РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа № 902/78/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Василишин А.Р.
судді Філіпова Т.Л. ,

судді Бучинська Г.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на рішення господарського суду Вінницької області від23 березня 2017 року у справі № 902/78/17 (суддя Матвійчук В.В.)
за позовом Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області
до Громадської організації "Спілка участників АТО та ветеранів інших бойових дій"
про стягнення 65 710 грн 36 коп.
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - не з`явився.
Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:
Немирівська об`єднана державна податкова інспекції головного управління Державної Фіскальної Служби у Вінницькій області (надалі - Позивач) звернулася в господарський суд Вінницької області з позовом до громадської організації "Спілка учасників АТО та ветеранів інших бойових дій" (надалі - Відповідач) про стягнення з 65 710 грн 36 коп. збитків.
Рішенням господарського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року в позові відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з підстав, висвітлених в ній, просить її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та принйяти нове яким, задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, скаржником подано клопотання про відстроченя сплати судового збору, у зв`язку із тим, що згідно кошторисних призначень на 2017 рік, кошти для сплати судового збору надійдуть найближчим часом. (а.с. 88).
Ухвалою суду від 21 квітня 2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання та відстрочено сплату судового збору з зобов`язанням скаржника надати докази сплату судового збору у встановленому законом розмірі.
На виконання вимог суду, викладених в ухвалі суду від 21 квітня 2017 року, Позивач надіслав клопотання про долученя до матеріалів справи оригінал платіжного дорученя №152 від 20 квітня 2017 року про сплату судового збору в розмірі 1 515 грн 80 коп. (а.с. 92-93).
Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі від 21 квітня 2017 року, не виконав.
Сторони не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання від 31 травня 2017 року, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення Позивача та Відповідача про день, час та місце розгляду справи, явка сторін у судові засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представників не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому колегія виходила з наступного.
Як встановлено апеляційним судом, 19 серпня 2016 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 1 від 19 серпня 2016 року (надалі - Договір; а.с. 9), пунктом 1.1 котрого передбачено, що Відповідач зобов`язався надати послуги Позивачу по зберіганню посівів соняшника, які знаходяться на земельній ділянці, що розташована на території Коліївської сільської ради, площею 17,0 га (колишні поля фільтрації) обліковується за Міністерством оборони України (колишня військова частина 21884; надалі послуги), а Позивач зобов`язався прийняти надані послуги на умовах цього Договору. Місце зберігання Іллінецький район, с. Копіївка.
Згідно пунктів 2.1 та 2.2 Договору: інвентаризація безхазяйного майна проводиться щокварталу станом на перше число другого місяця кварталу; у період між інвентаризаціями проводиться щомісячна звірка шляхом подання Зберігачем Поклажедавцю щомісяця до 20 числа місяця, що настає за звітним, звіту про рух матеріальних цінностей, які обліковуються на позабалансових рахунках «Активи на відповідальному зберіганні».
Пунтом 3.1 Договору впередбачено, що строк його дії 1 рік.
Послуги, відповідно до пункту 4.1 Договору, надаються на безкоштовних умовах.
Згідно пунктів 5.1 та 5.2 Договору: Відповідач несе повну матеріальну відповідальність за збереження речей залишених йому на зберігання; Відповідач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених Договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі залишеної на зберігання.
Приписами пункту 7.1 Договору визначено, що даний Договір набуває чинності в день підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому.
Відповідно до наявного в матеріалх справи акту опису і попередньої оцінки №1/16 від 19 серпня 2016 року, загальна вартість майна прийнятого на відповідальне зберігання головою Відповідача - Камінським Максимом Анатолійовичем становить 95 200 грн.
Як встановлено судом, 01 вересня 2016 року суб`єктом оціночної діяльності ПП «Продсервіс-2» в особі директора Шевченко О.В. складено висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість посівів соняшника на площі 17,0 га з прогнозованим еквівалентом урожаю в натуральному вимірі 35,53 т., як стартова ціна для продажу на біржових торгах (з урахуванням ПДВ) станом на 02 вересня 2016 року склала 77 282 грн.
Як вказує Позивач у своїй позовній заяві: 17 вересня 2016 року та 21 вересня 2016 року невідомими особами здійснювався обмолот посівів соняшника; частину зібраного вражаю було затримано правоохоронними органами та передано на зберігання ФГ «Коліївський лан»; вага затриманого насіння соняшника неочищеного склала 5320 кг.
У зв`язку із вищевкзаним, Позивач 23 вересня 2016 року направив на адресу Відповідача претензію № 01/01 (а.с. 11) про відшкодування збитків за втрачене майно в розмірі 65 710 грн 36 коп., яка залишена Відповідачем без відповіді.
Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до пункту 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Згідно зі статтею 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вжити всіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.
Статтею 949 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернута поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.
Відповідно до приписів статті 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.
Частиною 3 статті 950 ЦК України визначено, що зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
При цьому, суд констатує, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Таким чином зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві товар який був прийнятий на зберігання, а відшкодувати збитки зобов`язаний лише у випадку втрати (нестачі) або його пошкодження за наявності складу цивільного правопорушення (протиправність, збитки, причинний зв`язок) передбаченого статтею 614 ЦК України.
Згідно з статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;
- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;
- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.
Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов`язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Таким чином, вимоги про стягнення завданих збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо Позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення.
При цьому Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Позивачем не доведена наявність в діях (бездіяльності) Відповідача складу цивільного правопорушення, зокрема не надано належних доказів втрати (нестачі) майна або його пошкодження. При цьому апелянт не надав цих доказів а ні місцевому господарському суду, а ні апеляційному господарському суду. Дане в свою чергу вказує на невиконання обов`язку доказування, передбаченого статтею 33 ГПК України, що полягає в подачі належних і допустимих доказів, обумовлених статтею 34 ГПК України.
В свою чергу, вищевказане є підставою для відмови в позові.
При цьому суд констатує, що умовами пункту 3.2 Договору встановлено, що у разі не витребування Позивачем речі до закінчення строку зберігання зазначеному у даному Договорі, Відповідач зобов`язаний зберігати річ (речі) залишені йому на зберігання до пред`явлення йому Позивачем вимоги про її (їх) повернення.
Таким чином, за змістом вказаного пункту Договору Позивач має право в будь-який момент звернутися до Відповідача з вимогою стосовно повернення йому переданого ним на відповідальне зберігання майна, в той час як Відповідач зобов`язаний за першою вимогою Позивача повернути передану на зберігання річ.
Водночас суд ще раз констатує, що в матеріалах справи відсутні, а Позивачем не доведено звернення до Відповідача з вимогою щодо повернення переданого йому на зберігання майна згідно умов вказаного Договору.
При цьому твердження Позивача про збір урожаю невідомими особами не підтверджено належними та допустимими доказами, а відтак не беруться судом до уваги.
Відтак, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 65 710 грн 36 коп. збитків є безпідставними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. В зв`язку з усім вищевказаним, апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні позову.
Дане вчинено і місцевим господарським судом. Відтак, апеляційний господарський суд залишає без змін оспорюване рішення.
Інші доводи Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними, спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.
З огляду на усе вищевикладене, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Вінницької області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.
Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на рішення господарського суду Вінницької області від23 березня 2017 року у справі № 902/78/17 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Вінницької області від23 березня 2017 року у справі №902/78/17 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.
5. Справу № 902/78/17 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.