номер провадження справи 27/56/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 Справа № 908/653/17

За позовом: Комунального підприємства Водоканал (69002 м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр (70000 Запорізька область, Вільнянський район, с. Роздолля, вул. Тиха, 4)

про стягнення 29 821 грн. 02 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 36 від 15.03.2017 р.

від відповідача: не зявився

Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр, Запорізька область, Вільнянський район, с. Роздолля про стягнення заборгованості в розмірі 29 821 грн. 02 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2017р., справу № 908/653/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 30.03.2017 р. справу № 908/653/17 прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі номер провадження 27/56/17 та призначено судове засідання на 12.04.2017р.

Ухвалою суду від 12.04.2017р. розгляд справи відкладався на 24.05.2017р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування оригіналів додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

24.05.2017р. продовжено судовий розгляд справи № 908/653/17.

До початку розгляду справи представник позивача заявив клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 24.05.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві та на підставі договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6327/4 від 01.05.2012р. В обґрунтування позову зазначив, що 01.05.2012р. між Комунальним підприємством «Водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр укладено договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6327/4 від 01.05.2012р. У абонента за період з 01.07.2016 року по 31.10.2016 року виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 80 101,92 грн. Уповноваженою особою КП «Водоканал» відповідно до умов договору складались акти з розрахунком суми, яка підлягає сплаті: акт-рахунок № 6327/4 від 31.07.2016, за період з 01.07.2016 по 31.07.2016; акт-рахунок № 6327/4 від 31.08.2016, за період з 01.08.2016 по 31.08.2016; акт-рахунок № 6327/4 від 31.10.2016, за період з 01.10.2016 по 31.10.2016. Зазначені акти підписані уповноваженою особою абонента, проте оплата за спожиті послуги до КП «Водоканал» у повному обсязі не надійшла. В період виникнення заборгованості абоненту за надання послуг з водопостачання та водовідведення нараховано до сплати 80101,92 грн. Абонентом сплачено по заборгованості за вказаний період грошові кошти у розмірі 50280,90 грн. Таким чином, заборгованість абонента за період з 01.07.2016р. по 31.10.2016р. становить 29821,02 грн.

Представник відповідача у судові засідання 12.04.2017р. та 24.05.2017р. не зявився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 12.04.2017р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 24.05.2017р. надіслано на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріальноправова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Господарським судом встановлено, що 01.05.2012р. між Комунальним підприємством Водоканал (водоканал) та Товариство з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр (абонент) укладено договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6327/4 від 01.05.2012р.

Правовідносини сторін врегульовано договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1.1 договору КП Водоканал забезпечує абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчика розподілення питної води с. Антонівка Вільнянський район Запорізька область.

Договір було підписано сторонами без заперечень.

Відповідно до розділу 2 договору термін його дії з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін.

Доказів припинення дії договору сторони не надали. Отже, на час розгляду справи судом умови договору є чинними.

Підпунктом 3.2.1 п. 3.2 договору передбачено, що абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності до умов договору та нормативними документами, вказаними у п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору що основним документом на оплату є акт-рахунок. Протягом трьох робочих днів з дня виписки акту-рахунку абонент зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок КП «Водоканал» суму, вказану в акті-рахунку.

Якщо абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником КП «Водоканал, а в акті та в акті рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та водовідведення.

У відповідача за період з 01.07.2016 року по 31.10.2016 року виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 80 101 грн. 92 коп.

Уповноваженою особою КП «Водоканал» відповідно до умов договору складались акти з розрахунком суми, яка підлягає сплаті:

- Акт-рахунок № 6327/4 від 31.07.2016, за період з 01.07.2016 по 31.07.2016;

- Акт-рахунок № 6327/4 від 31.08.2016, за період з 01.08.2016 по 31.08.2016;

- Акт-рахунок № 6327/4 від 31.10.2016, за період з 01.10.2016 по 31.10.2016.

Зазначені акти підписані уповноваженою особою відповідача ОСОБА_2 без заперечень, проте оплата за спожиті послуги до КП «Водоканал» у повному обсязі не надійшла.

В період виникнення заборгованості відповідачу за надання послуг з водопостачання та водовідведення нараховано до сплати 80 101 грн. 92 коп.

Відповідач взяті на себе договірні зобовязання по оплаті наданих послуг за договором виконав лише частково, сплативши 50 280 грн. 90 грн., заборгованість відповідача за період з 01.07.2016р. по 31.10.2016р. у розмірі 29 821 грн. 02 коп. залишилася несплаченою.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, суд дійшов висновку, що і підтверджено матеріалами справи, відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати послуг з водопостачання та водовідведення, всупереч умов договору та вимог закону, в обумовлений договором строк і в повному обсязі не виконав.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, які виникли в процесі виконання договору про відпуск води та прийом стоків у комунальну каналізацію і повязані з наданням і отриманням вказаних послуг, які регулюються Законом України Про питну воду та питне водопостачання № 2918-ІІІ від 10.01.2002 року, Законом України Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 року, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року.

Сторони досягли всіх суттєвих умов договору, встановили його предмет, ціну, строк дії, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639 ЦК України договір вважається укладеним. Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони несуть відповідальність за невиконання зобов'язань у відповідності з чинним законодавством та вказаними в договорі нормативними документами.

Отже, відповідач взяті на себе зобовязання згідно умов договору № 6327/4 від 01.05.2012р. належним чином та в повному обсязі не виконав, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Позивач довів суду факт порушення відповідачем умов договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6327/4 від 01.05.2012р. та наявність підстав для стягнення заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 29 821 грн. 02 коп.

Відповідач доказів оплати заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 29 821 грн. 02 коп. суду не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Сторони досягли істотних його умов договору, щодо предмету, ціни, строку його дії, відповідальності.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 29 821 грн. 02 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 24.05.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення повинно бути складено у строк не більше пяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр, с. Роздолля, Вільнянський район, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Комунгосп Центр (70000 Запорізька область, Вільнянський район, с. Роздолля, вул. Тиха, 4, ) на користь Комунального підприємства Водоканал (69002 м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) 29 821 (двадцять девять тисяч вісімсот двадцять одна) 02 коп. заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 29.05.2017р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.