РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа №910/3772/17

За позовомДержавного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва»
до Приватного акціонерного товариства "Аеробуд"
простягнення 34 761,55 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники за первісним позовом:

Від позивача - Осадчук Р.М., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 34 761,55 грн., з яких: 29 400,00 грн. основна заборгованість, 1 130,89 грн. 3% річних та 4 230,66 грн. інфляційні втрати за Договором №250-14 від 18.12.2014.

У відповідності до п. п. 3.9.1. п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03148, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 4.

На призначені судові засідання 18.04.2017 та 23.05.2017 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судових засідань була вручена відповідачу 20.03.2017 та 05.05.2017.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Оскільки, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 між Приватним акціонерним товариством «АЕРОБУД» (надалі - Замовник) та Державним підприємством «Науково - дослідний інститут будівельного виробництва» (далі - Виконавець) укладений договір №250-14 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується у передбачений Договором строк виконати роботи з проведення комплексу статичних випробувань вертикальними навантаженнями дослідних кущів паль на об'єкті забудови торгівельно-розважального центру (секція «М» по вул. Берковецькій, 6 в Шевченківському районі м. Києва), а «Змовник» зобов'язується прийняти роботи та їх оплатити.

Згідно з п. 1.2 Договору термін виконання робіт: початок - грудень 2014 року, закінчення - січень 2015 року.

Відповідно до пункту 2.1 Договору вартість виконання робіт за цим Договором визначена Протоколом узгодження договірної ціни та складає: 24 500 грн. 00 коп. (Двадцять чотири тисячі п'ятсот грн. 00 коп.) крім того ПДВ 20% 4900 грн. 00 коп. (Чотири тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.). Разом 29 400 грн. 00 коп. (Двадцять дев'ять тисяч чотириста грн. 00 коп.).

Пунктом 2.2 Договору зазначено, що виплата здійснюється одночасно за закінчену роботу з авансовим платежем 50%, що має бути перерахований не пізніше 5 робочих днів після підписання договору. У разі затримки перерахування авансу терміни виконання договору корегується відповідно до термінів отримання авансу на поточний рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 3.3, 3.4, 3.5 Договору після завершення виконання роботи (окремого етапу роботи) "Виконавець" надає "Замовникові" акт здачі-приймання роботи (окремого етапу роботи). "Замовник", протягом 5 робочих днів з дня отримання акту здачі-приймання роботи та переданої документації, зобов'язаний передати "Виконавцеві" оформлений акт здачі-приймання роботи або надати обґрунтовану відмову. У разі заперечення щодо обґрунтованості відмови "Замовника" з боку "Виконавця", "Виконавець" складає протокол розбіжностей та діє згідно з чинним законодавством. Після підписання акту здачі-приймання роботи "Замовник" протягом 5 робочих днів сплачує "Виконавцеві" вартість виконаних робіт за договірною ціною відповідно до п. п. 2.1. та 2.2.

Як встановлено судом, ДП «Науково - дослідний інститут будівельного виробництва» виконало належним чином умови договору, що підтверджується актом здачі - приймання від 17.11.2015 за договором №250-14 який підписаний уповноваженими особами та скріплені печатками без заперечень та зауважень щодо якості та строків виконання робіт.

З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачу було надіслано претензію від 10.02.2017 №84/01-08 з вимогою погашення заборгованості по договірним зобов'язанням, за актом здачі - приймання від 17.11.2015 на суму, що складає 29 400,00 грн., підтвердженням про отримання свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.02.2017.

Проте, відповідачем відповіді не отримано, свого обов'язку щодо своєчасної оплати виконаних робіт за договором не виконано.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору №250-14 від 18 грудня 2014 року, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищевикладене та п. 3.5 Договору, відповідач повинен був здійснити розрахунок з позивачем протягом 5 робочих днів після підписання Акту приймання виконаних робіт

Доказів оплати виконаних позивачем робіт в термін встановлений договором ані на час прийняття рішення, відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови договору, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що матеріали справи свідчать про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 29 400,00 грн., а позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також правомірно нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні трати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 130,89 грн. та 4 230,66 грн. інфляційних втрат.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Аеробуд" (03148, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 4, ідентифікаційний код 21598792) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» (03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, буд. 51, ідентифікаційний код 38283024) 29 400 (двадцять дев'ять тисяч чотириста) грн. основного боргу, 1 130 (одну тисячу сто тридцять) грн. 89 коп. 3% річних, 4 230 (чотири тисячі двісті тридцять) грн. 66 коп. інфляційних втрат, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.05.2017

Суддя І.І. Борисенко