ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2017р. Справа №905/3204/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування», м.Київ,

до відповідача 1: Закритого акціонерного товариства «Говерлус» (UZDAROJI AKCINE BENDROVE «GOVERLUS»), м.Клайпеда, код 142153473

до відповідача 2: Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк,

до відповідача 3: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпро,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ,

про стягнення 295887,27 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача 1: ОСОБА_1 - за дов.

від відповідача 2: не зявився

від відповідача 3: не зявився

від третьої особи: не зявився

від ПАТ «Укренерготранс»: ОСОБА_2 за дов., ОСОБА_1 - за дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 24.01.2017р. по 31.01.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон страхування», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства «Говерлус» (UZDAROJI AKCINE BENDROVE «GOVERLUS»), м.Клайпеда про стягнення 295887,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» страхового відшкодування в сумі 295887,27 грн, як страхувальнику за договором №1800.000001.000 від 06.12.2013р. добровільного страхування залізничних транспортних засобів, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування» перейшло право вимоги до особи, що на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідач 1 у відзиві №03/01-17-1 від 03.01.2017р. проти задоволення позову заперечив з посиланням на те, що Закрите акціонерне товариство «Говерлус» не є особою, яка відповідальна за заподіяний позивачу збиток. Крім того, як вказує відповідач, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнісон страхування» не визначено правову природу заявленої до стягнення суми.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.01.2017р. до участі в розгляді справи в якості відповідача 2 було залучено Державне підприємство «Донецька залізниця», м.Донецьк.

Відповідач 2 у жодне судове засідання не зявився, витребуваних судом документів не представив, будь-яких пояснень по суті спору не надав. Одночасно, за висновками суду, Державне підприємство «Донецька залізниця» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із відомостями, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач 2 зареєстрований у м.Донецьку.

З огляду на те, що відповідач 2 знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» розміщувались оголошення про дату та час судових засідань у справі №905/3204/16 (в тому числі, призначеного на 23.05.2017р.).

Крім того, господарський суд зауважує, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд наголошує, що відповідач 2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 18.04.2017р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.03.2017р. до участі у розгляді справи в якості відповідача 3 було залучено Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м.Дніпро.

Відповідач 3 у судові засідання не зявився, у відзиві №Мюр-23 від 11.05.2017р. зазначав, що втрата вантажу відбулась на території обслуговування Державного підприємства «Донецька залізниця» і саме з його вини.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.01.2017р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2, було залучено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ.

Третя особа письмових пояснень по суті спору не надала, представник Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у судовому засіданні 28.02.2017р. проти вимог, які викладені у позовній заяві, заперечив. Наголосив на тому, що формування поїзду здійснювало Державне підприємство «Придніпровська залізниця», а розслідування транспортної події - Державне підприємство «Донецька залізниця».

Ухвалою від 17.11.2016р. у судове засідання було викликано посадову особу Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» для надання пояснень по суті спору.

У листі №3.5-1404 від 09.12.2016р. Приватне акціонерне товариство «Укренерготранс» зазначало, що 06.03.2011р. вагон №52737947 у відповідності до умов договору комісії №09/12-К-2010-УСБ від 09.12.2010р. був наданий Приватному акціонерному товариству «Укренерготранс» Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» для виконання доручень по вищезазначеному договору комісії та знаходився в оперативному управління Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс».

У судових засіданнях представники Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» наполягали на тому, що Закрите акціонерне товариство «Говерлус» не є особою, яка відповідальна за заподіяні позивачу збитки.

Згідно з редакцією позовної заяви, яка надійшла до господарського суду 10.04.2017р., позивач просив стягнути солідарно з Закритого акціонерного товариства «Говерлус» (UZDAROJI AKCINE BENDROVE «GOVERLUS»), м.Клайпеда, Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпро суму у розмірі 295887,27 грн.

Позивач, відповідачі 2 та 3, а також третя особа у судове засідання 23.05.2017р. не зявились.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Аналогічні за змістом обовязки в силу норм ст.27 Господарського процесуального кодексу України покладаються на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що позивач, відповідачі 2 та 3, а також третя особа у судове засідання 23.05.2017р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача 1, третьої особи та Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс», господарський суд встановив:

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 06.12.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнісон-Гарант» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» (страхувальник) було підписано договір №1800.000001.000 добровільного страхування залізничних транспортних засобів, відповідно до п.1.1 якого предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, як власника застрахованого майна та/або вигодонабувача як заставодержателя щодо застрахованого майна відповідно до договорів застави №02-10/496 від 14.12.2010р., №02-10/489 від 09.12.2010р. та №02-10/490 від 09.12.2010р., укладеного для забезпечення зобовязань страхувальника за кредитним договором №06.1-27/16 від 09.12.2010р., що не суперечить чинному законодавству України, повязані з володінням, користуванням, розпорядженням визначеним цим договором (додатками до цього договору) застрахованим майном залізничним транспортом та додатковим обладнанням, встановленим на ньому.

