РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017Справа №910/4177/17

За позовомПриватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль";
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація";
Простягнення 3 125 000,00 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Самелюк Т.А., представник за довіреністю від 06.04.2017№ 1516/07;
Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація" 3 125 000,00 грн. простроченої заборгованості за договором купівлі-продажу векселів від 02.09.2010 № Б-10-494/1.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4177/17 від 20.03.2017, яку призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2017.

Відповідно до ухали від 25.07.2017 розгляд справи було відкладено на 18.05.2017 у зв'язку з неявкою у засідання представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 18.05.2017, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення копій ухвал у справі № 390 та № 180 в матеріалах справи), вимоги ухвал суду у справі № 910/4177/17 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача подав суду письмові пояснення у справі, додаткові документи на підтвердження позовних вимог, які підтримав та просив задовольнити під час розгляду спору по суті, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу від 02.09.2010 № Б-10-494/1 з оплати придбаного цінного паперу.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Закритим акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (після зміни найменування - Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль") в якості продавця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація" в якості покупця за участі в якості повіреного Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" 02.09.2010 було укладено договір купівлі-продажу векселів № Б-10-494/1.

Відповідно до п. 1.1 названого договору продавець продає, а покупець придбає простий вексель, випущений та існуючий в документальній формі з наступними характеристиками: номер вексельного бланку - АА1165963, назва та код ЄДРПОУ векселедавця - ТОВ "Газотурбінні технології", , дата складання векселя - 21.04.2008, дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 21.04.2011, номінальна вартість векселя - 4 600 000,00 грн., вартість векселя - 3 125 000,00 грн., всього: один вексель загальною номінальною вартістю 4 600 000,00 грн.

Згідно з п. 2.1 договору договірна вартість продажу векселя становить 3 125 000,00 грн. без ПДВ.

Строк дії договору погоджено сторонами у п. 5.1, де встановлено, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав зобов'язання за договором та не оплатив вексель у встановлений строк, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 3 125 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У ст. 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Виходячи зі ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є одними з підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.4 договору визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцю вексель, відповідно акту прийому-передачі не пізніше 02.09.2010.

У п. 2.5 договору сторони погодили, що право власності на векселі переходить від продавця до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі векселів відповідно до п. 2.4 договору.

Актом прийому-передачі векселів від 02.09.2010 підтверджується факт того, що продавець передав, а покупець прийняв описаний вексель.

За умовами п. 2.3 покупець зобов'язався сплатити договірну вартість векселя продавцю на поточний рахунок продавця, вказаний в п. 8 договору, не пізніше 30.06.2012 з наступним призначенням платежу: "За простий вексель з іменним індосаментом згідно з договором № Б-10-494/1 від 02.09.2010 без ПДВ".

28.06.2012 сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої внесено зміни до п. 2.3 договору та визначено строк оплати векселя не пізніше 31.12.2014.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3.4.2 договору покупець зобов'язався своєчасно сплачувати за поставлений товар.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманих векселів, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 3 125 000,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено у ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 125 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжгалузева машинобудівна корпорація" (04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ідентифікаційний код 32312625) на користь Публічного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. І. Кожедуба, 361, ідентифікаційний код 30664834) 3 125 000 (три мільйони сто двадцять п'ять тисяч боргу та 46 875 (сорок шість тисяч вісімсот сімдесят п'ять) грн. судових витрат.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 29.05.2017 р.