ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017 року Справа № 904/677/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Пархоменко Н.В., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність №56-Д від 29.06.16 р.;

від позивача: ОСОБА_2 представник, довіреність б/н від 11.07.16 р.;

представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНА КОМПАНІЯ "МАГАДФАРМ", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі №904/677/16

за позовом Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНА КОМПАНІЯ "МАГАДФАРМ", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "НОВИЙ", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "МКТОН ЛТД", м. Дніпро

про визнання договору поруки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі №904/677/16 (суддя Соловйова А.Є.) в задоволені позову відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю позивачем свої позовних вимог.

Суд першої інстанції зазначив, що на момент укладення оспорюваного договору поруки №761814/П-(772414) від 06.10.2014 року, позивач згідно п.7.1.1. вказаного договору був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 року, виконання якого забезпечено порукою. Також ним було отримано копію кредитного договору.

Суд звернув увагу на те, що засновник позивача - Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "МАГАДФАРМ" - ОСОБА_4 ОСОБА_5, з 07.06.2012 року одночасно перебував і на посаді директора ТОВ Фірми "МКТОН" ЛТД. Він же підписував кредитний договір і договір поруки, що на думку суду, спростовує доводи позивача про введення його в оману відповідачем щодо змісту оспорюваного договору.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування скарги посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи.

Зазначає, що під час підписання договору поруки відповідач ввів позивача в оману, не надавши достовірну інформацію щодо цільового призначення підписаного кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 року, за яким позивач виступив поручителем. На думку апелянта, отримані грошові кошти реалізовані Банком на погашення кредитного договору №1018612/К2 в сумі 70 000 доларів США.

Просить скасувати оскаржуване ним рішення, прийняти нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апелянта. Просить суд залишити оскаржуване рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "МКТОН ЛТД" відзив на апеляційну скаргу не надала, участь у судовому засіданні повноважного представника не забезпечила.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи, оскільки у судовому засіданні 10.04.2017 року представник ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "МКТОН ЛТД" надав суду усні пояснення за апеляційною скаргою.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2014 року між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "НОВИЙ" ( надалі Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою "МКТОН" ЛТД (надалі-Позичальник) був укладений кредитний договір № 772414/К1, відповідно до п. 1.1. якого Банк надає Позичальнику відкличну відновлювану кредитну лінію у національній валюті України, зі сплатою процентів у розмірі 25% річних та комісій у розмірі та в порядку визначеному Кредитором на момент укладання договору, в межах максимального ліміту заборгованості 760 000,00 грн. та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 06 жовтня 2016 року на умовах визначених Кредитним договором.

Відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 року у справі №904/6401/16, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю фірми "МКТОН" ЛТД до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий", за участю третьої особи - Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНА КОМПАНІЯ "МАГАДФАРМ", про визнання кредитного договору №772414/К1 від 06.10.2014 року недійсним.

У зазначеній справі встановлено, що кредитний договір № 772414/К1 від 06.10.2014 року був укладений між позивачем та АКБ "НОВИЙ" на підставі волевиявлення ТОВ Фірма "МКТОН" ЛТД на отримання грошових коштів в розмірі 760 000,00 грн. для поповнення обігових коштів. Вільне волевиявлення позивача щодо отримання грошових коштів в розмірі 760 000,00 грн. підтверджується рішенням учасника товариства про звернення до АКБ "НОВИЙ" для отримання кредиту для поповнення обігових коштів, про надання в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, нежитлового приміщення, а також звернення з клопотанням до ТОВ "МК "Магадфарм" з проханням виступити поручителем та надати в заставу товари в обороті.

Перерахування банком на поточний рахунок позивача кредитних коштів в розмірі 760 000,00 грн. встановлено та підтверджено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 року у справі № 904/9681/15 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду по цій же справі.

