ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 травня 2017 р. Справа № 903/242/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" від імені якого діє філія Управління магістральних газопроводів ЛЬВІВТРАНСГАЗ

до відповідача: Володимир-Волинського підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"

про стягнення 96 179,29 грн.

Суддя Шум М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довір. №2-523 від 28.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довір. №18 від 06.01.2017р.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні 29.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" від імені якого діє філія Управління магістральних газопроводів ЛЬВІВТРАНСГАЗ звернулось до суду з позовною заявою до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго", в якій просить суд стягнути 96 179,29 грн., в т.ч. 90 912,87 грн. заборгованості, 4756,77 грн. пені та 509,65 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 23.03.2017р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.04.17 на 10:20 год. Ухвалою суду від 05.04.2017р. виправлено описку в даті призначення розгляду справи та призначено розгляд справи на 24.04.2017р. на 10:20 год.

Ухвалою суду від 24.04.2017р. розгляд справи продовжено на 15 календарних днів та відкладено на 29.05.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 29.05.2017р. повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судових засіданнях щодо задоволення судом заявлених позовних вимог заперечив, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

встановив:

01.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" (Позивач) та Володимир -Волинським підприємством теплових мереж "Володимир - Волинськтеплокомуненерго" (Відповідач) укладено договір з надання послуг транспортування магістральними трубопроводами природного газу від пунктів прийому - передачі газу в магістральні

трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій за №.

Згідно з пунктом 3.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до п. 5.1. Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики .

Згідно з п. 5.3 Договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом жовтня - грудня 2016р. та січня 2017р. надав відповідачу передбачені наведеною угодою послуги на загальну суму 268 014,30 грн. (з ПДВ). Даний факт підтверджується підписаними між сторонами актами №10-16- від 31.10.16р. за жовтень на суму 36 466,86 грн., №11-16- від 30.11.16р. за листопад на суму 76 646,93 грн., №12-16- від 31.12.16р. за грудень на суму 110 859,02 грн. та №01-17- від 31.01.17р. за січень на суму 44 041,49 грн.

Відповідно до ст.629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплено в ч.1 ст. 188 ГК України

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повністю не сплатив суму основного боргу, у зв`язку з чим станом на 09.03.2017р. виникла заборгованість перед позивачем в сумі 90 912,87 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до статті 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В силу ст.546 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 232 ГК України, встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що позивачем дотримано .

У п.7.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» № 01-8/344 від 11.04.2005р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом самостійно здійснено перерахунок пені та 3% річних та встановлено, що розрахунки позивача є арифметично вірними.

Таким чином, до стягнення підлягають 4 756,77 грн. пені та 509,65 грн. - 3%.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, покладаються на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Володимир - Волинського підприємства теплових мереж "Володимир - Волинськтеплокомуненерго" (44700, Волинська обл., м. Володимир - Волинський, вул. Сагайдачного, 19 ) на користь публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" від імені якого діє філія Управління магістральних газопроводів ЛЬВІВТРАНСГАЗ (79053, м. Львів, вул. І. Рубчака, 3 ) 96 179,29 грн., в тому числі: 90 912,87 грн. заборгованості, 4 756,77 грн. - пені, 509.65 грн. - 3% річних та витрати по судовому збору в сумі 1 600,00 грн.

Повний текст рішення складено

06.06.2017

Суддя М. С. Шум