судді Київського апеляційного господарського суду Суліма В.В.
стосовно постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 року у справі №925/843/15.
Прокурор звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Свидівоцької сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Свидівок-Тур» про:
- визнання недійсними рішення Свидівоцької сільської ради від 07.09.2007 року №13-17 та № 13-11;
- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 9,7633 га від 20.09.2007 року укладений між Свидівоцькою сільською радою та ТОВ «Свидівок-Тур»;
- визнання недійсними рішення Свидівоцької сільської ради від 15.02.2013 № 26-22 та від 05.04.2013 року № 28-20;
- визнання недійсним рішення Свидівоцької сільської ради від 05.04.2013 року № 28-22;
- визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки площею від 05.04.2013 року , укладеного між Свидівоцькою сільською радою та ТОВ «Свидівок-Тур».
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник прокурора Черкаської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вирішила, що рішення Господарського суду Черкаської області від 29.09.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Заступник прокурора Черкаської області - без задоволення, з мотивів викладених в постанові.

Постанова підписана з окремою думкою, враховуючи наступне.

У судовому засіданні 26.04.2017 у зв'язку з клопотанням поданим представником прокуратури було викликано та заслухано пояснення судового експерта ОСОБА_1 (посвідчення № 1418 від 09.03.2017 року), яким було проведено судову експертизу за результатами якої складено висновок експерта за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою № 13310/16-41 від 21.12.2016 року у справі № 925/843/15 (оригінал в матеріалах справи) та експертизу на виконання постанови слідчого ВРЗСГД СУ УМВС України в Черкаській області за результатами якої було складено висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 1875/1876/14-41 від 23.07.2014 року (копія якого долучена до позовної заяви).

Відповідно до наданих експертом пояснень вбачається, що у відповіді на друге питання експертизи № 1875/1876/14-41 від 23.07.2014 року зазначено: - Основне цільове призначення (категорія земель) земельної ділянки загальною площею 97633 м2 в с. Свидівок Черкаського району, яка відводилася ТОВ «Свидівок-Тур» під розміщення культурно-оздоровчого комплексу та човнового причалу - землі водного фонду.

В свою чергу, відповідаючи на перше питання при проведенні судової експертизи № 13310/16-41 від 21.12.2016 року експертом зазначено, що на дату укладання договору оренди земельної ділянки від 20.09.2007 року, зареєстрованого у державному земельному реєстрі 24.09.2007 року за № 20, земельна ділянка, що відведена в оренду ТОВ «Свидівок-Тур» площею 97633 кв.м. під розміщення культурно-оздоровчого комплексу та човнового причалу за адресою вул. Дахнівська, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаської області, який затверджено рішенням Свидівоцької сільської ради № 13-17 від 07.09.2007 року, за основним цільовим призначенням належала до категорії земель рекреаційного призначення.

Відповідаючи на запитання представника прокуратури, у судовому засіданні експерт зазначив, що вказані розбіжності між висновками зумовлені тим, що вказані експертизи проводились без виїзду на місцевість за наданими на дослідження документами, документи які надавались експерту при проведенні зазначених експертиз не є тотожними. Враховуючи, що при проведенні експертизи № 13310/16-41 від 21.12.2016 року було надано більш повні дані про земельну ділянку, експерт зробив відповідні висновки щодо основного цільового призначення спірної земельної ділянки, про що зазначив у своєму висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Відповідно до пункту 15.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та враховуючи, що експертизи № 13310/16-41 від 21.12.2016 року та №1875/1876/14-41 від 23.07.2014 року були проведені одним і тим-же експертом ОСОБА_1 (посвідчення № 1418 від 09.03.2017 року) та мають відмінності щодо висновку цільового призначення спірної земельної ділянки, вважаю, що для правильно та обґрунтованого вирішення справи потрібно було призначити повторну експертизу, і доручити її проведення іншому експерту.

Враховуючи вищевикладене, вважаю прийняту постанову передчасною.

Суддя

Київського апеляційного

господарського суду В.В. Сулім

"17" травня 2017 р.