Встановлено судом, висновки якого відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України не доводяться при вирішенні даного спору, наступні обставини:

На підставі заяви про відкриття поточного рахунку від 20.08.2012 року ТОВ Фірма "МКТОН" ЛТД було відкрито мультивалютний поточний рахунок № 9001 для здійснення розрахунково-касових операцій та обслуговування, передбаченого для рахунків даного виду за допомогою платіжних інструментів та укладено договір банківського рахунку № 950012/БР.

20.09.2012 року між АКБ "НОВИЙ" та ТОВ Фірма "МКТОН" ЛТД була укладена додаткова угода до договору банківського рахунку № 950012/БР про обслуговування через систему електронних платежів "Клієнт-Банк", предметом якої є розрахункове обслуговування рахунку (рахунків) клієнта у національній та іноземних валютах, що відкриті у банку, та взаємний обмін інформацією канатами зв'язку, а також надання послуг в системі "Клієнт-Банк".

У відповідності до п. 2.2. кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 року банк надав позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника в АКБ "НОВИЙ". Факт надання кредиту у сумі 760 000,00 гривень підтверджується меморіальним ордером та випискою з особового рахунку позивача.

Купівля іноземної валюти здійснювалась ТОВ Фірма "МКТОН" ЛТД через систему "Клієнт-Банк" на підставі заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів.

Після покупки валюти грошові кошти були перераховані на рахунок клієнта - поточний рахунок клієнта в доларах США. Згідно платіжному дорученню клієнт самостійно за допомогою системи "Клієнт-Банк" перерахував грошові кошти. Зайво перераховані грошові кошти від покупки валюти були повернуті на поточний рахунок клієнта в гривні.

Таким чином є встановленим, що ТОВ Фірма "МКТОН" ЛТД самостійно, керуючись особистим волевиявленням директора фірми проводила операції, щодо отримання та використання кредитних коштів для ведення фінансово-господарської діяльності. Жодних порушень, які б свідчили про нецільове використання позивачем кредитних коштів банком не виявлено.

06.10.2014 року між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "НОВИЙ" (надалі - кредитор) та Українсько-Індійським товариством з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНА КОМПАНІЯ "МАГАДФАРМ" (надалі - поручитель) був укладений договір поруки №761814/П-(772414) (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого поручитель у повному обсязі несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "МКТОН" ЛТД зобов'язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником, що визначає право кредитора вимагати виконання зобов'язань у повному обсязі як від боржника та поручителя одночасно, так і від кожного з них окремо.

Згідно з п. 2.1 договору поруки підстава зобов'язань, що забезпечені порукою за цим договором: кредитний договір № 772414/К1 від 06 жовтня 2014 року, з усіма змінами та доповненнями до нього.

Пунктом 2.2 договору поруки встановлено, що предметом договору є: поновлювальна відклична кредитна лінія у розмірі 760 000,00 грн., терміном з 06 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2016 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та у строки, передбачені кредитним договором та при повному погашенні кредиту, з оплатою комісій та штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором №772414/К1 від 06 жовтня 2014 року.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань за кредитним договором, вказаним у п.2.1. цього договору, включаючи нараховані за використання кредитними коштами проценти, передбачені кредитним договором, комісії та штрафні санкції, що нараховані у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань за кредитним договором, (пункт 3.1 договору поруки).

Відповідно до п. 4.1 договору поруки у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у строк, що вказаний у кредитному договорі, поручитель сплачує заборгованість боржника не пізніше 3 робочих днів з моменту отримання від кредитора вимоги про оплату.

Звернувшись до суду з позовом у даній справі, позивач Українсько-Індійське товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНА КОМПАНІЯ "МАГАДФАРМ" просив суд визнати недійсним договір поруки №761814/П-(772414) від 06.10.2014 року, як укладений з порушенням приписів чинного законодавства та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом припинення дії договору поруки №761814/П-(772414) від 06.10.2014 року.

В заяві про уточнення позовних вимог позивач посилався на те, що спірний правочин було укладено під впливом обману (ст.230 Цивільного кодексу України).

Статтею 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (із змінами і доповненнями) встановлено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч.1,2 ст. 230 Цивільного кодексу України).

