РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/6895/17
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Нафтагазстрах"

До Моторного (транспортного) страхового бюро України

Про стягнення 3 446 956,35 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Горовий В.О. (дов. від 07.09.2016)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 31.05.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

26.04.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Нафтагазстрах" (надалі - позивач) Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - відповідач) про стягнення 3 446 956 ,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/6895/17, розгляд справи призначено на 17.05.2017.

10.05.2017 відповідач подав через канцелярію суду клопотання про залучення до справи додаткових документів.

11.05.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Нафтагазстрах" направило додаткові документи.

16.05.2017 до канцелярії надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду даної справи.

В судове засідання, призначене на 17.05.2017, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 17.05.2017, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

17.05.2017 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 31.05.2017.

В судове засідання призначене на 31.05.2017 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2012 позивач отримав в Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ліцензію на обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

16.10.2012 відповідно до пункту 51.1. ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до відповідача з заявою про прийом в члени Відповідача та набуття статусу асоційованого члена.

14.02.2013 відповідач задовольнив заяву позивача про прийом в члени Відповідача та надання статусу асоційованого члена відповідача.

15.03.2013 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про співпрацю № 164 у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами (надалі - Догрвір).

Згідно пп. б) п.7.2. Статуту Відповідача члени Відповідача зобов'язані своєчасно сплачувати членські внески у порядку, строки та у розмірах, що визначаються Загальними зборами Відповідача та/або Президією.

Станом на 14.01.214, згідно пункту 2.1.12 Договору, Позивач в повному розмірі сформував в централізованому страховому резервному фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (надалі - фонд захисту потерпілих) базовий гарантійний внесок у сумі 5 410 062,00.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» джерелами формування централізованих страхових резервних фондів є, у тому числі, базовий та додаткові гарантійні внески у розмірі, визначеному Відповідачем.

Порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів встановлюються положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, що затверджується президією Відповідача та погоджується з Координаційною радою Відповідача.

Кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при Відповідачі, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою.

Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція Відповідача відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди Відповідача, що затверджується президією Відповідача за погодженням з Координаційною радою Відповідача.

Кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 цього Закону. У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов'язань якого він здійснюється.

У зв'язку з різким знеціненням національної валюти і економічною недоцільністю здійснювати зазначений вид страхування, Позивач відмовився від подальшого здійснення цієї діяльності, скористався своїм правом виходу зі складу Відповідача та 03.04.2014 отримав повідомлення № 6/3-05/982 відповідача про втрату статусу асоційованого члена.

Пунктом 6.14 Статуту Відповідача передбачено, що при втраті статусу асоційованого члена Відповідача, порядок повернення гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів, визначається чинним законодавством, положенням про фонд страхових гарантій, положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, положенням про порядок розміщення коштів централізованих страхових резервних фондів Відповідача та договором про співпрацю між страховиком і Відповідачем.

Згідно п. 51.9 ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервів Відповідача, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених Відповідачем, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства.

У зв'язку з втратою асоційованого членства Позивача у Відповідачі 03.04.2014 року. Позивач позбавлений прав і обов'язків члена Відповідача, крім права на повернення свого гарантійного внеску в порядку передбаченому законом, внутрішніми положеннями Відповідача і Договором.

Відповідно до п.п. 2.2.8. п.2, п.3,1. Договору Позивач має право вимагати, а Відповідач зобов'язаний повернути на умовах, що встановленні Законом, положенням про фонд захисту потерпілих та цим Договором, гарантійні внески, сплачені Страховиком до цього фонду.

На момент підписання Договору (15.03.2013р.) та під час асоційованого членства Позивача у Відповідача (до 03.04.2014р.) діяло Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (далі - Положення про фонд захисту потерпілих), (затверджене протоколом Координаційної ради Відповідача 06.12.2012р. №31/2012).

Пунктом 3.12.2. Положення про фонд захисту потерпілих передбачено, що гарантійні внески повертаються Дирекцією Відповідача частинами: 10% його залишку - протягом 12 місяців з дати виходу страховика зі складу Відповідача, 30% залишку - протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Відповідача, з урахуванням особливостей при не врегулюванні усіх відомих подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, а саме: не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті чи не виконав усі рішення про виплату страхового відшкодування за такими договорами, строк повернення чергової частини залишку гарантійних внесків розпочинається не раніше дати отримання Відповідачем документального підтвердження повного врегулювання таких подій.

Згідно п.4 Положення про фонд захисту потерпілих кошти фонду захисту потерпілих розміщуються Дирекцією Відповідача з урахуванням безпечності, ліквідності та прибутковості і мають бути представлені активами категорій:

грошові кошти на банківських рахунках;

банківські вклади (депозити) у національній та вільно конвертованих іноземних валютах;

цінні папери, що емітуються державою.

Банк, який обирається для розміщення коштів, повинен відповідати Уповноваженим органом вимогам щодо наявності та рівня кредитного рейтингу банків, у яких розміщуються кошти страхових резервів страховиків.

