УХВАЛА

17.05.2017№ 910/15206/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс

"Арктика"

до 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

CLIEEFORD ALLIANCE LP

про стягнення збитків шляхом звернення стягнення на майно

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Кравчук А.С. за довіреністю;

від відповідача-1: ОСОБА_4 за довіреністю;

від відповідача-2; ОСОБА_5 за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-2) про стягнення збитків, за змістом якої, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просить стягнути зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" збитки у розмірі 46 812 296, 01 грн. шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування їх на посадах директора та заступника директора, відповідно, внаслідок зловживання своїми службовими повноваженнями шляхом безпідставного витрачання коштів товариства та незаконного виведення його активів, було завдано ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" збитки у загальному розмірі 46 812 296,01 грн., у зв'язку з чим позивач вказує на існування правових підстав для покладення на відповідачів обов'язку з їх відшкодування та стягнення відповідних коштів шляхом звернення стягнення на належне їм майно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2016 порушено провадження у справі № 910/15206/16 та призначено її до розгляду на 21.09.2016.

23.08.2016 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом якої останній просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам в межах суми 37 812 296,01 грн.

30.08.2016 р. через відділ діловодства позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку залучено до матеріалів справи.

30.08.2016 до канцелярії суду від позивача надійшли уточнення до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом яких останній просив накласти арешт на все майно, що належить відповідачам в межах суми 46 812 296,01 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено.

Представник позивача у судовому засіданні 21.09.2016 надав суду клопотання про витребування у відповідачів та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Дмитра Володимировича додаткових доказів у справі.

Представники відповідачів заперечили проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 28.09.2016, для вирішення клопотання позивача та для витребування у позивача належних доказів сплати судового збору, за подачу заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Через відділ діловодства суду 28.09.2016 від відповідачів надійшли додаткові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 28.09.2016 підтримав клопотання про витребування у відповідачів та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Дмитра Володимировича додаткових доказів у справі, просив його задовольнити.

Розгляд даного клопотання відкладено на наступне судове засідання.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 19.10.2016, для вирішення клопотання позивача та для повторного витребування у позивача належних доказів сплати судового збору за подачу заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Через відділ діловодства суду 30.09.2016 від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача-1 та у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Дмитра Володимировича додаткових доказів у справі.

Позивач уповноважених представників до судового засідання 19.10.2016 не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.10.2016 відкладено розгляд справи до 02.11.2016, у зв'язку з неявкою представника позивача у судове засідання, невиконанням ними вимог ухвали суду, а також для витребування додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 02.11.2016 від відповідача-1 надійшли відзив на клопотання про залучення третіх осіб та додаткові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 02.11.2016 подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Пост Преміум", про витребування у ТОВ "Пост Преміум" документів, якими було оформлені вказівки ТОВ "ТЛК "Арктика" щодо осіб - покупців квартир АДРЕСА_1, у відповідності до п. 1.3 Меморандуму від 01.09.2015, а також про витребування у Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві інформацію щодо стану розгляду кримінального провадження № 0001229 за фактом заволодіння шляхом шахрайства майном ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" в особливо великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та належним чином засвідчені копії заяв/клопотань про врегулювання спору чи заяв про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні № 0001229 від 28.11.2013, що були подані ТОВ "ТЛК "Арктика".

Представники відповідачів заперечили проти задоволення даних клопотань.

Розглянувши клопотання про витребування додаткових доказів у справі, суд його задовольнив, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Розгляд клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб відкладено на наступне судове засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2016 відкладено розгляд справи до 23.11.2016, для витребування додаткових доказів у справі.

21.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшла заява про відвід судді.