Вигодонабувачем за цим правочином визначено Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в межах непогашеної заборгованості страхувальника перед банком за кредитним договором №06.1-27/16 від 09.12.2010р. на момент настання страхового випадку.

Згідно з переліком застрахованого залізничного транспорту (додаток №2 до договору №1800.000001.000 від 06.12.2013р.) в якості обєкту страхування визначений, в тому числі, вагон №52737947.

Пунктом 7.1 вказаного договору був встановлений строк його дії з 11.12.2013р. по 10.12.2014р.

За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом п.3.1 договору №1800.000001.000 від 06.12.2013р. страховий випадок це передбачена договором подія, що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу на умовах договору.

Відповідно до п.2.1.1 укладеного сторонами правочину напіввагон №52737947 був застрахований, в тому числі, на випадок пошкодження чи знищення внаслідок катастрофи.

28.02.2014р. в 05 год. 12 хв. при прямуванні поїзда №2922 у складі 56 завантажених вагонів на 38 км ПК7 перегону Новобахмутівка-Горлівка сталось сходження з рейок дванадцяти вагонів №56810013, №52878311, №56671621, №52877016, №52877453, №52877123, №53565388, №52737947, №52876885, №52877065, №52737712, №52737467.

В силу норм ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 вказаного кодексу встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом п.3.2 договору №1800.000001.000 від 06.12.2013р. позивач прийняв на себе зобовязання шляхом виплати страхового відшкодування, відповідно до умов та зобовязань за договором, в межах страхової суми компенсувати страхувальнику або вигодонабувачу прямі збитки, що виникли внаслідок страхового випадку, та повязані з компенсацією за втрату або відновлювальним ремонтом застрахованого залізничного транспорту та (або) його додаткового обладнання внаслідок встановлених договором страхування страхових ризиків.

Таким чином, відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, прямі збитки, які повязані з компенсацією за втрату застрахованого залізничного транспорту та (або) його додаткового обладнання.

04.03.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія», як страхувальник за договором №1800.000001.000 від 06.12.2013р. добровільного страхування залізничних транспортних засобів, звернулось до страховика з заявою, у відповідності до якої повідомило про страховий випадок, що відбувся 28.02.2014р. з вагоном №52737947.

Розглянувши заяву та надані страхувальником документи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон страхування» визнав випадок страховою подією та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 295887,27 грн на підставі страхових актів №СА18.001161.000 від 18.08.2014р., №СА18.001606.000/В від 08.12.2014р., №СА18.001606.000 від 08.12.2014р.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі звіту №09/14 про незалежну оцінку 4-вісного піввагона моделі 12-783, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія», довідки про залишкову балансову вартість піввагона №52737947 станом на 01.03.2014р., приймально-здавального акту №УК-253542 від 13.05.2014р. залишків вагона №52737947, довідки про знищення та/або пошкодження вагона Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» від 01.03.2014р., акта на списання основних засобів від 26.03.2014р.

Страхове відшкодування в розмірі 295887,27 грн було сплачено наступним чином:

- за страховим актом №СА18.001161.000 від 18.08.2014р. авансова виплата частини страхового відшкодування в розмірі 50000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1186 від 18.08.2014р.,

- за страховим актом №СА18.001606.000/В від 08.12.2014р. частина страхового відшкодування в сумі 99199,78 грн зарахована в якості оплати страхового платежу за договором №1800.000001.000 від 06.12.2013р.,

- за страховим актом №СА18.001606.000 від 08.12.2014р. виплата частини страхового відшкодування в розмірі 146687,49 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2283 від 19.12.2014р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Таким чином, на підставі наведених норм законодавства та визначених судом обставин, господарський суд дійшов висновку, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування» виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна вагонна компанія» збиток в межах суми 295887,27 грн.

