ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06.06.2017р. Справа № 905/1546/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р., -

за позовом: Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства Торецьквугілля, м. Торецьк

про стягнення заборгованості в сумі 2011866,23 гривень

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився.

від відповідача (боржника): представник не зявився.

від Торецького міського ВДВС: представник не зявився.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Бокової Ю.В. знаходилась справа №905/1546/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ до Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ про стягнення 2011866,23 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2015 р. по справі № 905/1546/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м.Київ до Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ про стягнення 2011866,23 грн. задоволені частково.

Стягнуто з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ на користь Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ 1292800,00 грн. заборгованість за кредитом, 295750,20 грн. заборгованість по сплаті процентів.

Стягнуто з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м. Дзержинськ на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 31771,00 грн.

У відповідності з вимогами ст. 116 Господарського процесуального кодексу України були видані відповідні накази.

20.03.2017р. до господарського суду Донецької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, в якій скаржник просить: 1) визнати протиправною діяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.; 2) зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 винести постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.; 3) зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 провести стягнення на заставлені ПАТ Банк Камбіо майнові права на підставі договору застави майнових прав (нова редакція) від 31.12.2010р. договір про внесення змін до договору застави майнових прав від 31.12.2010р. (нова редакція) від 17.04.2014р. за укладеним договором № 1153 від 06.03.2014р. між ДП Дзержинськвугілля та ПАТ ОСОБА_2 Кривій Ріг в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.

Вимоги скарги мотивовані тим, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» Відділом державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області не вчинені дії з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Бокової Ю.В. розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області № 01-02/333 від 20.03.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 905/1546/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2017р. головуючим суддею по даній справі призначено суддю Мельниченко Ю.С.

Ухвалою суду від 21.03.2017р. вищезазначену скаргу призначено до розгляду на 10.04.2017р. Розгляд скарги неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 11.05.2017р. змінено назву відповідача з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ на Державне підприємство Торецьквугілля, м.Торецьк та відкладено розгляд скарги на 17.05.2017р.

Ухвалою суду від 17.05.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 06.06.2017 р. та відкладено розгляд скарги на 31.05.2017р.

Ухвалою суду від 31.05.2017р. розгляд скарги відкладено на 06.06.2017р.

Представники позивача (скаржника) та відповідача в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Представник ДВС в судове засідання не зявився, на електронну адресу господарського суду Донецької області надіслав письмові пояснення, відповідно до яких в рамках ЗВП № 7131024 державним виконавцем накладався арешт на грошові кошти ДП Дзержинськвугілля останній раз у 2009 році. Також зазначив, що в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 7131024 будь-які кошти на користь ПАТ «Банк Камбіо» не перераховувались станом на момент надання вказаних пояснень.

Згідно п. 9.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. за змістом статті 121-2 ГПК судові засідання у розгляді скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів повинні проводитись господарськими судами окремо за різними справами.

Таким чином, судом розглядається скарга Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, в якій скаржник просить: 1) визнати протиправною діяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.; 2) зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 винести постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.; 3) зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 провести стягнення на заставлені ПАТ Банк Камбіо майнові права на підставі договору застави майнових прав (нова редакція) від 31.12.2010р. договір про внесення змін до договору застави майнових прав від 31.12.2010р. (нова редакція) від 17.04.2014р. за укладеним договором № 1153 від 06.03.2014р. між ДП Дзержинськвугілля та ПАТ ОСОБА_2 Кривій Ріг в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн. в межах справи № 905/1546/15.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно ч.1 ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми.

Приймаючи до уваги вищевикладене, до спірних відносин застосовуються норми Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. № 606-XIV.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України Про виконавче провадження та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ст. 1 зазначеного Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

За приписами ст. 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону N 606-XIV заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону N 606-XIV.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону N 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 57 зазначеного Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

В силу приписів ст. 65 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського управління юстиції ОСОБА_1 від 17.02.2016р. (ВП №50200612) відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15. Боржнику (Державному підприємству «Дзержинськвугілля») надано строк протягом семи днів з моменту винесення (отримання) постанови для самостійного виконання рішення.

