ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" червня 2017 р. Справа № 911/1004/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 03058, АДРЕСА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 08300, АДРЕСА_2

про стягнення 7565,92 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (дов.НМО №399380 від 31.05.2017);

від відповідача: не з'явився.

суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась у господарський суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5164,84 грн. основного боргу, 154,63 грн. 3% річних, 673,30 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2016 року по березень 2017 року та 1573,15 грн. пені за період з 01.04.2016 по 31.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, у засідання суду не зявився, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача суд

встановив:

До позовної заяви позивачем в якості доказу наявності між сторонами договірних зобовязань наданий договір поставки без номеру та без дати складання, без дат підписання сторонами(арк. с. 9, Договір), відповідно до якого Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Продавець) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_2Ф.(Покупець) домовились про співробітництво в процесі реалізації і всестороннього просування на ринку товарів, поставлених по цьому договору (пункт 1.1), Продавець зобовязався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити його на умовах цього Договору. (пункт 1.2), асортимент товару, його ціна і кількість погоджуються сторонами в накладних, які мають силу протоколу погодження ціни (пункт 1.3).

Відповідно до пунктів 2.4. та 2.5. Договору датою поставки товару вважається дата підписання представником Покупця накладної на поставку товару. При прийомці товару Покупцем, особи, які приймають товар від імені Покупця повинні мати необхідні повноваження на такі дії, контроль за оформленням документів, що підтверджують повноваження представників Покупця покладається на Покупця.

Згідно пунктів 3.1., 3.2 та 3.3. Договору оплата здійснюється Покупцем в українських гривнях шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, або іншим способом, який не суперечить чинному законодавству України. Оплата здійснюється протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару. Підставою для оплати являється накладна на поставку товару.

У пункті 3.4. Договору вказано, що в разі невиконання Покупцем обовязків по оплаті отриманого товару, згідно пункту 3.2., а також порушення строку, передбаченого пунктом 2.5. даного Договору, Продавець має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми, яка підлягала до сплати за кожен день прострочення. При цьому оплата пені не звільняє Покупця від виконання договірних зобовязань і від здійснення остаточної оплати за поставлений товар.

Згідно пунктів 5.5, 5.9 даний договір укладений сторонами на невизначений термін. Кожна зі сторін має право розірвати договір з попередженням іншої сторони за один місяць за умови здійснення остаточних розрахунків. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору він поставив відповідачу товар на загальну суму 5164,84 грн. згідно видаткової накладної №890 від 18.03.2016.

16.02.2017 позивач направив на адресу ФОП ОСОБА_2 претензію, в якій вимагав сплатити заборгованість за товар поставлений згідно видаткової накладної №890 від 18.03.2016, яка на його думку утворилась за відповідачем.

За твердженнями позивача, ФОП ОСОБА_2 відповіді на претензію не надала, свої зобов'язання за договором поставки в частині оплати товару належним чином не виконала, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Договором, відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами другою, третьою, сьомою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо сторони у передбаченому законом порядку фа формі досягли згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними умовами є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобовязання сторін, що виникли на основі цього договору.

Статтею 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до приписів частини першої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно частини восьмої статті 181 цього Кодексу у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Оскільки наданий позивачем договір поставки між ФОП ОСОБА_1 та ФРП ОСОБА_2 не містить ні дати його складання, ні дати підписання його сторонами, то інформація щодо моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх його істотних умов відсутня. Цей договір не містить такої обовязкової визначеної законом істотної умови як строк його дії.

А тому, зважаючи на викладене, наданий позивачем договір між ФОП ОСОБА_1 та ФРП ОСОБА_2 є неукладеним і не може бути прийнятий судом в якості доказу по цій справі.

Натомість, видаткова накладна №890 від 18.03.2016, на яку посилається позивач як на доказ передачі товару позивачем відповідачу, є господарським договором, який укладений у спрощений спосіб.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення є первинні документи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені на паперових або машинних носіях і повинні містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Всупереч наведеним приписам законодавства видаткова накладна №890 від 18.03.2016 не містить відомостей щодо посади, прізвища та ініціалів, або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка її підписала.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що видаткова накладна №890 від 18.03.2016 підписана ФОП ОСОБА_2 або документально підтверджених відомостей щодо наявності у особи, яка підписала дану накладну, повноважень на отримання товарно-матеріальних цінностей від імені відповідача.

За таких обставин суд не приймає видаткову накладну №890 від 18.03.2016 як належний та допустимий доказ, що підтверджує передачу позивачем ФОП ОСОБА_2 товару на суму 5164,84грн.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів поставки ФОП ОСОБА_2 товару, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення 5164,84 грн. основного боргу.

Оскільки вимоги про стягнення 154,63 грн. 3% річних, 673,30 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2016 по березень 2017 та 1573,15 грн. пені за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, яка задоволенню не підлягає, суд також відмовляє в їх задоволенні.

За наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата складання повного рішення: 09.06.2017