Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

30.05.2017 Справа № 927/404/17

За позовом: Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради,

вул. Реміснича, 19, м. Чернігів, 14000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про визнання договору недійсним

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: Коленченко О.О., довіреність №365-1 від 04.05.2017;

від відповідача: ОСОБА_3, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.12.2014, договір №17/17 про надання правової допомоги від 19.04.2017;

суть спору:

Позивачем подано позов до відповідача про визнання недійсним договору на виконання робіт по капітальному ремонту №100203-131 від 12.12.2016, укладеного між Комунальним підприємством "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 11.05.2017 відповідач проти вимог позову заперечив, посилаючись на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильного оформлення договору на виконання робіт по капітальному ремонту №100203-131 від 12.12.2016 щодо строків його дії.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судовому засіданні під час судового розгляду справи представників сторін, суд встановив такі фактичні обставини.

12.12.2016 між сторонами у справі укладений договір на виконання робіт по капітальному ремонту № 100203-131 (надалі - договір), відповідно до якого генпідрядник (відповідач) зобов'язався з власних матеріалів, своїми засобами та на свій ризик, у передбачений договором строк виконати роботи по капітальному ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Толстого №98 у м. Чернігів у рамках Програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові міста Чернігова на 2012-2016 роки (згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) (СРV за ДК 021:2015, код 45233000 - 9 "Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг"), відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник (позивач) - прийняти і оплатити вказані роботи, у порядку визначеному договором та чинним законодавством України (а.с. 7-13).

Відповідно до п.1.2 договору обсяги робіт та вимоги щодо їх якості встановлюються у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено якість робіт, що виконуються, повинна відповідати умовам затвердженої проектно-кошторисної документації на об'єкт, вимогам технічного завдання, а також державним нормам, технічним умовам та загальним вимогам, які пред'являються до робіт цього типу.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору, ціна договору становить 297902 грн. 00 коп. без ПДВ. Договірна ціна договору є динамічною і визначається відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Розрахунки за виконані роботи замовник проводить після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за формою КБ-3, за умови надходження з бюджету на розрахунковий рахунок замовника коштів за проведені роботи, які є предметом даного договору (п.4.1 договору).

Строк виконання робіт за договором до 20.12.2016 (п.5.1 договору).

Відповідно до п. 11.1. договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2016, а у частині розрахунків, сплати штрафних санкцій та гарантійного строку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

На виконання умов договору сторони погодили найменування та обсяг робіт за адресою: АДРЕСА_2 (у рамках програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові міста на 2012-2016 роки) та 05.09.2016 підписали дефектний акт на капітальний ремонт внутрішньо будинкового проїзду (а.с.16-17).

На замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Артпроектконтроль" виготовлено робочий проект на капітальний ремонт внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Толстого № 98 у м. Чернігів (у рамках програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові міста на 2012-2016 роки) (а.с. 19-38).

08.09.2016 відповідач листом повідомив позивача про те, що він приступає до виконання підрядних робіт при умові гарантування з боку позивача укладення у подальшому договорів на виконання робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів за вказаними адресами та оплати за виконані роботи (а.с. 18).

Листом від 16.12.2016, який отримано позивачем 16.12.2016, відповідачем направлено позивачу акт № 1/131 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року форми КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року форми КБ-3 щодо виконання відповідачем у вересні-жовтні 2016 року робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів за адресою: вул. Толстого №98 у м. Чернігів (а.с. 39-50), підписані повноважними представниками замовника та генпідрядника, відповідно до яких вартість виконаних відповідачем робіт з капітального ремонту склала 294960 грн. 00 коп. Вказані обставини сторонами у справі не спростовуються.

Позивач сплатив відповідачу вартість виконаних робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів за адресою: вул. Толстого №98 у м. Чернігів у розмірі 294960 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 36 від 22.12.2016 на суму 294960 грн. 00 коп. (а.с. 51).

Факт оплати та відповідність вартості виконаних робіт до умов договору сторонами у справі не заперечується та визнаєтюся у повному обсязі.

