,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Криворучко О.Г. (довіреність № 04 від 16.01.2017)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ::

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КТС ГРУП" (відповідач) про стягнення 60 822,00 грн. завданих збитків та 17 784,00 грн. штрафу за порушення строків виконання проектно-вишукувальних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 (суддя Отрош І.М.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 у справі № 910/17868/16, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 у справі № 910/17868/16 скасовано, справу №910/17868/16 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/17868/16 передано на розгляд судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 прийняти справу №910/17868/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 04.04.2017.

04.04.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких позивач зазначає, що він поніс реальні збитки з вини відповідача, тобто перерахувавши аванс, він поніс витрати у розмірі 60822,00 грн., та не отримав протягом дії договору проектно-кошторисну документацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 розгляд справи №910/17868/16 відкладено на 25.04.2017.

В судове засідання 25.04.2017 з'явився представник позивача, надав суду пояснення щодо обставин справи, зазначив, що договір №878/3-031013 припинив свою дію 31.12.2014 та подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

Представник відповідача в судове засідання 25.04.2017 не з'явився, відзиву на позовну заяву і витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/17868/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 23.05.2017.

05.05.2017 позивач подав додаткові письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що договір №878/3-031013 припинив свою дію 31.12.2014, крім того, позивач зазначив, що відпала зацікавленість у зазначеному договору у зв'язку з укладенням між сторонами договору № 233 від 01.01.2014. Позивач зазначив, що предмети договорів є однаковими. Також відповідач зазначив, що лист № 03/03-78-1208 від 05.06.2014 стосувався виконання робіт за договором № 233 від 01.01.2014.

У судовому засіданні 23.05.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи надсилалась на юридичну адресу відповідачу (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 795, 104, 603, а відтак, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 23.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2013 між Державним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КТС Груп" (підрядник) укладено договір №878/3-031013 на проектно-вишукувальні роботи (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов'язується виконати проектно-вишукувальні роботи, а саме: розробити проектно-кошторисну документацію стадії "Проект" на об'єкті: "ДП ЗТМК Внутрішньоплощадне енергопостачання 35 кВ для забезпечення виробництва титанового шлаку (1-й пусковий комплекс). Реконструкція мережі 35 кВ з заміною масляних вимикачів РУ-35 кВ ПС ТМ-2, ПС ТМ-1; ЗРУ-35 кВ Л-316, 317, 336, 337 і організацією розрахункового обліку на стороні 35 кВ. Модернізація щита релейного захисту, управління і сигналізації ЗРУ-35 кВ"; спільно з замовником погодити розроблену по даному договору проектну документацію з ПАТ "Запоріжжяобленерго".

Відповідно до п. 1.2 Договору, склад і обсяг робіт, які доручають підряднику, визначені в Завданні на розробку проекту, яке є невід'ємною частиною договору (Додаток №1)

Згідно з п. 1.3. Договору зміст робіт, строки їх виконання, а також результати робіт, які підлягають передачі по закінченню виконання робіт, визначаються в Календарному плані робіт (Додаток №2).

Положеннями п. 2.1 Договору встановлено, що договірна ціна визначається протоколом погодження договірної ціни (Додаток №4), який є невід'ємною частиною цього договору і складає 202740,00 грн.

Оплата здійснюється в наступному порядку: замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 30% від вартості робіт по даному договору згідно з п. 2.1., що складає 60822,00 грн., протягом п'яти банківських днів після підписання сторонами даного договору; замовник проводить кінцеву оплату підряднику в розмірі 70% від вартості робіт по даному договору згідно з п. 2.1., що складає 141918,00 грн. протягом тридцять календарних днів після підписання акту здачі-приймання робіт по проектно-кошторисній документації по даному договору (п.2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, після завершення робіт (етапу робіт) підрядник надає замовнику акт здачі-приймання робіт по проектно-кошторисній документації. За результатами розгляду результатів робіт (етапу робіт) замовник підписує цей акт. Підрядник передає замовнику за накладною розроблену по цьому договору проектно-кошторисну документацію в 4-х примірниках на паперовому носії і в електронному вигляді.

