РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017Справа №910/1685/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/1685/17

За позовом приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча";

до 1) публічного акціонерного товариства "Українська залізниця";

2) приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний

комбінат"

про стягнення 37 500,15 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Комісарова А.В., довіреність № Ц/3-04/286-16 від 11.10.2016р.

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" стягнення 37 500,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 здійснене незбережне перевезення вантажу згідно договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015р., укладеного між ПАТ "Українська залізниця" та ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізничним транспортом послуги ПАТ "Українська залізниця", що призвело до фіксування на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці вказаного порушення зі складанням 28.08.2016р. комерційних актів: БН 726691/731, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56089345 в кількості 4150кг; БН 726692/732, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56957467 в кількості 5550кг: БН 726693/733, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56117617 в кількості 12250кг, та виникнення у відповідача-1 перед позивачем заборгованості в розмірі 37 500,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2017р. (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/1685/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.03.2017 р.

27.02.2017р. через відділ діловодства суду від відповідача-1 отримано заперечення на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017р. розгляд справи відкладено на 27.03.2017р.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. № 05-23/1173, у зв'язку із неможливістю здійснення правосуддя суддею Пригуновою А.Б., проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу №910/1685/17 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2017р. справу № 910/1685/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. розгляд справи відкладено на 20.04.2017р. та залучено в якості іншого відповідача-2 - ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

14.04.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача клопотання про залучення доказів по справі та розгляд справи без участі представника позивача.

18.04.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. розгляд справи відкладено на 25.05.2017р., у зв'язку з неявкою представника відповідача-2.

22.05.2017р. через відділ діловодства суду від відповідача-2 отримано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 25.05.2017р. представники позивача та відповідача-2 не з'явилися.

Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у запереченнях на позовну заяву, поданих 27.02.2017р. через канцелярію суду.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представників позивача та відповідача-2, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 року між ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (за договором - покупець, позивач) та ТОВ «МЕТІНВЄСТ ХОЛДІНГ» (за договором - постачальник) було укладено Договір № 2016-003/0/789, згідно умов п.1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність позивача товар, а останній зобов'язався оплатити та прийняти товар.

Згідно ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт", розділу 1 Правил планування перевезень вантажів та ст. 17 Статуту залізниць України, перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах.

Статтею 914 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір про організацію перевезень вантажів за формою, наведеною у додатку 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 864/5085. У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов'язань.

Так, 25.12.2015р. між ПАТ «Українська залізниця» (за договором - виконавець, далі - відповідач-1) та позивачем (за договором - вантажовласник) було укладено договір №1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізничним транспортом послуги, відповідно до п. 1.1 якого предметом цього договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за додаткові послуги.

Згідно з п.7.1 договору, за цим договором виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

За нормами частини 2 статті 307 Господарського кодексу України договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

В силу вимог частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 307 Господарського кодексу України, статті 6 Статуту залізниць України перевезення здійснювалось згідно договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізничним транспортом послуги.

Наявна у матеріалах справи залізнична накладна № 47375019 від 26.08.2016 року свідчить про перевезення вантажу на адресу позивача, а саме: у на піввагонах №56089345, №56957467, №56117617 була здійснена поставка залізорудного окатишу. вантажовідправник (графа « 1» накладної) - ПрAT «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідач-2).

28.08.2016р. на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці були складені комерційні акти:

- БН 726691/731, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56089345 в кількості 4150кг;

- БН 726692/732, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56957467 в кількості 5550кг;

- БН 726693/733, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56117617 в кількості 12250кг, про що в накладній № 47375019 зроблено відповідну відмітку.

Позивач зазначає, що відповідач-1, як перевізник, належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 37 500,15 грн., заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 47375019.

Відповідач-1 заперечив проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що вагони були надані для перевезення вантажу у технічно-несправному стані та завантажувалися засобами відправника (відповідача-2), а відтак саме він зобов'язаний був прийняти всі необхідні міри для збереження вантажу.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву вказував, що відповідальність відповідача-1, як перевізника, за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Відповідач-1, у свою чергу, оглянувши подані до перевезення вагони за залізничною накладною №47375019, прийняв їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Терни в оформлених накладних, жодних комерційних та технічних несправностей виявлено не було. Тобто, на думку відповідача-2, залізниця після проставлення відповідної відмітки в залізничній накладній №47375019 підтвердила, що вагони за вказаною накладною придатні до перевезення і в комерційному, і в технічному стані, та взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі позивачу, а також підтвердив, що саме він несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 908 Цивільного кодексу України, що кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, якими передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України комерційними актами та актами загальної форми засвідчуються обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності як залізниці, так і вантажовідправника та вантажоодержувача.