04.05.2017 сторони підписали додаткову угоду до договору на виконання робіт по капітальному ремонту № 100203-131 від 12.12.2016 (а.с. 75), відповідно до якої внесли зміни до договору, а саме:

"1.1. З урахуванням пункту 6.3.1 та розділу 7 договору, щодо надання гарантійного терміну на виконані роботи протягом 5 років. Викласти пункт 11.1 договору у такій редакції:

"11.1 Цей договір набирає чинності з дня його підписання та застосовується до правовідносин сторін, які виникли до його укладення, а саме: з 05.09.2016 до закінчення гарантійного терміну передбаченого розділом 7 договору, а в частині розрахунків та сплати штрафних санкцій - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.".

За доводами позивача роботи, які є предметом оспорюваного договору фактично виконані відповідачем до моменту укладення спірного договору, строк дії якого сторони визначили з 12.12.2016 до 31.12.2016. Позивач вважає, що вказаний договір має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, у зв'язку з недотриманням сторонами вимог ч.5 ст. 203 Цивільного кодексу України при укладанні оспорюваного договору щодо нерозповсюдження строку його дії на правовідносини, що існували між сторонами до його укладення. Відповідно і документи, які складені сторонами на виконання договору є такими, що складені з порушенням умов договору, оскільки роботи відповідачем виконувались у вересні-жовтні 2016 року, акт форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 складені у грудні 2016 року.

Під час судового розгляду справи відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що роботи за договором дійсно було виконано до моменту укладення спірного договору, а саме у вересні-жовтні 2016 року. За доводами відповідача строк дії оспорюваного договору, визначений п. 11.1, жодним чином не міг вичерпати свою дію 31.12.2016, оскільки відповідно до п. 7.2 договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо гарантійного терміну виконаних робіт строком 5 років, а тому оспорюваний договір продовжує діяти і на даний час, оскільки гарантійний термін щодо якості виконаних робіт не закінчився. Окрім того, відповідачем у поданих запереченнях зазначено, що між сторонами укладено додаткову угоду, якою було усунуто усі порушення, на які посилається позивач.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вислухавши присутніх у судових засіданнях представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню повністю з таких підстав.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що укладений позивачем та відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Матеріалами справи, їх фактичними обставинами доведено факт укладання між сторонами договору на виконання робіт по капітальному ремонту № 100203-131 від 12.12.2016, факт виконання відповідачем робіт з капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Толстого №98 у м. Чернігів, які є предметом оспорюваного договору, факт прийняття цих робіт позивачем та їх оплати.

Договір фактично виконано обома сторонами у повному обсязі.

Виходячи зі змісту п.1.1 договору наслідками виконання сторонами своїх зобов'язань є проведення капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду та їх оплата, що й є за своєю суттю реальним наслідком укладеного договору на момент закінчення строку його дії.

Таким чином, приписи ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України сторонами було дотримано.

При цьому сторонами не оспорюється та визнається факт повноважень осіб якими підписано договір, воля, форма правочину, що передбачено частинами 1-4 ст.203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" у процесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які тягнуть за собою визнання правочину недійсним, зокрема, шляхом: вчинення нового правочину; погодження правочину з відповідним державним органом, якщо це необхідно було для даного правочину, а таке погодження не було раніше здійснено тощо. Сторони також не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до правочину з метою приведення його у відповідність із законом (крім зміни ціни в договорі після його виконання, оскільки згідно з частиною третьою статті 632 ЦК України така зміна не допускається). Якщо згаданий правочин (про внесення змін) не суперечить вимогам закону, господарський суд приймає судове рішення, виходячи з його умов. При цьому господарським судам необхідно мати на увазі, що законом не передбачено заборони стосовно надання правочинові, - в тому числі про внесення змін до іншого правочину, - за згодою сторін зворотної дії в часі.

Як встановлено судом, додатковою угодою від 04.05.2017 сторони внесли зміни до договору на виконання робіт по капітальному ремонту № 100203-131 від 12.12.2016, поширивши його дію на правовідносини сторін, що існували до 12.12.2016 (дата підписання оспорюваного договору).

Таким чином, виконання робіт у період з вересня по жовтень 2016 року а, також у грудні 2016 року з урахуванням акту прийняття виконаних робіт від 19.12.2016 та умов додаткової угоди від 04.05.2017 до спірного договору є підтвердженим, не суперечить умовам договору, чинному законодавству та вимогам ст.631 Цивільного кодексу України, а посилання позивача на недійсність договору як такого, що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

З урахуванням викладеного вище у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 30.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення - 06.06.2017.

Суддя М.О. Демидова