Згідно з технічним висновком №ЦРБ-39/105 від 13.03.2014р. Головного управління безпеки руху Державної адміністрації залізничного транспорту України катастрофа, в результаті якої було пошкоджено застрахований напіввагон №52737947, сталась з вини власника вагона №56810013 Закритого акціонерного товариства «Говерлус», який знаходився в оперативному управлінні Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» (злам шийки колісної пари №7, який виник внаслідок порушення власником вагона ст.68 Статуту залізниць України в частині якісного змісту колісної пари, а також забезпечення відповідності вагона вимогам п.п.9.1, 9.4, 9.12, 10.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, що затверджені наказом №411 від 20.12.1996р. Міністерства транспорту України).

Як вказує позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон страхування» звернулось до Закритого акціонерного товариства «Говерлус» з вимогою компенсувати виплачене страхове відшкодування в сумі 295887,27 грн.

Виходячи з того, що відповідач 1 встановлений законом обовязок по компенсації, виплаченого позивачем відшкодування не здійснив, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон страхування» звернулось до суду з розглядуваним позовом.

У відзиві №03/01-17-1 від 03.01.2017р. та судових засіданнях по справі Закрите акціонерне товариство «Говерлус» зазначало, що не є особою, яка відповідальна за заподіяний позивачу збиток.

Згідно з п.2.2 Положення про класифікацію транспортних подій на залізницях України, затвердженого наказом №12 від 12.01.2012р. Міністерства інфраструктури України, транспортні події під час руху поїздів та здійснення маневрів, що загрожують безпеці руху, залежно від наслідків класифікують як катастрофи, аварії, серйозні інциденти та інциденти. Катастрофа на залізничному транспорті це транспортна подія з тяжкими наслідками, що призвела до зіткнення пасажирських або вантажних поїздів з іншими поїздами або рухомим складом залізничного транспорту, сходження рухомого складу в пасажирських або вантажних поїздах на перегонах і станціях, унаслідок яких одна або більше осіб загинули чи шість або більше осіб травмовано і (або) пошкоджено рухомий склад залізничного транспорту до ступеня виключення його з інвентарного парку в обсязі від трьох одиниць.

Відповідно до розділу 6 Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту, затвердженого наказом №27 від 01.04.2011р. Міністерства інфраструктури України, транспортні події, які залежно від наслідків класифікуються як катастрофи, аварії, серйозні інциденти, підлягають розслідуванню.

Згідно з п.8.5 Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту матеріали та висновки комісії з розслідування аварій на залізницях України (акт, протокол, наказ, заходи, інформаційна телеграма) розглядаються за участю причетних осіб, погоджуються з Головним управлінням безпеки руху та екології Укрзалізниці та затверджуються першим заступником генерального директора Укрзалізниці чи заступником генерального директора, який відповідає за господарство, де сталася аварія.

За приписами п.6.14 Положення про систему управління безпекою руху поїздів у Державній адміністрації залізничного транспорту, рішення щодо остаточної класифікації та причин транспортних подій приймає начальник Головного управління безпеки руху та екології - Головний ревізор з безпеки руху поїздів і автотранспорту Укрзалізниці. Таке рішення є обов'язковим для всіх підприємств, причетних до транспортної події, незалежно від форм власності та підпорядкування.

За подією, що відбулась 28.02.2014р. комісією у складі представників залізниці складено акт службового розслідування катастрофи від 03.03.2014р., підписаний головним ревізором з безпеки руху поїздів і автотранспорту Донецької залізниці Снецьким, начальником служби вагонного господарства Куліковим, затверджений 11.03.2014р. в. о. начальника Державного підприємства «Донецька залізниця» Зарубою.

