РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017Справа №910/4497/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерциклон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛТО"

про стягнення 36 346, 03 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Щедріна Л.М.. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерциклон" (далі - ТОВ "Інтерциклон") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛТО" (далі - ТОВ "ФІЛТО") про стягнення основного боргу в розмірі 28 783, 40 грн., 3% річних - 1 503, 06 грн., інфляційних втрат - 6 059, 57 грн. відповідно до договору оренди нежитлових приміщень № 1112-1 від 30.11.2012 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/4497/17, розгляд справи призначено на 19.05.2017 року.

19 травня 2017 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченка Ю.О. на навчанні.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.05.2017 року призначив справу № 910/4497/17 до розгляду на 02.06.2017 року.

Під час судового засідання 02.06.2017 року представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в дане судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду у даній справі надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2012 року між ТОВ "ФІЛТО", як орендар, та ТОВ "Інтерциклон", як орендодавець, було укладено договір № 1112-1 обслуговування нежитлових приміщень (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого регулюються правовідносини, пов'язані із переданням орендодавцем орендарю у тимчасове платне користування нежитлових приміщень, визначених у Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору об'єкти, що орендуються, належать орендодавцю на праві, власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 035452 від 19.11.2007 року, виданим КМБТІ м. Києва. Адреса об'єктів, що орендуються: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 3.

За умовами п. 1.3 договору, об'єкти, що орендуються являють собою частину нежилого приміщення у будівлі на 2-ому поверсі (літ «П» на плані), загальною площею 36,5 кв. м. Розташування об'єктів, що орендуються позначено червоним штрих-кодом на плані, що є Додатком № 1 до даного договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.6 договору орендар користується пов'язаними з об'єктами оренди комунальними послугами, які надаються орендодавцю.

Відповідно до п. 5.1 договору за користування об'єктами, що орендуються, орендар щомісячно сплачує орендодавцю плату в грошовій формі в гривнях в розмірі 3 786, 00 грн.

Пунктом 5.3 плата за оренду сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця, наперед до 5 (п'ятого) числа кожного поточного місяця, відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5.4 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування на індекс інфляції за попередній місяць, але не може бути меншою ніж вказано в п. 5.1 договору.

31.07.2015 року між позивачем і відповідачем було укладено додаткову угоду № 3 до договору, якою були внесені зміни до договору з 01.08.2015 року зменшено площу об'єкту, що орендується та вартість оренди об'єкту, що орендується, а саме п 5.1 викладено в новій редакції: « 5.1 За користування об'єктами, що орендуються, орендар щомісячно сплачує орендодавцю плату в грошовій формі в гривнях в розмірі 1 160, 00 грн. з урахуванням ПДВ - 193, 33 грн.».

Відповідно до п. 4.1 договору строк оренди об'єктів починається з 01.12.2012 і становить (дванадцять) місяців, враховуючи умови п 12.2 даного договору.

Згідно з п. 6.1 договору орендар користується пов'язаними з об'єктами оренди комунальними послугами, які надаються орендодавцю в частині водопостачання та водовідведення, опалення, електропостачання, и вивезення сміття та інше.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, за період з 31.03.2015 року по 30.09.2016 року в результаті несплати належним чином надані послуги передбачені договором, у відповідача утворився борг в розмірі 28 783, 40 грн. Крім того, позивач просив стягнути 6 059, 57 грн. інфляційної складової боргу, 1 503, 06 грн. 3 % річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача зобов'язань з оплати спожитих комунальних послуг за договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36 346, 03 грн., яка складається з основного боргу - 28 783, 40 грн., інфляційної складової боргу - 6 059, 57 грн., 3% річних - 1 503, 06 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем є як фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Таким чином, юридична чи фізична особа, що отримує житлово-комунальні послуги зобов'язана оплачувати їх.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання комунальних послуг, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Таким чином, несплата комунальних послуг свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов'язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані комунальні послуги.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем надано відповідачу комунальні послуги - за період з 30.11.2012 по 01.10.2015, з урахуванням часткової оплати у розмірі 149 583, 76 грн., на суму 178 367, 16 грн. Даний факт підтверджується, наявними в матеріалах справи, актами надання послуг та актами відшкодування вартості спожитої електроенергії.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором № 1112-1 оренди нежитлових приміщень, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманих послуг та має перед позивачем заборгованість у сумі 36 346, 03 грн.

Доказів сплати відповідачем зазначеної заборгованості суду не надано.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету міністрів України від 11.12.2013 року № 970 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі" при відсутності надання послуги або ненадання її взагалі, перерві в її наданні, відповідач має викликати представника позивача для складення та підписання акта-претензії, в якому зазначаються строки, види, показники порушень. У разі неприбуття представника позивача в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважався би дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі з боку відповідача. Складений акт-претензія відповідача подається позивачу, який протягом трьох робочих днів повинен вирішити питання про перерахунок платежів або видати відповідачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем вчинялися вищезазначені дії.

Оскільки відповідач користувався житлово-комунальними послугами, які надавалися позивачем, то він зобов'язаний відшкодувати вартість отриманих послуг.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 1112-1 оренди нежитлових приміщень у сумі 36 346, 03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційної складової боргу є законними та обґрунтованими.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційної складової боргу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення за договором інфляційної складової боргу у розмірі 6 059, 57 грн. та 3% річних у розмірі 1 503, 06 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЛТО" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 3, ідентифікаційний код 30682759) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерциклон" (01023, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 6, офіс 2, 3, ідентифікаційний код 21606540) основний борг у розмірі 28 783 (двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 40 коп., інфляційної складової боргу у розмірі 6 059 (шість тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 57 коп., 3% річних у розмірі 1 503 (одну тисячу п'ятсот три) грн. 06 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 07.06.2017.

Суддя Ю.О. Підченко