ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2017 Справа №905/812/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 33090,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №НЮс 01/179 від 07.04.2017р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення штрафу в сумі 33090,00 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/812/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 12.04.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/812/17.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту РА №015116/947 від 20.10.2016р. в ході перевірки маси вантажу на станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці у вагоні №67681635 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №51739118 від 17.10.2016р., а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: залізничну накладну №51739118 від 17.10.2016р., комерційний акт РА №015116/947 від 20.10.2016р., технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №0213 від 24.12.2012р., довіреності на представників позивача, документи на підтвердження правового статусу головного підприємство позивача та його регіонального філії.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.1, 2, 12, 15, 33, 49, 61, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.2.1, п.2.2, п.2.3 Правил оформлення перевізних документів та п.5, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, п.4 Правил складання актів.

26.04.2017р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання №2504ю-3 від 25.04.2017р. про зменшення розміру штрафних санкцій за неправильно визначену масу вантажу згідно зі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України до однієї провізної плати 6618,00 грн. та про розгляд справи №905/812/17 без участі представника відповідача на підставі матеріалів справи та доводів, викладених у цьому клопотанні.

За змістом означеного клопотання відповідачем вказано, що позивач не зазнав жодних збитків, які були б тим чи іншим чином повязані з встановленим залізницею порушенням, яке є предметом спору за цією справою, також це не потягнуло за собою будь яких негативних наслідків ані для залізниці, ані для третіх осіб, не створило жодної небезпеки на залізничному транспорті; зауважено, що маса вантажу у вагоні №67681635 встановлена залізницею менше ваги ніж зазначено в накладній №51739118 на 1800кг., отже підвищеного навантаження на рухомий склад не було; зазначено, що його підприємство розташоване на території, де здійснювалась антитерористична операція; звернуто увагу, що при навантаженні вагону №67681635 на станції Легендарна через безпосередню близькість до зони проведення бойових дій могли допуститись помилки через обставини непереборної сили, які знаходяться за межами контролю відповідача.

До клопотання №2504ю 3 від 25.04.2017р. додано документи, наведені у його переліку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.05.2017р. по справі №905/812/17 визнано явку представника відповідача у судове засідання не обовязковою.

11.05.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 11.05.2017р., до якого додано заявку на проведення сумісної перевірки на адресу начальника станції «Енергодар» Придніпровської залізниці, дані по зважуванням з 20.10.2016р. 16:54 по 20.10.2016р. 16:54.

Представник позивача у судовому засіданні 06.06.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі; проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечив; витребувані судом документи у повному обсязі не надав.

Представник відповідача у судове засідання 06.06.2017р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості сторін для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У жовтні 2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Добре тепло», м.Маріуполь Донецької області, на адресу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (ДТЕК Запорізька ТЕС), м.Енергодар Запорізької області, зі станції Легендарна Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці відвантажило за залізничною накладною №51739118 від 17.10.2016р., зокрема, у вагоні №67681635 вантаж - вугілля камяне, не поіменоване в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №51739118 від 17.10.2016р. у вагоні №67681635 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 58000 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150 т.).

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці було проведено контрольну перевірку маси вантажу на підставі заявки вантажоодержувача відповідно до ст.52 Статуту залізниць України, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67681635 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та за результатами якої складено комерційний акт РА №015116/947 від 20.10.2016р.

За змістом комерційного акту РА №015116/947 від 20.10.2016р. за результатами контрольного переважування вагону №67681635 на ВВТ 100Т тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, приписаних до залізниці, ваги №0213 повірені згідно техпаспорту 14.09.2016р., виявлено, що при переважуванні вага брутто складає 81200 кг., тара з брусу вагону 25000 кг., нетто 56200 кг., що складає різницю проти документа в сторону зменшення на 1800 кг.

У розділі Д комерційного акту також відображено, що переважування здійснювала прийомоздавальник Запорізької ТЕС Сінкевич у присутності прийомоздавальників вантажу та багажу ст.Енергодар Серебреннікової, Гринькової, оператор інформації по підходу потягів Сполович. При комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10 см. Вантаж марковано вапном, без виїмок та поглиблень. Двері люка закриті. Течі вантажу не має. В технічному відношенні вагон справний. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг. Дана телеграма. НВР за штатним розписом немає.

Акт підписано в.о. начальника станції Дороговою, прийомоздавальниками Серебренніковою, Гриньковою, оператором Сполович та одержувачем Сінкевич.

Згідно технічного паспорту №0213 від 24.12.2012р. вагонних ваг станції Енергодар Придніпровської залізниці, відміткою у паспорті підтверджено, що 14.09.2016р. здійснено огляд перевірку ваг, наступне планове професійне техобслуговування з держповіркою 14.12.2016р. 15.12.2016р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №015116/947 від 20.10.2016р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено комерційним актом РА №015116/947 від 20.10.2016р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України повязує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Відтак, судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Окрім того, при застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі провізної плати.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 6618,00 грн., позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 33090,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Одночасно відповідач у клопотанні №2504ю 3 від 25.04.2017р. просить суд зменшити розмір штрафних санкцій за неправильно визначену масу вантажу згідно зі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України до однієї провізної плати 6618,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку маси вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Судом також враховано, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м.Маріуполь, де проводить свою господарську діяльність відповідач.

При цьому, події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у звязку з цими обставинами, загальновідомі та додаткового підтвердження не вимагають.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Правовий аналіз застосування ст.83 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

Як встановлено судом, фактична маса вантажу у вагоні №67681635 менше ваги ніж зазначено в документі. Отже, підвищеного навантаження на рухомий склад не було.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу у перевізному документі, суд вважає за можливе, користуючись правом наданим п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, а саме, до 6618,00 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення штрафу в сумі 33090,00 грн., задовольнити частково.

2. Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 6618,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло» (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Енгельса, б.60, офіс 110, , р/р №260038454 в ПАТ «ПУМБ» у м.Київ, МФО 334851) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ), в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, , р/р №107 в АБ «Експрес Банк», МФО 322959) штраф у розмірі 6618,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 06.06.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2017р.

Суддя О.В. Кротінова