УХВАЛА

30.05.2017№ 910/31937/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-

імпортний банк України"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО АВТО ІНВЕСТ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО ІНВЕСТ"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО - УКРАЇНА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - НІКО"

про стягнення 4 112 597, 01 доларів США, що еквівалентно 96 595 341, 98 грн.

Головуючий суддя Літвінова М.Є. Судді Гумега О.В.

Пукшин Л.Г.

Представники учасників судового процесу:

від позивачa: Головіна О.І. за довіреністю № 010-01/6986 від 31.08.2012;

від відповідача 1: Дмуховський І.В. за довіреністю від 06.01.2017;

від відповідача 2 : Дмуховський І.В. - керівник;

від відповідача 3: не з'явився;

від третьої особи: Лисюк О.Г. за довіреністю № 050117/1 від 05.01.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО АВТО ІНВЕСТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО ІНВЕСТ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-УКРАЇНА" про стягнення 4 112 597,01 доларів США, що еквівалентно 96 595 341,98 грн.

Ухвалою від 21.12.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.01.2016 року.

Ухвалою від 19.01.2016 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - НІКО" до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, розгляд справи відкладено на 09.02.2016 р.

Ухвалою від 09.02.2016 продовжено строк розгляду спору у справі відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 23.02.2016 р.

Судове засідання 23.02.2016 року не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 03.03.2016 року.

Ухвалою від 03.03.2016 р. призначено колегіальний склад суду для розгляду справи.

В результаті проведеного автоматичного визначення складу колегії суддів, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Князьков В.В. та суддя Зеленіна Н.І.

Ухвалою від 10.03.2016 зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 08.04.2016 року.

Ухвалою від 08.04.2016 продовжено строк розгляду справи відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 19.05.2016 року.

Ухвалою від 19.05.2016 розгляд справи за клопотанням сторін було відкладено на 30.08.2016 року.

Судове засідання 30.08.2016 року не відбулося.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 07.09.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

В результаті проведеного повторного автоматизованого розподілу, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Домнічева І.О., суддя Пукшин Л.Г. та суддя Гумега О.В.

Ухвалою від 08.09.2016 зазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи було призначено на 04.10.2016 року.

Судове засідання 04.10.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 08.11.2016 року.

Судове засідання 08.11.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 23.11.2016 року.

23.11.2016 року від позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із складністю процедури реструктуризації заборгованості, яка потребує значного часу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2016 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 17.01.2017 р.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 05-23/148 від 16.01.2017 було призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/31937/15 у зв'язку із звільненням головуючого судді Домнічевої І.О. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/31937/15 передано колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Літвінова М.Є., судді Пукшин Л.Г., Гумега О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2017 р. колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Літвінова М.Є., судді Пукшин Л.Г., Гумега О.В. прийнято справу № 910/31937/15 до свого провадження, її розгляд призначено на 08.02.2017 р.

01.02.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2017 в порядку статті 69 ГПК України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/31937/15 на п'ятнадцять днів, відповідно до статті 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 22.03.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 26.04.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 30.05.2017 року.

В судовому засіданні 30.05.2017 року судом було розглянуто подане відповідачем-3 клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи та вирішено задовольнити її враховуючи наступне.

Так, згідно зі статтею 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Під час розгляду справи відповідач-3 заперечив щодо правильності зробленого позивачем розрахунку пені та 3% річних за Кредитним договором № 151313К8 від 14.06.2013, укладеним в рамках Генеральної угоди № 151112N2 від 11.04.2012.

Враховуючи зазначене, зважаючи на складність розрахунку сум, які є предметом позову, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів та їх співставлення, у тому числі на відповідність умовам кредитного договору, що потребують спеціальних економічних знань, суд вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу.

Згідно з п. 1.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, (далі - Інструкція) та п. 3.1 III Розділу Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень однією з основних видів (підвидів) експертизи, зокрема, є економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій, зокрема, є: визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.

Відповідно до положень п. 3.2 Розділу III Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень на вирішення експертизи документів фінансово-кредитних операцій можуть бути поставлені питання, зокрема, чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування банку?

Отже, в даному випадку має бути призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31цього Кодексу.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до п. 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Проведення експертизи в даному випадку, суд вирішив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що саме відповідач-3 в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на відповідача-3 як на заінтересовану сторону.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/31937/15 судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 6).

2. На вирішення якої поставити наступні запитання:

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок пені в сумі 17 646 662,88 грн. умовам укладеного Кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за Кредитним договором, а якщо ні, то яка сума пені має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості за Кредитним договором № 151313К8 від 14.06.2013, укладеним в рамках Генеральної угоди № 151112N2 від 11.04.2012?

- чи відповідає наявний в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 1 053 577,06 грн. умовам укладеного Кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за Кредитним договором, а якщо ні, то яка сума 3% річних має бути нарахована на суму документально підтвердженої заборгованості за Кредитним договором № 151313К8 від 14.06.2013, укладеним в рамках Генеральної угоди № 151112N2 від 11.04.2012?

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на відповідача-3 і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Головуючий суддя М.Є. Літвінова

Судді О.В. Гумега

Л.Г. Пукшин