Положеннями п. 4.3.1 Договору встановлений обов'язок замовника передати підряднику необхідну інформацію (вихідні дані).

Згідно з п. 5.2. Договору за порушення строків виконання робіт підрядник на вимогу замовника виплачує останньому штраф у розмірі 0,03% від вартості вчасно не виконаних робіт за кожен прострочений день.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє 31.12.2014. До закінчення строку його дії договір може бути розірвано за згодою його сторін, а також замовником: у випадку припинення зацікавленості в результатах робіт, при наявності в роботі значних відхилень від умов цього договору; підрядником - у випадку, якщо в ході виконання робіт стане відомо, що отриманий внаслідок виконання вказівок і завдань замовника результат не буде відповідати встановленим вимогам безпеки, придатності об'єкта тощо, а замовник, не дивлячись на письмові попередження підрядника, у встановлений останнім строк не усуне чи не змінить такі вказівки (завдання), а також у випадку прострочення оплати замовником робіт на строк більше тридцяти днів чи ухилення без поважних причин від приймання робіт (етапів робіт) (п.п. 6.1., 6.2. Договору).

Як погоджено у п. 6.3. Договору, замовник має право в будь-який час до закінчення робіт відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було погоджено Завдання на розробку проекту внутрішньоплощадного енергопостачання 35 кВ для забезпечення виробництва титанового шлаку (1-й пусковий комплекс). Реконструкція мережі 35 кВ з заміною масляних вимикачів РУ-35 кВ ПС ТМ-2, ПС ТМ-1; ЗРУ-35 кВ Л-316, 317, 336, 337 і організацією розрахункового обліку на стороні 35 кВ. Модернізація щита релейного захисту, управління і сигналізація ЗРУ-35 кВ., а також Календарний план роботи для Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" по розробці проекту внутрішньоплощадного енергопостачання 35 кВ для забезпечення виробництва титанового шлаку (1-й пусковий комплекс). Реконструкція мережі 35 кВ з заміною масляних вимикачів РУ-35 кВ ПС ТМ-2, ПС ТМ-1; ЗРУ-35 кВ Л-316, 317, 336, 337 і організацією розрахункового обліку на стороні 35 кВ. Модернізація щита релейного захисту, управління і сигналізація ЗРУ-35 кВ.: підрядник - Товариство з обмеженою відповідальністю "КТС Груп"; строк виконання - початок, закінчення: дата отримання технічних умов на проектування та авансу - 3 місяці з дати отримання технічних умов та авансу; вартість етапу без ПДВ 168950,00 грн., ПДВ 33790,00 грн.

При цьому, у Календарному плані у примітках зазначено, що при затриманні замовником видачі вихідних даних, строки виконання підрядником робіт (етапів) переносяться і оформляються новим календарним планом робіт чи іншим документом.

З наданих сторонами доказів вбачається, що 11.10.2013 на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу 60 822,00 грн. в якості попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 26856.

Відповідно до акта від 31.12.2013 приймання-передачі майнового комплексу державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" до статутного капіталу ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" Фонд державного майна України передає, а ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" приймає як вклад до статутного капіталу майновий комплекс державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат": зобов'язання та власний капітал державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" передаються відповідно до передавального акта, складеного в процесі реорганізації державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат", шляхом приєднання до ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 № 955 "Деякі питання утворення Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Відповідно до передавального акта від 16.10.2015 № 284 державне підприємство "Запорізький титано-магнієвий комбінат" припиняється шляхом приєднання до ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат", яке є правонаступником всього майна державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" та набуває всіх прав і зобов'язань по відношенню до всіх його контрагентів, дебіторів.