26.02.2016р. начальником відділу державної виконавчої служби Дзержинського управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 50200612 до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 7131024.

Згідно наданих Торецьким міським відділом державної виконавчої служби письмових пояснень в рамках ЗВП № 7131024 державним виконавцем накладався арешт на грошові кошти ДП Дзержинськвугілля останній раз у 2009 році, на підтвердження чого надав копію постанови про арешт коштів боржника від 22.06.2009р.

Отже, на момент винесення вищезазначеної постанови наказ господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 ще не був виданий.

Разом із тим, після винесення постанови від 26.02.2016р. про приєднання виконавчого провадження ВП № 50200612 до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 7131024 жодних постанов про арешт грошових коштів станом на день розгляду зазначеної скарги в межах даного зведеного виконавчого провадження не виносилося, що не заперечується Торецьким міським відділом державної виконавчої служби.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) регламентовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802 (далі Інструкція).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. (п.6 розділу 1 Інструкції).

За приписами статті 52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно із п. 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976 ОСОБА_1 на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 10.6 цієї глави.

Відповідно до п. 14 розділу 3 Інструкції N 512/5 у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об'єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об'єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно п. 8 розділу 8 згаданої Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти висновку, що за зведеним виконавчим провадженням арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення без зазначення складової суми коштів, яка підлягає стягненню.

Суд також зауважує, що дії державного виконавця щодо незазначення суми коштів, які підлягають стягненню в постановах про приєднання виконавчих проваджень до зведеного, не можуть розцінюватися судом як протиправні, оскільки така інформація міститься у матеріалах таких виконавчих проваджень, а, отже, і дозволяє визначити суми, які підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 2 статті 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Отже, відповідно до цієї норми закону шестимісячний строк здійснення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 почав свій перебіг з моменту приєднання виконавчого провадження ВП № 50200612 до зведеного виконавчого провадження №7131024, тобто з 26.02.2016р. (дати винесення постанови про приєднання).

Суд зазначає, що чинне законодавство про виконавче провадження не передбачає конкретних строків для вчинення конкретних виконавчих дій, у тому числі для накладення арешту на грошові кошти та майно боржника.

Разом із тим, надані Торецьким міським відділом державної виконавчої служби документи не можуть свідчити про вчинення державним виконавцем передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15.

Дослідивши матеріали справи судом з'ясовано, що державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. у справі №905/1546/15 не були вжиті всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи для: одержання інформації для проведення виконавчих дій, виявлення та накладення арешту на кошти боржника, виявлення належного боржникові майна, його опису і арешту, оцінки, подальшої реалізації, для виклику боржника з приводу виконавчого документу і винесення постанови про його привід через органи внутрішніх справ, повідомлення про факт порушення боржником вимог законодавства про виконавче провадження, в той час, як положеннями Закону України "Про виконавче провадження" державного виконавця наділено досить широким колом повноважень для вжиття таких заходів.

Надані суду копії постанов Торецького міського відділу державної виконавчої служби про арешт коштів боржника від 22.06.2009р. (ЗВП № 7131024) та постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2017р. (ВП № 52212118) свідчать лише про накладання арешту на суму 11 588 393,32 грн. (в межах ЗВП № 7131024) та на суму 894713739,71 грн. (ВП № 52212118) на виконання наказів, виконавчих листів та вимог про сплату боргу (недоїмки) в межах інших виконавчих проваджень, боржником за якими є ДП «Дзержинськвугілля» (правонаступником якого є ДП «Торецьквугілля»), тобто вони не спрямовані на примусове виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, що при врахуванні ствердження виконавчої служби про зведення виконавчих проваджень не відповідає вимогам абз.1 ст.33 Законом України "Про виконавче провадження", відповідно до якого, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Суд також зазначає, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" за №1402-VIII від 02.06.2016 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування їх посадовими особами та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги в частині визнання незаконною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.

Разом із тим, суд зазначає про відмову у задоволенні вимоги про зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 винести постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн., оскільки відповідно до Закону України Про виконавче провадження вирішення питання щодо накладення арешту на майно та грошові кошти боржника відноситься до повноважень органів державної виконавчої служби.

