ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.05.2017 р. Справа№ 914/911/17

Суддя Господарського суду Львівської області Пазичев В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «СТРИЙ-ІНЖИНІРИНГ» (Львівська обл., м. Стрий)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері Завод бурового обладнання» (Львівська обл., м. Стрий)

про: визнання недійсними договорів та повернення майна

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Прокопів І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 3 від 14.04.2017 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «СТРИЙ-ІНЖИНІРИНГ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері Завод бурового обладнання» про визнання недійсними договорів та повернення майна.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.05.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 25.05.2017 року.

12.05.2017 року за вх. № 2080/17 позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову ПАТ «СТРИЙ - ІНЖИНІРИНГ» про визнання недійсними договорів купівлі продажу нерухомого майна та повернення майна у власність позивача:

- накласти арешт на нерухоме майно, що було відчужене згідно оскаржуваних договорів, а саме нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд. 41.

- заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, а також заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, зокрема, передачу його у власність, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон, тощо.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 9 ст. 67 ГПК України, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В підтвердження того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, заявник наголошує на тому, що у випадку відчуження майна позивач не зможе застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді реституції та повернення у власність ПАТ «СТРИЙ -ІНЖИНІРИНГ» майна, переданого за недійсними правочинами, а, натомість, буде змушений звертатися до нових набувачів із позовами про витребування майна.

Зазначене зумовить необхідність ініціювання нових спорів та сприятиме затягуванню відновлення порушеного права Позивача.

Більше того, відповідач передає вказане майно в оренду, що може зумовити укладення ним договору оренди на тривалий строк та унеможливить користування позивачем таким майном, у випадку позитивного рішення по справі.

Таким чином, існує більш ніж реальний ризик відчуження майна відповідачем, що в результаті призведе до неможливості застосування наслідків недійсності правочинів, що є предметом даного спору.

Разом з тим, виходячи з вищенаведених обставин, зокрема, щодо необхідності наявності звязку між конкретними заходами щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, слід зазначити, що, оскільки предметом позову є визнання недійсними договорів та повернення майна, вимога позивача щодо накладення арешту на це майно не відповідає цим критеріям.

Слід зазначити, що заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності субєкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (абз. 4 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Із проаналізованих вище обставин справи та вимог законодавства України стосовно вжиття запобіжних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що позивачем в частині вимог про накладення арешту на нерухоме майно не обґрунтовано наявності звязку між обраним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, однак, заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Накладення арешту на нерухоме майно є складною дією, яка включає і заборону права розпорядження, і заборону права використання майна. Зазначені заявником обставини та подані докази підтверджують достатність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відчужувачу вчинити дії щодо відчуження нерухомого майна, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо.

Отже, враховуючи докази, що подані заявником, можна дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів до забезпечення позову, як гарантію можливості виконання судового рішення, шляхом заборони відповідачу, а також третім особам вчиняти певні дії до вирішення спору по суті.

Тому, суд прийшов до висновку щодо можливості в порядку забезпечення позову заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, а також заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, зокрема, передачу його у власність, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон, тощо.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача про забезпечення позову від 12.05.2017 року за вх. № 2080/17 задоволити частково.

2. Заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, а також заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд.41, зокрема, передачу його у власність, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон, тощо.

Ухвала прийнята і складена відповідно до статті 86 ГПК України 25.05.2017 року.

Ухвала Господарського суду Львівської області про забезпечення позову є виконавчим документом в розумінні статті 4 Закону України Про виконавче провадження.

У розумінні ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні даної ухвали про забезпечення позову є:

Стягувач:

Публічне акціонерне товариство «СТРИЙ-ІНЖИНІРИНГ» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Шевченка, 179, кім. 207, )

Боржник:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діскавері Завод бурового обладнання» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Яворницького, 41, )

Ухвала набирає законної сили з 25.05.2017 року.

Ухвала дійсна для предявлення до виконання до 25.05.2020 року.

Суддя Пазичев В.М.