ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 Справа № 904/3986/17
За позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», м. Енергодар

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові технології металів», м. Дніпро

Про: стягнення 235 773, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 18.05.17р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов.№16/14 від 10.04.17р.)

СУТЬ СПОРУ:

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Промислові технології металів» (відповідач) про стягнення 235 773, 00 грн. ( в т.ч.: 123 213, грн. пеня та 112 560, 00 грн. -штраф ) штрафних санкцій за договором поставки №20/05/02 від 04.01.2016р., укладеним між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем строків поставки товару за вищезазначеним договором та правом позивача відповідно до п.7.2. договору стягнути з відповідача штрафні санкції.

ТОВ «Промислові технології металів» ( відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував в частині стягнення з нього пені за видатковими накладними №РН-0000007 від 16.06.16р. та №РН-0000008 від 21.07.16р.; за контр розрахунком відповідача розмір пені за поставлений товар за накладною №РН-0000007 від 16.06.16р. складає 15 577, 50 грн. ; та розмір пені за поставлений товар за накладною № РН-0000008 від 21.07.16р.складає 33 165, 00 грн. Також відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій на 70%. Представник позивача заперечував проти зменшення розміру штрафних санкцій.

По справі було оголошено перерву з 13.04.17р. по 25.04.17р. та з 25.04.17р. по 18.05.17р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.16р. між ТОВ «Промислові технології металів» (постачальник) та Відокремленим підрозділом «Атоменергомаш» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) було укладено договір поставки № 20/05/02, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити в передбачені цим договором строки покупцю наступну продукцію: 1. Поковка «Труба опорна» (креслення 1.4317.П.000.090.00) Ст08Х18Н10Т ГОСТ 5632-72, ГОСТ 7505-89, ГОСТ 25054-81 в кількості 80 шт., за ціною 8 500, 00 грн. (за одну штуку), на загальну суму 680000,00 грн. ; в строк до 15.05.2016р. 2. Поковка «Цоколь» (креслення 1.4317.П.000.089.00) Ст08Х18Н10Т ГОСТ 5632-72, ГОСТ 7505-89, ГОСТ 25054-81 в кількості 80 шт., за ціною 8 250, 00 грн. (за одну штуку), на загальну суму 660000,00 грн. ; в строк до 15.05.2016р.; а покупець зобовязався прийняти та оплатити вказану продукцію. (п.1.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору оплата поставленої відповідно до заявки покупця продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом двох місяців після отримання покупцем партії продукції. В п.7.2. договору сторони погодили, що за порушення вказаних в даному договорі строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості; якщо в результаті допущеного прострочення поставка продукції втратить інтерес для покупця , він має право відмовитися від прийняття продукції та вимагати відшкодування завданих збитків. (а.с.9-11).

Як встановлено судом, в порушення прийнятих на себе за договором поставки №20/05/02 від 04.01.16р. зобовязань відповідач здійснив поставку товару позивачу з порушенням строку поставки обумовленого сторонами в п.1.1. договору, а саме: 16.06.2016р. відповідач за видатковою накладною №РН-0000007 від 16.06.16р. здійснив поставку позивачу товару на загальну суму 502 500, 00 грн. ( таким чином, прострочка поставки товару за цією накладною складає 31 день) ; а 21.07.2016р. відповідач за видатковою накладною №РН-0000008 від 21.07.16р. здійснив поставку позивачу товару на загальну суму 502 500, 00 грн. ( таким чином, прострочка поставки товару за цією накладною складає 66 днів); та 09.09.2016р. відповідач за видатковою накладною №РН-0000009 від 09.09.16р. здійснив поставку позивачу товару на загальну суму 603 000, 00 грн. ( таким чином, прострочка поставки товару за цією накладною складає 116 днів).

У звязку з порушенням строків поставки товару позивач відповідно до п.7.2. договору нарахував відповідачу: 123 213 грн. пені ( в т.ч.: 18 090 грн. пеня за видатковою накладною №РН-0000007 від 16.06.16р. , за період з 16.05.2016р. по 20.06.2016р. ; 35 175 грн. пеня за видатковою накладною № РН-0000008 від 21.07.16р., за період з 16.05.2016р. по 24.07.2016р.; та 69 948, 00 грн. пеня за видатковою накладною № РН-0000009 від 09.09.16р., за період з 16.05.2016р. по 08.09.2016р. ); 112 560, 00 грн. - 7% штрафу ( в т.ч.: 35 175, 00 грн. штраф за видатковою накладною №РН-0000007 від 16.06.16р.; 35 175 грн. штраф за видатковою накладною № РН-0000008 від 21.07.16р.; та 42 210, 00 грн. штраф за видатковою накладною № РН-0000009 від 09.09.16р. (а.с.4).

Направлену позивачем на адресу відповідача 24.11.16р. претензію №5026/15 від 23.11.16р. (а.с.19-20, 21) про сплату штрафних санкцій в розмірі 235 773, грн., відповідач залишив без задоволення. На час прийняття рішення у справі відповідач доказів сплати штрафних санкцій перед позивачем або доказів своєчасної поставки товару не надав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

.Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Положення статті 233 Господарського кодексу України, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до п.1.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13р. №14 (поміж-іншим): з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Судом було перевірно правильність нарахувань позивачем відповідачу пені та штрафу. Порушень щодо нарахування штрафу в сумі 112 560, 00 грн. судом не виявлено. Однак встановлено порушення під час здійснення нарахування пені в розмірі 18 090 грн. за видатковою накладною №РН-0000007 від 16.06.16р. ( за період з 16.05.2016р. по 20.06.2016р. ) та пені в розмірі 35 175 грн. за видатковою накладною № РН-0000008 від 21.07.16р. ( за період з 16.05.2016р. по 24.07.2016р.), оскільки позивачем було невірно зазначено період закінчення нарахування пені по цим накладним. Внаслідок здійсненого судом перерахунку вищезазначених сум пені, розмір пені за видатковою накладною №РН-0000007 від 16.06.16р. ( за період з 16.05.2016р. по 15.06.2016р.) складає 15 577, 50 грн.; розмір пені за видатковою накладною № РН-0000008 від 21.07.16р. ( за період з 16.05.2016р. по 20.07.2016р.) складає 33 165, 00 грн. річних . Таким чином, загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 118 690, 50 грн. ( 15 577, 50 грн. +33165, 00 грн. + 69 948, 00 грн. = 118 690, 50 грн.).

З урахуванням вищезазначеного , задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача: 118 690, 50 грн. пені та 112 560, 00 грн. штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити , з вищенаведених підстав. Одночасно суд не вбачає достатньо правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки відповідачем не наведено належних доказів в обґрунтування свого клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові технології металів» (49005, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 22; ) на користь позивача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» ( 71503, м. Енергодар, а/с 306, ): 118 690, 50 грн. пені ; 112 560, 00 грн. штрафу та 3 468, 76 грн. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Суддя Васильєв О.Ю.

Повний текст рішення складено 31.05.2017 року.