Що стосується вимог скаржника про зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 провести стягнення на заставлені ПАТ Банк Камбіо майнові права на підставі договору застави майнових прав (нова редакція) від 31.12.2010р. договір про внесення змін до договору застави майнових прав від 31.12.2010р. (нова редакція) від 17.04.2014р. за укладеним договором № 1153 від 06.03.2014р. між ДП Дзержинськвугілля та ПАТ ОСОБА_2 Кривій Ріг в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн., суд відмовляє у задоволенні скарги в цій частині з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту зазначеної вимоги, скаржник просить провести стягнення на заставлені ПАТ «Банк Камбіо» майнові права на підставі договору застави майнових прав від 31.12.2010р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Державним підприємством «Дзержинськвугілля».

Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного договору (в редакції договору від 17.04.2014р. про внесення змін до договору застави майнових прав від 31.10.2010р.) в забезпечення виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. цього договору заставодавець передає в заставу заставодержателю право вимоги в частині отримання грошових коштів та/або майна за договором № 1153 купівлі-продажу від 06.03.2014р., укладеного між ДП «Дзержинськвугілля» та ПАТ «АкселорМіттал Кривий Ріг».

Боржником по відношенню до заставодавця відповідно є: ПАТ «АкселорМіттал Кривий Ріг», , місцезнаходження: 50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1».

Разом із тим, рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2015р. по справі № 905/1546/15 було стягнуто з Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ на користь Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ 1292800,00 гривень заборгованість за кредитом, 295750,20 гривень заборгованість по сплаті процентів, тобто заборгованість за кредитним договором (грошові кошти).

Таким чином, заявляючи вимоги про звернення стягнення на заставлені ПАТ «Банк Камбіо» майнові права на підставі договору застави майнових прав від 31.12.2010р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» та Державним підприємством «Дзержинськвугілля», скаржник фактично просить змінити спосіб та порядок виконання вищезазначеного рішення.

Згідно п. 7.1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Суд зауважує, що згідно п. 7.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд у своєму наказі не зобов'язаний зазначати конкретне майно, а має вмістити в ньому лише вказівку про звернення стягнення на майно у сумі, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду. Наведене не виключає права господарського суду з метою захисту у найбільш ефективний та справедливий спосіб порушених відповідачем майнових прав позивача зазначити у виданому ним наказі й конкретне майно відповідача, на яке слід звернути стягнення, якщо в розпорядженні суду є достовірні дані про його наявність у відповідача.

Разом із тим, скаржник не звертався із відповідною заявою до господарського суду Донецької області, ухвала про зміну порядку або способу виконання вищезазначеного рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2015р. по справі № 905/1546/15 по даній справі не приймалась.

За таких обставин суд відмовляє скаржнику у задоволенні скарги в частині зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 провести стягнення на заставлені ПАТ Банк Камбіо майнові права на підставі договору застави майнових прав (нова редакція) від 31.12.2010р. договір про внесення змін до договору застави майнових прав від 31.12.2010р. (нова редакція) від 17.04.2014р. за укладеним договором № 1153 від 06.03.2014р. між ДП Дзержинськвугілля та ПАТ ОСОБА_2 Кривій Ріг в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15, стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1 292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 121-2 Господарського кодексу України передбачений порядок розгляду господарськими судами скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, а також порядок такого оскарження у процедурі виконання судових рішень.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 26.12.2003р. Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Приймаючи до уваги вищевикладене господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р.

Зважаючи на викладені обставини, керуючись ст. 5 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 6, ч. 1 ст. 11, ст. 17, ч. 2 ст. 25, ч. 2 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 52, ст.ст. 57, 65 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. N606-XIV, ст.ст. 19, 58, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 43, 86, 90, 115, 116, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Камбіо, м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1546/15 про стягнення з Державного підприємства Дзержинськвугілля, (85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, 19, ) на користь ПАТ Банк Камбіо заборгованість за кредитом в розмірі 1292 800,00 грн., заборгованості по сплаті процентів 295 750,20 грн.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду в порядку розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.С. Мельниченко