ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 р. Справа № 909/394/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - старший юрисконсульт відділу правового забезпечення Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" (довіреність №985 від 12.12.2016)

від відповідача представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Академіка Сахарова, 32, м. Івано-Франківськ, 76014)

до відповідача: департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76004)

про стягнення суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про стягнення суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що товариство надає телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з їх оплати та посилаючись на те, що всупереч вимог чинного законодавства відповідачем, як розпорядником коштів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на території Івано-Франківської міської ради, не відшкодовано за рахунок державних субвенцій понесені позивачем витрати на вищевказані послуги, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 919000,95 грн., просить стягнути з відповідача вказану суму.

Ухвалою суду від 26.04.2017 порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 16.05.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2017 прибув.

Представник відповідача в судове засідання 16.05.2017 не з'явився, проте 15.05.2017 до господарського суду від нього надійшов відзив на позов (вх.№7711/17 від 15.05.2017), в якому відповідач зазначає, що з позовними вимогами не згідний, оскільки видатки на послуги зв'язку здійснювались по програмі КФК 090214 "Пільги окремими категоріям громадян з послуг зв'язку", однак, департаменту по цьому КФК затверджених бюджетних асигнувань не було. Зазначає, що Департамент є органом місцевого самоврядування, фінансується за рахунок коштів міського бюджету, тому не може відповідати за бюджетними зобов'язаннями держави. Посилаючись на безпідставність позовних вимог, просить суд в задоволенні позову відмовити.

В зв'язку з неприбуттям в судове засідання 16.05.2017 представника відповідача, ухвалою суду розгляд справи відкладено на 31.05.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 31.05.2017 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 26.04.2017 надіслано відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку не повернуто.

Ухвалу суду від 16.05.2017 вручено представнику відповідача за довіреністю 22.05.2017, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом не скористався, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, проте, судом його було належним чином повідомлено про дату та час наступного судового засідання, справу розглянуто без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

відповідно до приписів чинного законодавства України ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Згідно статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня 2016 по грудень 2016 (включно) позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку зазначеній категорії пільговиків на загальну суму 919000,95 грн., в підтвердження чого позивачем подано зведений розрахунком заборгованості видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги по Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у 2016 році та розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з надання пільг за 2016 рік.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З приписів статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України випливає, що до видатків місцевих бюджетів належать додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню) і пільги окремим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), згідно п.2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що відповідач є розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

З пояснень представника позивача випливає, що відповідач зобов'язання не виконав та не компенсував видатки на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Проте, всупереч вимог законодавства відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що відшкодувати суму нарахованих пільг за 2016 рік перед "Укртелеком" за надані пільги з послуг зв'язку, департамент міг у 2016 році тільки в тому випадку, якщо були б передбачені на 2016 рік кошти у Державному бюджеті України у вигляді субвенцій на ці цілі, однак зазначене відшкодування суми нарахованих пільг не відбулося в зв'язку з відсутністю фінансування з державного бюджету у 2016 році.

Проте, слід зазначити, що частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів у відповідача на вищезазначені цілі не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, а тому посилання відповідача на відсутність передбачених на 2016 рік коштів у бюджеті у вигляді субвенції на ці цілі є безпідставними. При цьому, матеріалами справи підтверджується факт існування заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги по департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у 2016 році на суму 919000,95 грн.

Враховуючи вищевикладені положення нормативно-правових актів та наданих письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 22, 33, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76004, код 36733431) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601) в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Академіка Сахарова, 32, м. Івано-Франківськ, 76014, код 21560766) суму боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в розмірі 919000,95 грн. (дев'ятсот дев'ятнадцять тисяч гривень дев'яносто п'ять копійок) та судовий збір в розмірі 13785,01 грн. (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят п'ять гривень одна копійка).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 02.06.2017.