За змістом вказаного акту сходження вагонів відбулось через перекочування гребня по напрямку руху колеса вагону №56810013 через головку лівої внутрішньої рейки. Причиною перекочування та сходу став удар лівої бокової рами візка об кінці шпал через злам шийки осі та відвал буксового вузла. Злам відбувся у холодному стані шийки осі першої по ходу руху колісної пари №0093-11941-87 з лівої сторони одинадцятого з голови поїзда вагона №56810013 (перший у сході), на кривій ділянці безстикового шляху. При огляді вагонів було встановлено, що вагон №56810013 (11-й з голови поїзда, перший у сході), власник ЗАТ «GOVERLUS», м.Клайпеда, Литовська Республіка (оперативне управління ПрАТ «Укренерготранс», м.Дніпропетровськ, Україна) проходив деповський ремонт 21.10.2013р. клеймо 546 ВЧД Кременчуг Південної залізниці України. Колісна пара №0093-11941-87 була сформована у березні 2007 року на підприємстві «ЦВСВ «Панютіно» (клеймо 115), згідно договору №П/В-13325/Ню з ПрАТ «Укренерготранс» була придбана у підприємства ТОВ «НВО «Мікрон» та поставлена у ВЧД Кременчуг Південної залізниці 28.08.2013р., де їй проведено повний огляд у жовтні 2013 року при виконанні 21.10.2013р. деповського ремонту вагона в ВЧД Кременчуг Південної залізниці (клеймо 546), після чого вказана колісна пара була підкочена під вагон №56810013. При комісійному огляді в ВЧД Ясинувата Донецької залізниці лівої шийки осі колісної пари №0093-11941-87 встановлено, що на поверхні зламу виявлені сліди розвитку тріщини в короткий строк, про що свідчить не повністю зруйновані зерна структури металу на поверхні зламу, раковини, пори, неметалічні включення відсутні; на торці фрагменту зламаної шийки осі наявні осередки холодного зламу; на торці заднього внутрішнього кільця наявні сліди мінливості (у вигляді синього кольору), що свідчить про долам шийки осі. Причиною сходу з рейок вагонів поїзда №2922 є злам шийки осі колісної пари №0093-11941-87, який виник внаслідок порушення власником вагона ст.68 Статуту залізниць України в частині якісного утримання колісної пари, з забезпечення відповідності вимогам п.п.9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації залізниць України. На підставі викладеного та згідно з Положенням про класифікацію транспортних подій на залізницях України, затвердженого наказом №12 від 12.01.2012р. Міністерства інфраструктури України, сходження з рейок вагонів №56810013, №52878311, №56671621, №52877016, №52877453, №52877123, №53565388, №52737947, №52876885, №52877065, №52737712, №52737467 в поїзді №2922 на перегоні Новобахмутівка-Горлівка Донецької залізниці класифікувати як катастрофа та віднести за власником вагона №56810013 ЗАТ «GOVERLUS», Литовська Республіка.

Аналогічні за змістом висновки щодо причин транспортної події 28.02.2014р. містили технічні висновки: №ЦРБ-39/105 від 13.03.2014р. Головного управління безпеки руху, що був підписаний його начальником Рагуліним, без номеру та дати, що був підписаний головним ревізором з безпеки руху поїздів і автотранспорту Донецької залізниці Снецьким, начальником служби вагонного господарства Донецької залізниці Куліковим.

06.03.2014р. відбулась оперативна нарада при в.о. начальника Краснолиманської дирекції залізничних перевезень за випадком допущеної транспортної пригоди сходу вантажних вагонів у складі поїзда №2922 на перегоні Новобахмутівка-Горлівка 28.02.2014р., за участю, в тому числі, представників Закритого акціонерного товариства «Говерлус» та Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс», про що складено протокол, підписаний головою оперативної наради - в. о. начальника Краснолиманської дирекції залізничних перевезень Горбатенко.

Крім наведених у акті від 03.03.2014р. та технічному висновку №ЦРБ-39/105 від 13.03.2014р. обставин, у протоколі від 06.03.2014р. також зазначалось, що, зокрема, вагони №56810013, №52737947 пошкоджені до міри виключення з інвентарного парку. Вагон №56810013 (11-й з голови поїзда, 1-й у сході) приналежність « 24» Литовська Республіка, власник ЗАТ ««GOVERLUS», м.Клайпеда, Литовська Республіка (знаходиться в управлінні корпоративного оператора власних вагонів ПрАТ «Укренерготранс», м.Дніпропетровськ, Україна) збудований 10.05.2003р. заводом ВАТ «КВБЗ» (клеймо 27), проходив деповський ремонт 21.10.2013р. клеймо 546 ВЧД Кременчуг Південної залізниці України (пробіг 16 тис. км).

За результатами наради було постановлено, що причиною сходу з рейок вагонів поїзда №2922 є злам шийки осі колісної пари №0093-11941-87 вагона №56810013, який виник внаслідок порушення власником вагона ст.68 Статуту залізниць України, в частині якісного утримання колісної пари з забезпечення відповідності вимогам п.п.9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації залізниць України. На підставі викладеного та згідно з Положенням про класифікацію транспортних подій на залізницях України, затвердженого наказом №12 від 12.01.2012р. Міністерства інфраструктури України, сходження з рейок вагонів №56810013, №52878311, №56671621, №52877016, №52877453, №52877123, №53565388, №52737947, №52876885, №52877065, №52737712, №52737467 в поїзді №2922 на перегоні Новобахмутівка-Горлівка Донецької залізниці класифікувати як катастрофа та віднести за власником вагона №56810013 ЗАТ «GOVERLUS», Литовська Республіка (п.п.1, 2 протоколу).

