ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р.Справа № 922/1088/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Мізяки Харківської області
до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу", м.Київ, в особі Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу", с.Золочівське Харківської області
про стягнення 68585,60грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 21.02.2017

ОСОБА_3, довіреність від 21.02.2017

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" в особі Харківської філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 68585,60грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №1692-19/2016-ПР від 03.10.2016 щодо оплати наданих сільськогосподарських послуг.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

03 жовтня 2016 року між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, укладено договір про надання сільськогосподарських послуг (далі за текстом - Договір), предметом якого є послуги виконавця по проведенню сільськогосподарських послуг, а саме збирання врожаю соняшника, на земельних угіддях замовника, розмір яких складає 80га, які виконуються технікою виконавця на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій з використанням високопродуктивної вітчизняної та іноземної техніки.

Згідно пункту 2.1 Договору вартість послуг виконавця складає 730,00грн./га та є незмінною.

Відповідно до пункту 2.2 Договору загальна сума цього договору складається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг та їх вартості, визначеної в пункті 2.1 цього Договору, але не може перевищувати 58400,00грн.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що замовник повинен провести розрахунки за надані послуги до 30.11.2016.

За умовами пунктів 4.1.1, 4.1.3, 4.1.4 Договору виконавець зобов'язаний:

- провести своїми силами та засобами сільськогосподарські роботи в узгоджених сторонами обсягах (п.1.1. даного Договору), у відповідності з агротехнічними вимогами в строк до 31.10.2016 включно;

- надання послуг оформити актами приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг з обов'язковим їх підписанням сторонами;

- складати та передавати замовнику акти приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг.

Згідно пункту 7.5 Договору термін його дії встановлюється з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині виконання зобов'язань до повного їх виконання.

На виконання умов Договору позивачем виконано роботи на загальну суму 58400,00грн., що підтверджується актом виконаних робіт до договору про надання сільськогосподарських послуг №1692-19/2016-ПС від 24.10.2016 підписаним обома сторонами та скріпленим їх печатками.

Відповідач згідно умов пункту 3.2 Договору мав оплатити надані послуги до 31.12.2016, однак свій обов'язок не виконав.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач станом на 20.03.2017 жодного розрахунку за надані послуги не зробив, у зв'язку з чим він звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 58400,00грн., які мали бути оплачені останнім в строк до 31.12.2016.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази оплати наданих за Договором послуг.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 58400,00грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм, позивач здійснив нарахування відповідачу 1168,00грн. збитків від інфляції за період січень-лютий 2017 року, 374,40грн. 3% річних за період з 01.01.2017 по 20.03.2017, 4555,20грн. пені за період з 01.01.2017 по 20.03.2017, 4088,00грн. штрафу у розмірі семи відсотків від вартості наданих послуг.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх таким, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" (04112, м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.8, код юридичної особи 37884028) в особі Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" (63030, Харківська область, Валківський район, с.Золочівське, код філії 38104349) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 58400,00грн. основного боргу, 1168,00грн. збитків від інфляції, 374,40грн. 3% річних, 4555,20грн. пені, 4088,00грн. штрафу, 1600,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 06.06.2017 р.

Суддя М.В. Калантай