Розглянувши заяву про відвід судді, суд залишив її без задоволення, оскільки представником відповідача-2 - ОСОБА_5 не наведено доказів, що суддя Андреїшина І.О. є родичем учасників судового процесу; доказів порушення порядку визначення судді для розгляду справи; доказів, які встановлюють інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості судді Андреїшиної І.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва 23.11.2016 відкладено розгляд справи до 30.11.2016, у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи та для витребування додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 30.11.2016 представник позивача надав документи в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі та підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники відповідачів у судовому засіданні 30.11.2016 заперечили проти клопотання про зупинення провадження, посилаючись на те, що ухвали про припинення провадження у зазначених справах скасовані вищими судовими інстанціями, а отже, відмова від позову у них судом не прийнята.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2016 зупинено провадження у справі № 910/15206/16 до набрання законної сили рішеннями господарського суду міста Києва в справах № 910/20812/13, № 910/24106/13, № 910/24116/13, № 910/24117/13, №910/691/14, №910/701/14 за позовами ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» про визнання права власності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 вищевказану ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 скасовано, справу №910/15206/16 передано до господарського суду міста Києва на розгляд.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 21.03.2017 № 05-23/1097 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15206/16 у через неможливість передачі справи на розгляд судді Андреїшиній І.О. у зв'язку з її лікарняним.

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/15206/16 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2017 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/15206/16 до свого провадження, її розгляд призначено на 19.04.2017 року.

В судовому засіданні 19.04.2017 року представником позивача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Суд відклав розгляд поданого позивачем клопотання про призначення у справі судової експертизи до встановлення фактичних обставин справи.

Представник третьої особи в судове засідання 19.04.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2017, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 17.05.2017 року.

В судовому засіданні 17.05.2017 року судом розглянуто клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи та вирішено задовольнити їх, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

При цьому, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, компетенцією національних судів є вирішення того, чи необхідно звертатися за зовнішньою порадою (неофіційний переклад; оригінальний текст: «the Court recalls that it is within the competence of a court to decide whether or not to seek outside advice»)(див. рішення Суду у справі Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013).

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, даний позов стосується наявності правових підстав для покладення на колишніх керівників позивача обов'язку з відшкодування завданих ними збитків внаслідок зловживання своїми службовими повноваженнями, що зумовило безпідставне витрачання коштів товариства та незаконне виведення його активів.

Під час розгляду даної справи виникла необхідність встановити дійсну (ринкову) вартість нерухомого майна, за рахунок продажу якого позивач міг отримати прибутки як станом на момент відмови ОСОБА_1 від відповідних позовів, так і на час розгляду справи.

Обставини щодо фактичного розміру збитків, що спричинені господарському товариству його посадовими особами, входять до предмету доказування у даній справі, а тому повинні бути досліджені господарським судом з метою винесення обґрунтованого та законного рішення.

Для з'ясування вказаних обставин є необхідним застосування відповідних методів та методик дослідження, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців та проведення судової експертизи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що під час розгляду справи № 916/15206/16 виникло питання стосовно дійсного розміру збитків, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

В даному випадку, за висновком суду має бути призначено оціночно-будівельну експертизу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

За таких обставин, проведення експертизи в даному випадку суд вирішив доручити доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Оскільки саме на позивача покладено тягар доказування розміру завданих йому збитків, на даному етапі провадження у справі суд покладає судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, на позивача.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 23, 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 916/15206/16 судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Яка дійсна (ринкова) вартість станом на 01.04.2016 року та 19.04.2017 року нерухомого майна, а саме квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 94 кв.м., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_2 загальною площею 93,6 м.кв., реєстраційний номер 0; АДРЕСА_3, загальною площею 92,6 м.кв., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_4 загальною площею 123,3 м.кв., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_16 загальною площею 123,6 м.кв., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_5 загальною площею 121,8 кв.м., реєстраційний номер 0; АДРЕСА_6 загальною площею 122,9 кв.м., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_7 загальною площею 92,7 м.кв., реєстраційний номер 0; АДРЕСА_8 загальною площею 123 м.кв., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_9 загальною площею 92,6 кв.м., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_10 загальною площею 121,8 м.кв., реєстраційний номер 00;АДРЕСА_11 загальною площею 122,5 м.кв., реєстраційний номер 0; АДРЕСА_12 загальною площею 93,5 кв.м., реєстраційний номер 0; АДРЕСА_13 загальною площею 93,6 м.кв., реєстраційний номер 00; АДРЕСА_14 загальною площею 92,9 м.кв. реєстраційний номер 00; АДРЕСА_15 загальною площею 121,6 м.кв., реєстраційний номер 00.

2. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6).

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати сторони надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати сторони повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова