ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 920/1163/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В. (головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Карабань В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року у справі № 920/1163/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" до товариства з обмеженою відповідальністю "Угроїдський цукровий завод" про стягнення інфляційних сум,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 291 621,40 грн. інфляційних сум у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати одержаного товару за договором поставки від 31.03.2014 року № 30, що встановлено рішенням господарського суду в іншій справі, яке набрало законної сили.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.01.2017 року (суддя Заєць С.В.) в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року (судді: Сіверін В.І., Терещенко О.І., Слободін М.М.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 31 березня 2014 року між ТОВ "Агрохім-Партнер" (постачальник) та ТОВ "Угроїдський цукровий завод" (покупець) було укладено договір поставки товару № 30, яким визначено умови поставки товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив, та/або насіння) на умовах відстрочення платежу.

Предметом даного договору є товар, який належить постачальнику (позивачу) на момент укладання договору або буде набутий постачальником у майбутньому (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках до договору, які є його невід'ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару.

Загальна сума договору відповідно до пункту 2.3 договору встановлена як сукупність додатків та/або накладних документів на відпуск товару (видаткових накладних), які підписані у період дії даного договору.

Ціна товару, що є предметом даного договору, вказується у додатках до нього, у національній валюті (п. 2.4 договору).

Порядок розрахунків за поставлену продукцію, що є предметом договору сторони узгодили у розділі 5 цього договору.

Так, покупець відповідно до п. 5.1 договору здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною у додатках та/або накладних на відпуск товару (видаткових накладних), що є невід'ємною частиною цього договору із врахуванням положень п. 2.4 та розділу 5 даного договору.

У п. 5.2 договору зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що ціна на товар та загальна сума договору зазначені у додатках і визначені у національній валюті України, еквівалентній курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору.

Сума авансової оплати у гривні, що підлягає до сплати покупцем, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору, на курс продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України на дату оплати. Для цього використовують наступну формулу:

S=(Aопл/Aдог)*B, де

S - ціна на момент оплати (авансової частини);

В - ціна на момент підписання даного договору;

Адог - курс продажу відповідної іноземної валюти до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору;

Аопл - курс продажу відповідної іноземної валюти до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України на день перерахування грошей.

У тому випадку, якщо курс відповідної іноземної валюти до гривні на день оплати вище, ніж курс відповідної іноземної валюти до гривні на день підписання договору сторони (тобто Аопл/Адог більше або дорівнює 1,01), то вартість (ціна) товару підлягає уточненню без додаткового узгодження (пп. 5.2.1 п. 5.2 договору).

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 договору визначено, що на дату поставки ціна товару (неоплачена частина) підлягає обов'язковому уточненню без додаткового узгодження за наступною формулою:

S=(Aпост/Aдог)*B, де

S - ціна на момент поставки;

В - ціна на момент підписання даного договору;

Адог - курс продажу відповідної іноземної валюти до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору;

Апост - курс продажу відповідної іноземної валюти до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України на день поставки товару у тому випадку, якщо курс відповідної іноземної валюти до гривні на день поставки вище, ніж курс відповідної іноземної валюти до гривні на день підписання договору сторони (тобто Апост/Адог більше або дорівнює 1,01).

Згідно з п. 5.3 договору вартість товару оплачується на поточний рахунок постачальника у національній валюті, скоригованій пропорційно зміні курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати товару.

Пунктом п. 5.4 договору встановлено, що оплата товару згідно договору проводиться наступним чином:

20% від вартості товару попередньо оплачується покупцем у строк до 07.04.2014 року;

40% вартості товару оплачується покупцем у строк до 10.10.2014 року;

40% від вартості товару оплачується покупцем у строк до 01.11.2014 року.

Сторонами також підписано Додаток №1 та Додаток №2 до договору, в яких узгоджено найменування, кількість та ціну товару, а також передбачили, що у випадку, якщо курс долара США до гривні на день оплати вище, ніж курс долара США до гривні на день підписання договору, сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовують відповідну формулу: S=(A1/A2)*B, де S - ціна товару на момент проплати, А1 - курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день перерахування грошей, А2 - курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день підписання договору, В - ціна товару на момент підписання договору.

16.04.2014 року сторонами підписано Додаток №3 до договору, в якому узгодили поставку товару на суму 48 000 грн. та для цілей вказаного товару підпункт 5.4 договору виклали у наступній редакції: "сторони визначили та погодили, що оплата товару згідно даного договору проводиться наступним чином: 100% від вартості товару попередньо оплачується покупцем в строк до 17.04.2014 року".

Рішенням господарського суду Сумської області від 02.11.2015 року у справі № 920/1444/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Угроїдський цукровий завод" про стягнення 1 342 890 грн. 02 коп., позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ Агрофірми "Угроїдський цукровий завод" на користь ТОВ "Агрохім-Партнер" 542 778 грн. 90 коп. основного боргу за договором поставки № 30 від 31.03.2014 року, 10 000 грн. пені за несвоєчасні розрахунки, 472 217 грн. 64 коп. курсової різниці, 127 552 грн. 78 коп. - суму 30 % річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 26860 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 січня 2016 року по справі 920/1444/15, зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

За розрахунком позивача у зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов'язання інфляційні втрати в загальній сумі становлять 291 621,40 грн., в тому числі: 720,89 грн. за період з 08.04.2014 року по 16.04.2014 року, виходячи з суми боргу 21 845,09 грн., 11 165,96 грн. за період з 11.10.2014 року по 27.11.2014 року, виходячи з суми боргу 256 948,59 грн., 108 102,40 грн. за період з 29.11.2014 року по 13.04.2016 року, виходячи з суми боргу 216 948,59 грн., 171 632,15 грн. за період з 02.11.2014 року по 13.04.2016 року, виходячи з суми боргу 325 830,30 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги продавця до покупця про стягнення інфляційних сум у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на підставі договору, що встановлено судовим рішенням в іншій справі.

Суди попередніх інстанцій відмовляючи в позові про стягнення інфляційних сум виходили з безпідставності їх нарахування, оскільки сторони в договорі визначили інший спосіб компенсації знецінення грошових коштів у вигляді перерахунку ціни товару відносно курсу національної валюти гривні до долара США, в той час як індекс інфляції розраховується лише відносно національної валюти, а здійснений позивачем перерахунок вартості товару за курсом долара США повністю врахував таке знецінення. До того ж рішенням господарського суду у справі № 920/1444/15 стягнуто з покупця на користь постачальника 472 217,64 грн. курсової різниці.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Такий же правовий висновок у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року в справі № 6-284цс17.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що умовами договору поставки, а саме п. 5.3 та додатками до нього, визначено обов'язок оплати товару у національній валюті України, з відповідним коригуванням пропорційно зміні курсу продажу відповідної іноземної валюти (долара США) на міжбанківському валютному ринку України на дату оплати товару.

Водночас, судовим рішенням в іншій справі з покупця на користь продавця стягнуто курсову різницю в сумі 472 217,64 грн. на підставі спірного договору.

Ураховуючи умови договору, положення статті 533 ЦК України та фактичні обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові про стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму грошового зобов'язання, вираженого в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, за відсутністю правових підстав.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, висновки судів обох інстанцій про відмову в позові обґрунтовані встановленими обставинами спору та вимогами закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

В.Карабань