Разом з цим, зазначені висновки не відповідають обставинам справи і наданим сторонами документам, зі складених залізницею документів не вбачається вини відповідача 1, оскільки у них не зазначено в чому саме полягає незабезпечення власником вагону технічно справного утримання вагону; посилання у висновку на порушення відповідачем 1 ст.68 Статуту залізниць України, п.9.1, 9.4, 9.12 Правил технічної експлуатації залізниць України не відповідають дійсності, виходячи з того, що зазначені норми не містять жодних конкретних вимог щодо власників вагонів, які не були виконані підприємством відповідача 1.

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом, позивач посилався, зокрема, на норми ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, згідно з якою шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Згідно зі ст.398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Виходячи з того, що на момент події, внаслідок якої відбулося сходження вагонів з колії, спірний вагон у складі поїзду №2922 перебував у фактичному володінні залізниці, яка відповідно до Статуту залізниць України здійснювала перевезення, тобто правомірно володіла зазначеним вагоном, саме залізниця є особою, що відповідальна за заподіяний позивачу збиток.

Як зазначалось, у відзиві №Мюр-23 від 11.05.2017р. Державне підприємство «Придніпровська залізниця» стверджувало, що втрата вантажу відбулась на території обслуговування Державного підприємства «Донецька залізниця» і саме з його вини.

Надані позивачем натурний лист поїзду №2922, адресна телеграма, накладна на перевезення №46447918 та вагонний лист на маршрутне або гуртове відправлення №46447918 містять відомості про формування поїзду Державним підприємством «Придніпровська залізниця». Водночас, транспортна пригода відбулась під час слідування поїзду по території Донецької області, розслідування за фактом транспортної події 28.02.2014р. здійснювалось Державним підприємством «Донецька залізниця».

Разом з цим, виходячи зі змісту акту службового розслідування катастрофи від 03.03.2014р., на момент сходження з рейок дванадцяти вагонів поїзда №2922 (в тому числі, №56810013, №52737947) на 38 км ПК7 перегону Новобахмутівка-Горлівка вказаний поїзд перебував під керуванням машиніста Матюшина, помічника машиніста Грачова (ТЧ-Красноармійськ) з підштовхуючим локомотивом під управлінням машиніста Мельникова (ТЧ-2 Словянськ).

Оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази та пояснення, суд дійшов висновку, що в момент транспортної пригоди, яка відбулась 28.02.2014р., поїзд №2922 (в тому числі, вагони №56810013, №52737947) перебували у фактичному володінні Державного підприємства «Донецька залізниця», яке і є особою, що відповідальна за заподіяний позивачу збиток.

За таких обставин, виходячи з того, що матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат у розмірі 295887,27 грн, а також настання страхового випадку з вини відповідача 2, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення з нього на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування» заявленої до стягнення суми.

Одночасно, приймаючи до уваги вищенаведене, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування» до відповідачів 1 та 3 слід відмовити.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 4438,31 грн підлягає стягненню з відповідача 2 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування», м.Київ до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк про стягнення 295887,27 грн, задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83000, м.Донецьк, вул.Артема, 68, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон страхування» (01601, м.Київ, пл.Спортивна, 1А, ) страхове відшкодування в сумі 295887,27 грн, а також судовий збір у розмірі 4438,31 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позову «Страхова компанія «Юнісон страхування», м.Київ до Закритого акціонерного товариства «Говерлус» (UZDAROJI AKCINE BENDROVE «GOVERLUS»), м.Клайпеда та Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпро.

У судовому засіданні 23.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 29.05.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця

Надр. 4 прим.:

1 до справи

2 позивачу за адресою: 01601, м.Київ, пл.Спортивна, 1а (рек. з повідомленням)

3 відповідачу 2 за адресою: 83062, м.Донецьк, вул.Артема, 68 (оголошення)

4 відповідачу 3 за адресою: 49602, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, ОСОБА_3, буд.108 (рек. з повідомленням)

5 третій особі за адресою: 03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5 (рек. з повідомленням)