В комерційному акті БН 726691/731 зазначено, що вагон 56089345 в технічному відношенні виявився несправним, про що складено акт № 406 від 28.08.2016р. Вантаж навантажений засобами відправника, маса вантажу при навантаженні визначена відправником. Навантаження з трьох конусів нижче рівня бортів на 800-1000мм. Поверхня вантажу не маркована. Над 3,4,5,6 люками з лівої сторони по руху поїзда є дві воронки розміром 800мм*800мм*600мм в глиб вагону. Вагон прибув в технічному стані несправний: відсутнє армування люку.

В комерційному акті БН 726692/732 зазначено, що вагон 56957467 в технічному відношенні виявився несправним, про що складено акт № 407 від 28.08.2016р. Вантаж навантажений засобами відправника, маса вантажу при навантаженні визначена відправником. Навантаження з трьох конусів нижче рівня бортів на 800-1000мм. Поверхня вантажу не маркована. Між 4 та 5 люками з лівої сторони по руху поїзда воронка розміром 1000мм*1000мм*600мм в глиб вагону. Вагон прибув в технічному стані несправний: прогнутий люк, зазор більше 300 мм.

В комерційному акті БН 726693/733зазначено, що вагон 56117617 в технічному відношенні виявився несправним, про що складено акт № 408 від 28.08.2016р. Вантаж навантажений засобами відправника, маса вантажу при навантаженні визначена відправником. Навантаження з трьох конусів нижче рівня бортів на 800-1000мм. Поверхня вантажу не маркована. Над 4.5,6 люками з лівої сторони по руху поїзда є дві воронки розміром 2000мм*2000мм до дна вагону. Вагон прибув в технічному стані несправний: немає армування люку.

Як вбачається з накладної, відправник - ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідач-2), одержувач - ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»), вантаж завантажено у вагони вантажовідправником (п.28 накладної).

Відповідно до частини третьої статті 308 Господарського кодексу України, вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Згідно частини першої статті 918 Цивільного кодексу України, завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями статті 31 Статуту залізниць України унормовано, що придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається:

вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці;

контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Таким чином, залізнична накладна свідчить, що завантаження вантажу у вагони №56089345, №56957467, №56117617 здійснювалося позивачем, який за приписами частини 3 статті 308 Господарського кодексу України, частини 1 статті 918 Цивільного кодексу України, статті 31 Статуту залізниць України зобов'язаний визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 20 серпня 2001 року № 542 передбачено, що при завантаженні у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, вантажовідправник повинен усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до статті 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов, а у разі якщо транспортний засіб є непридатний для перевезення цього вантажу, відповідно абз.2 частини 1 статті 917 Цивільного кодексу України має право відмовитися від нього.

Згідно статті 111 Статуту залізниць України перелічені підстави, за наявності яких залізниця звільняється від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що вантажовідправником (відповідачем-2) при завантаженні вантажу згідно з залізничною накладною № 47375019 від 26.08.2016 року у напіввагони №56089345, №56957467, №56117617 не були вжиті заходи для забезпечення його збереження під час перевезення, що призвело до його часткової втрати, оскільки втрата вантажу виникла в зв'язку з тим, що навантаження відправником вантажу здійснювалось у несправні напіввагони, як встановлено комерційними актами БН 726691/731. який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56089345 в кількості 4150кг; БН 726692/732, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 56957467 в кількості 5550кг: БН 726693/733, тобто з ознаками непридатності в комерційному відношенні.

Відповідач-2 в порушення ст.31 Статуту залізниць України не визначив придатність вказаних вагонів для перевезення вантажу та в порушення ст.32 Статуту та п.п.5, 6, 7 Правил не прийняв достатні передбачені додаткові заходи для підготовки вагонів до перевезення, які виключали б втрату вантажу на шляху перевезення.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідальність за навантаження вугілля в комерційно несправні напіввагони №56089345, №56957467, №56117617 несе вантажовідправник - відповідач-2, який несправність бачити міг, однак заходів до усунення не здійснив.

Крім того, судом враховано, що в комерційних актах, які додано до матеріалів справи на підтвердження втрати вантажу, відсутня відмітка, що вантаж мав сліди маркування залізницею, що також виключає підстави стверджувати , що частину вантажу було втрачено під час його перевезення.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що належними і допустимими доказами не доведено вину відповідача-1 у втраті вантажу та матеріальна відповідальність за нестачу вантажу покладається на вантажовідправника - відповідача-2.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, м. Дніпропетровська область, м. Кривій Ріг; ) на користь публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ) 37 500 грн. 15 коп. збитків, які виникли у зв'язку із втратою вантажу, та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 30.05.2017р.

Суддя А.І. Привалов