Як розяснено в п 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів недійсними" у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230-233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього звязку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину.

Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обовязковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 Цивільного кодексу України. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку встановленим під час розгляду справи обставинам укладення договору поруки та дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в силу наступного:

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що для визнання правочину недійсним необхідним є встановлення наявності умислу всіх сторін правочину.

Згідно з пунктом 7.1.1 договору поруки позивач, як поручитель, засвідчив, що він повністю ознайомлений з умовами кредитного договору, з якого випливає основне зобов'язання, виконання якого забезпечено порукою за цим договором, всі умови кредитного договору йому зрозумілі.

Копія кредитного договору поручителю вручена. Договір поруки підписаний позивачем та скріплений його печаткою.

Отже, є доведеним, що на момент укладення договору поруки №761814/П-(772414) від 06.10.2014 року позивач був обізнаний зі всіма істотними умовами кредитного договору №772414/К1 від 06.10.2014 року.

Крім того, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, важливим є наступне:

Засновник позивача - Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "МАГАДФАРМ" - ОСОБА_4 ОСОБА_5, з 07.06.2012 року одночасно перебував й на посаді директора ТОВ Фірми "МКТОН" ЛТД, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах справи (а.с. 200-209).

Кредитний договір № 772414/К1 від 06.10.2014 року був підписаний директором ТОВ Фірми "МКТОН" ЛТД, який діяв на підставі Статуту -ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Оспорюваний договір поруки № 761814/П-(772414) від 06.10.2014 року підписував засновник Українсько-індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "МАГАДФАРМ", який одночасно є директором та підписантом, - ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Згідно з рішенням учасника ТОВ фірми "МКТОН" ЛТД № 3 від 09.09.2014 року (а.с. 199), власник ОСОБА_3 вирішив: 1) отримати кредит в АКБ "НОВИЙ" для поповнення обігових коштів в сумі 760 000,00 грн. на 2 роки під 25% річних; 2) надати в заставу для забезпечення виконання зобов'язань, які випливають з кредитної угоди, нежитлове приміщення по вул. Байкальській, 84-а; 3) звернутись до власника ТОВ "МК "Магадфарм" ОСОБА_4 з проханням виступити поручителем і надати у якості додаткового забезпечення по кредиту товари в обігу; 4) укладення кредитного договору від імені ТОВ фірми "МКТОН" ЛТД з визначенням решти основних умов цих договорів покладаю на директора ОСОБА_4

Відповідно до рішення № 6 Єдиного Учасника Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "МАГАДФАРМ" від 10.09.2014 року (а.с. 66), власник ОСОБА_3 вирішив: 1) виступити поручителем за кредитом фірми МКТОН ЛТД у сумі 760 000,00 грн. в АКБ НОВИЙ; 2) надати у якості додаткового забезпечення по кредиту товари в обігу; 3) укладання договорів поручительства і застави від імені Українсько-Індійського товариства з обмеженою відповідальністю "Медична компанія "МАГАДФАРМ" покласти на себе.

Отже, доводи позивача про те, що оспорюваний договір укладено під приливом обману зі сторони відповідача спростовується матеріалами справи та фактами, які є преюдиційними.

Кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного кредитного договору № 772414/К1 від 06.10.2014 року пов'язані із господарською та фінансовою діяльністю підприємства - поповнення обігових коштів, використання залучених коштів, виконання грошових зобов'язань, здійснення інших витрат пов'язаних із господарською діяльністю (оплата праці, сплата податків, оплата оренди, закупівлю товарів та ін.).

Господарська (підприємницька) діяльність позивача в розумінні ст.42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Наведені позивачем обставини, передусім, є наслідком його господарської діяльності, а також наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику, а не наслідком укладеного кредитного договору чи договору поруки.

Таким чином, при розгляді апеляційної скарги апелянт висновки оскаржуваного судового рішення не спростував. Апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі №904/677/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Н.В. Пархоменко

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови складено 31.05.2017 року.