Згідно з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 29.10.2015 № 2267, складеного державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, до державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.10.2015 внесено запис № 9028521 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 31.12.2013 № 151/154 ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" одержує від державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" право вимагати від боржника - ТОВ "КТС ГРУП" належного виконання обов'язку на суму 60 822,00 грн., визначеного у виконанні проектно-вишукувальних робіт, а саме, відповідно до пункту 1.1 договору від 03.10.2013 № 878/3-031013: розробити проектно-кошторисну документацію стадії "Проект" на об'єкті: "ДП ЗТМК Внутрішньоплощадне енергопостачання 35 кВ для забезпечення виробництва титанового шлаку (1-й пусковий комплекс). Реконструкція мережі 35 кВ з заміною масляних вимикачів РУ-35 кВ ПС ТМ-2, ПС ТМ-1; ЗРУ-35 кВ Л-316, 317, 336, 337 і організацією розрахункового обліку на стороні 35 кВ. Модернізація щита релейного захисту, управління і сигналізації ЗРУ-35 кВ"; спільно з замовником погодити розроблену по даному договору проектну документацію з ПАТ "Запоріжжяобленерго".

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що ним належним чином виконано зобов'язання за Договором та перераховано відповідачу суму авансу у розмірі 60 822,00 грн., однак відповідач, в порушення умов договору, робіт, передбачених договором, не виконав, у зв'язку з чим позивач просить стягнути 60 822,00 грн. збитків. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання робіт, позивач просить стягнути з відповідача 17 784,00 грн. штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17868/16 від 15.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 та направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 28.02.2017 вказав, що для правильного вирішення спору у даній справі судам належало дослідити наявність (чи відсутність) складу цивільного правопорушення, що є необхідною підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків. Проте, наведене залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій.

Згідно статті 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 28.02.2017, судом першої інстанції під час вирішення спору встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до приписів ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4).

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що позивач, як замовник за умовами Договору, який просить суд стягнути з відповідача збитки - суму попередньої оплати, вправі вимагати у відповідача відшкодування збитків у разі розірвання договору підряду, зокрема, за наслідками односторонньої відмови в порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Позивач у додаткових письмових поясненнях зазначив, що втратив зацікавленість у отриманні результатів робіт за Договором.

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів односторонньої відмови позивача від договору №878/3-031013 на проектно-вишукувальні роботи.

Виходячи з приписів чинного законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов'язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

В даному випадку, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідача, тобто те, що умови Договору останнім виконані не були.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Так, судом встановлено, що Календарному плані робіт, який є невід'ємною частиною договору, сторони передбачили, що при затриманні замовником видачі вихідних даних, строки виконання відповідачем робіт (етапів) переносяться та оформлюються новим календарним планом або іншим документом. При цьому, в Календарному плані робіт зазначено, що початок виконання робіт - дата отримання технічних умов на проектування і авансу; закінчення виконання робіт - 3 місяці з дати отримання технічних умов та авансу.

Враховуючи зазначені положення Календарного плану робіт, який є невід'ємною частиною Договору, суд дійшов висновку, що момент передання позивачем вихідних даних відповідачу є однією з визначальних умов початку перебігу чітко погодженого сторонами строку виконання проектних робіт за Договором, а тому позивач має довести факт передачі ним відповідачу таких вихідних даних.

Водночас судом встановлено, що:

- листом від 06.11.2013 відповідач повідомив позивачу перелік вихідних даних для проектування, відсутність яких не дає змоги приступити до проектування об'єкта;

- листом №889/14/ХС1276/318 від 27.01.2014, відповідач просив уточнити та повідомити уточнені відомості щодо ТКЗ на стороні 35 кВ ПС ТМ-1 та 2 в максимальному та мінімальному режимі роботи системи 150 кВ, що необхідні для уточнення параметрів СТК РМ і вибору електрообладнання 35 кВ (копія листа подана відповідачем 01.11.2016);

- листом №889/14/ХС1276/212 від 03.02.2014, адресованого позивачу, відповідач з метою продовження роботи на стадії "Проект" та уточнення деяких параметрів статичного тиристорного компенсатора реактивної потужності просив направити на свою адресу відповіді на питання, зазначені у даному листі;

- листом №909/14/ХС1276/320 від 13.02.2014, адресованого позивачу, відповідач повідомив, що станом на 13.02.2014 відповідачем не було отримано відповіді по ключовим питанням стадії "Проект": комбінатом не вирішено питання щодо виготовлювача електрообладнання 35 кВ; відсутні результати розгляду зацікавленими організаціями розроблених креслень розміщення; уточнення ПАТ "Запоріжжяобленерго" величин токів короткого замикання на стороні 35 кВ ПС ТМ-1 та 2, а також ТКЗ на стороні 150 кВ в максимальному та мінімальному режимах роботи енергосистеми; відсутні результати розгляду компонованих креслень розміщення обладнання 35 кВ ПС ТМ-1 та 2; відсутні підтвердження пропозицій та відповіді на питання щодо фільтро-компенсуючого обладнання 35 кВ тощо.

- в листі № 999/14/ХС1277/300 від 29.08.2014 відповідач повідомив позивачу перелік вихідних даних та матеріалів, які необхідні відповідачу для виконання робочої документації в.у. проекта.

Крім того, в матеріалах справи наявний Протокол технічної наради № 3 від 14.01.2014, на якій були присутні представники позивача та відповідача, зі змісту п. 9 якого вбачається, що сторони відмітили ненадання відповідачу запитаних даних.

У листі від 05.06.2014 №03/03-078-1208, адресованому відповідачу, позивач просив відповідача виконати коректування проекту з урахуванням зауважень, наданих спеціалістами позивача та тимчасово призупинити роботи по другому етапу (розробка робочої документації) стосовно частини розміщення та приєднання обладнання і ліній в корпусі виробництва шлаку у зв'язку з тим, що проект "Внутрішньоплощадного енергопостачання 35 кВ для забезпечення виробництва титанового шлаку (1-й пусковий комплекс)" потребує погодження з генпроектувальником, який на даний час відсутній.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання відповідачу необхідних вихідних даних для виконання робіт по Договору, як і не надано доказів того, що позивач повідомляв відповідача про необхідність поновлення робіт по розробці проекту.

Отже, позивачем не доведено настання початку перебігу строку виконання відповідачем робіт за Договором, та, як наслідок, не доведено обставин прострочення виконання відповідачем зобов'язань за Договором.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що лист від 05.06.2014 №03/03-078-1208 стосувався іншого договору, а саме № 233 від 01.01.2014, оскільки, по-перше, зазначений лист направлений позивачу в період дії договору №878/3-031013 на проектно-вишукувальні роботи, доказів припинення або розірвання Договору №878/3-031013 станом на 05.06.2014 матеріали справи не містять, зазначений лист не містить посилань на договір № 233 від 01.01.2014, позивач при розгляді справи в суді апеляційної та касаційної інстанції не заперечував, що лист направлявся саме по договору №878/3-031013.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Так, при визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте, згідно ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що позивачем не доведено об'єктивну та суб'єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 60822,00 грн. зокрема, сам факт спричинення відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача, розмір завданих збитків, оскільки як встановлено вище, відсутня протиправна поведінка відповідача та вина відповідача у несвоєчасному виконанні умов договору.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем не було доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки не доведено ні протиправну поведінку відповідача, ні вину відповідача у спричинення позивачу збитків.

Крім того, суд також зазначає, що сума перерахованого авансу у розмірі 60822,00 грн. за своєю правовою природою не є збитками в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача збитків у розмірі 60 822,00 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 17784,00 грн. штрафу, то суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 5.2. Договору за порушення строків виконання робіт підрядник на вимогу замовника виплачує останньому штраф у розмірі 0,03% від вартості вчасно не виконаних робіт за кожен прострочений день.

Тобто, зазначеним пунктом договору передбачено відповідальність відповідача у вигляді пені, а не у вигляді штрафу, як помилково вважає позивач.

Водночас відповідно до приписів чинного законодавства, стягнення неустойки є наслідком порушення особою умов договору.

Однак, як було встановлено вище, відповідачем порушення зобов'язання щодо строків виконання робіт за Договором порушено не було, оскільки позивачем не надано доказів передання відповідачеві технічних умов на проектування, з моменту передачі яких починається строк виконання відповідачем робіт, а відтак, правові підстави для стягнення з відповідача, встановленої умовами Договору неустойки (пені) відсутні.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано - магнієвий комбінат".

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2017.

Суддя С.О. Турчин