ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Справа № 911/1422/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко"

до Малого приватного підприємства "ГЕТЬМАН"

про стягнення 74861,55грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.12.2014);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Малого приватного підприємства "ГЕТЬМАН" про стягнення 74861,55грн у т.ч.:

- 53 856,00грн основна заборгованість;

- 15 620,55грн процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 02.06.2016 по 31.03.2017;

- 5385,00грн 10% штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №К250 від 27.02.2015 поставки, а частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі Мале приватне підприємство "ГЕТЬМАН" відзиву на позов не подало, представника в судове засідання не направило, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.02.2015 між позивачем (далі постачальник) та відповідачем (далі покупець) укладено договір поставки напоїв №К250 (а.с.11-12, зворот, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, постачальник зобовязується поставляти покупцю напої (далі - товар), а покупець прийняти й оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, найменування, асортимент, загальна кількість, та вартість товару, що є предметом поставки визначаються у видаткових накладниї, які є його невідємними частинами.

Повноваження осіб, що підписують документи про прийняття товару підтверджуються довіреністю, що є додатком №1 до договору.

Відповідно до п. 4.3 договору, строк оплати за отриманий товар: 100% передплата, відстрочка платежу на 35 календарних днів з дня прийняття товару покупцем.

Договір набуває чинності з моменту підписання, та діє протягом двох років з дати підписання, а в частині грошових зобовязань до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Якщо жодна сторона на протязі один місяць до закінчення дії договору на заявить про намір його розірвати, договір вважається переукладеним на той самий строк (п.п.6.1, 6.2 договору)

Як встановлено судом, позивачем на підставі видаткових накладних (а.с.14, 16, 18) від 27.04.2016 на суму 27 967,20грн, від 24.05.2016 на суму 13 070,40грн та від 24.05.2016 на суму 12 818,40грн поставлено відповідачу товар, загалом на суму 53 856,00грн, що також підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.15, 17, 19).

При цьому, як вказується позивачем в позові, відповідачем в погоджені договором строки оплата за вказаний товар не надходила.

Таким чином, позивач зазначає, що заборгованість відповідача станом на момент звернення до суду з позовом складає 53 856,00грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити поставлений йому товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача у даній справі щодо стягнення 53 856,00грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 15 620,55грн процентів за користування чужими грошовими коштами за загальний період 02.06.2016 по 31.03.2017.

В силу ст. 536, В силу ст. 536, ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.6 договору, у випадку затримки платежів за прийнятий товар, покупець сплачує постачальнику проценти в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день користування грошовими коштами постачальника

Проте, позивачем при здійсненні розрахунку не враховано, що 28.06.2016 припадає на вихідний день та відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, останнім днем розрахунку відповідача за поставлений 24.05.2016 товар було 29.06.2016, відповідно прострочення з оплати товару мало місце з 30.06.2016.

Так, за розрахунком суду, з урахуванням правильного визначення початку прострочення а також арифметично вірного розрахунку за поставку здійснену 27.04.2016, сума процентів за користування чужими грошовими коштами складає 15 593,48грн.

В задоволенні вимог про стягнення 27,07грн процентів за користування чужими грошовими коштами в задоволенні позову, суд відмовляє з огляду на необґрунтованість та безпідставність таких вимог

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 385,00грн 10% штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.7.5 договору, у випадку затримки оплати понад 30 календарних днів покупець зобовязується додатково до суми боргу сплатити постачальнику штраф в розмірі 10% суми боргу.

Враховуючи, що заборгованість відповідача в розмірі 53 856,00грн існувала понад 30 календарних днів, вимоги позивача у вказаній частині є обґрунтованими, оскільки 10% від суми боргу складають 5385,60грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача складає 5385,00грн, як заявлено позивачем

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1594,42грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "ГЕТЬМАН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" 53 856,00грн основного боргу, 15593,48грн процентів за користування чужими грошовими коштами, а також 1594,42грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 27.07грн процентів за користування чужими грошовими коштами в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 31.05.2017

Суддя С.І. Чонгова