07 серпня 2014 року Президія Відповідача затвердила нову редакцію Положення про фонд захисту потерпілих (протокол №320/2014), яке набрало чинності 18.11.2014 року. Новою редакцією Положення в пункті 3.12.2. було змінено порядок повернення гарантійних внесків, а саме: частка коштів страховика, що підлягає поверненню, щорічно визначається в розмірі 50% від різниці залишку базового гарантійного внеску та резерву збитків цього страховика за договорами внутрішнього страхування станом на 31 грудня. Розмір розрахованого резерву збитків затверджується Президією Відповідача. Повернення першої частини здійснюється не раніше ніж через 1 рік після припинення членства страховика в Відповідачі. Кожне наступне повернення коштів здійснюється не раніше ніж через 1 рік після попереднього повернення. Після закінчення другого року з початку таких повернень, у випадку відсутності зобов'язань страховика за договорами внутрішнього страхування, Дирекція Відповідача приймає рішення про повернення страховику повної суми залишку коштів базового гарантійного внеску.

Протягом 2014-2015 років Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогами про повернення частини гарантійного внеску з фонду захисту потерпілих (листи № 3359 від 01.08.2014 року, № 3907 від 11.09.2014 року, № 4399 від 09.10.2014 року, № 724 від 05.03.2015 року, № 1260 від 22.04.2015 року додаються), які Відповідач безпідставно не задовольнив.

30.07.2015 позивач направив відповідачу вимогу № 2134 про повернення гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих в якій зазначив, що згідно звіту про рух коштів фонду захисту потерпілих за 2 квартал 2015 року залишок на 30 червня 2015 рік становить 5 958 616,52 грн.

31.07.2015 Відповідач направив Позивачу лист № 5-41/21404 в якому повідомив, що розрахунковий розмір резерву збитків Позивача станом на 31.12.2014 рік затверджено у сумі 807 243,05 грн. доля коштів у проблемних банках облікована за страховиком станом на 31.12.2014 року становить 2 711 281,27 грн.. Залишок гарантійного внеску Позивача у фонді захисту потерпілих станом на 31.12.2014 року 5 636 596,34 грн., сума коштів (із урахуванням інвестиційного доходу) до повернення Позивачу у 2015 році становить 1 059 036,01 грн.

07.08.2015 Відповідач повернув Позивачу неповну частину гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих у сумі 1 059 036,01 грн.

30.12.2015 Позивач направив Відповідачу вимогу № 3515 про повернення гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих в якій зазначив, що згідно звіту про рух коштів фонду захисту потерпілих за 3 квартал 2015 року залишок на 30 вересня 2015 рік становить 5 058 713,64 грн. та інвестиційний доход у сумі 160 524,95 грн.

05.01.2016 Відповідач повернув Позивачу неповну частину гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих у сумі 2 376 438,00 грн.

26.01.2016 Позивач направив Відповідачу вимогу № 261 про повернення гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих в якій зазначив, що на момент направлення вимоги залишок гарантійних внесків з фонду захисту потерпілих, що належить поверненню Відповідачем Позивачу з урахуванням інвестиційного доходу складає 2 971 180,47 грн.

29 січня 2016 року Відповідач своїм листом № 5-41/2420 повідомив Позивача, що питання про повернення залишку гарантійного внеску буде розглянуто МТСБУ у 2017 році.

Законом, статутом та положеннями Відповідача, договором не передбачено зменшення суми гарантійного внеску товариства на суму коштів розміщених Відповідачем у проблемних банках, вибір яких входить до виключної компетенпії Відповідача. У зв'язку з тим, що законні вимоги Позивача протягом тривалого часу грубо і безпідставно Відповідачем порушуються, Позивач вважає, що Відповідач і в подальшому не має наміру задовільняти законні вимоги Позивача по поверненню гарантійного внеску з фонду захисту потерпілих у порядку встановленому законом.

Сума залишку гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих, що має бути повернено Позивачу до 04.04.2017 року складає 2 971 180,47 гривень, що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва по справі №' 910/4857/16 від 03 червня 2016 року між Позивачем і Відповідачем.

У зв'язку з тим, що залишок гарантійного внеску, який підлягав поверненню, було зменшено Відповідачем без будь-яких правових підстав на суму проблемної заборгованості перед МТСБУ на суму 2 607 848,58 гривень, то починаючи з 2 кварталу 2016 року і по цей час нарахування і виплата інвестиційного доходу здійснюється без урахування безпідставно зменшеного розміру гарантійного внеску.

Згідно ст. ст.,536, 625 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу інфляційні втрати і проценти, за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року (365 календарних днів) з суми 2 607 848,58 гривень а саме:

інфляційні втрати у сумі 385 961,58 гривень;

три процента річних у сумі 89 814,30 гривень.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; ідентифікаційний код: 21647131) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Нафтагазстрах" (02098, м. Київ, вулиця Юрія Шумського, будинок 1-А, офіс 121; ідентифікаційний код 21004953) 3 446 956 грн. 35 коп. - заборгованості та 51 704 грн. 35 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.06.2017

Суддя М.О. Лиськов