ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 справа № 905/2785/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №2-403 від 28.12.2016р. ОСОБА_5, довіреність №03-5/335 від 03.01.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від21.02.2017р. (повний текст підписано 24.02.2017р.), судді Г.Є. Курило, О.В. Попов)
у справі№ 905/2785/16 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомПублічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 4177494,39грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз, м.Маріуполь Донецької області про стягнення 4177494,39грн., які складаються з 2337267,63грн. - основної суми боргу, 755081,51грн. пені, 207239,86грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 771616,43грн. інфляційних, 106288,96грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.02.2017р. (повний текст підписано 24.02.2017р.) по справі №905/2785/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз задоволені частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз 16050,45грн., у тому числі 10630,62грн. - пені, 2145,55грн. - 3% річних та 3274,28 грн. інфляційних, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У частині стягнення 3% річних та інфляційних рішення суду мотивоване порушенням відповідачем строків виконання зобовязань за договором №/П11 від 28.09.2011р. та наявністю недоліків у розрахунках позивача. Водночас, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення боргу судом відмовлено з огляду на те, що відповідач розрахувався за спірними зобовязаннями у повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення пені задоволені частково у звязку з застосуванням строку позовної давності до частини вимог та виявленням недоліків у розрахунках позивача. Щодо вимог про стягнення штрафу судом першої інстанції відмовлено, оскільки відсутні підстави для застосування штрафної санкції, встановленої абз.3 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України (далі - ГК України), як відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спірних відносинах.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у стягненні 2337267,63грн. основного боргу, 744450,89грн. пені, 768342,15грн. інфляційних, 104143,41грн. 3% річних та прийняти в цій частині нове, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Підставою для скасування рішення господарського суду Донецької області апелянт зазначає ненадання судом належної правової оцінки звітності відповідача, на основі якої позивачем були складені акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. За твердженнями скаржника, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз жодного разу не оспорювало факт надходження спірних обсягів природного газу до своїх газорозподільних мереж, а відображена у звітності інформація є прямим доказом на підтвердження наданих послуг, оскільки інші можливості отримати зазначені в звітності обсяги природного газу у відповідача відсутні.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.04.2017р. у справі №905/2785/16 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 23.05.2017р.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянуто та долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач наголошує, що фізичне надходження газу до газорозподільної системи не підтверджує факт надання послуг транспортування за договором. За твердженнями останнього, взаємовідносини сторін щодо можливого врегулювання небалансів (дисбалансів) у газотранспортній системі знаходяться поза межами умов договору, що є предметом даного спору, і в свою чергу регулюються нормами спеціального законодавства та потребують дотримання спеціальної процедури.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.2017р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на 06.06.2017р.

У судовому засіданні 06.06.2017р. представники позивача та відповідача підтримали позиції, викладені відповідно в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

28.09.2011р. між Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (нині - Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз; далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз (далі - замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П11 (далі договір).

За умовами п.1.1 договору, газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору.

Згідно пункту 1.2 договору (у редакції додаткової угоди №8 від 10.06.2015р.), обсяг транспортування природного газу замовника з 1 січня 2013р. по 31 грудня 2015р. складає 19202,710 тис.куб.м., у тому числі по місяцях, тис.куб.м.: у 2013р. 1339,281: січень 0, лютий 0, березень 900,000, квітень 214,532, травень 23,200, червень 0, липень 1,101, серпень - 1,908, вересень 26,003, жовтень 0, листопад 150,000, грудень 22,537; у 2014р. 3863,429: січень 1644,901, лютий 1204,627, березень 503,269, квітень 214,968, травень 26,430, червень 3,823, липень 2,882, серпень 3,698, вересень 187,906, жовтень 9,555, листопад 26,636, грудень 34,734; у 2015р. 14000,000: січень 3000,000, лютий 2000,000, березень 1500,000, квітень 700,000, травень 120,000, червень 20,000, липень 20,000, серпень 20,000, вересень 120,000, жовтень 1500,000, листопад 2000,000, грудень 3000,000. Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання.

Відповідно до п.2.1 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (підтверджені обсяги).

Пунктом 3.1 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.) передбачено, що послуги з транспортування газу оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральним трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

За умовами пункту 3.2 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітнім, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу трубопроводами газотранспортного підприємства здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п.3.3 договору у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.).

Згідно з п.3.4 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п.11.1 договору (в редакції додаткової угоди №5 від 03.03.2014р.), цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2014р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписаний з обох сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Предметом розгляду даного спору є стягнення заборгованості з оплати послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у період з січня 2014р. по липень 2016р., наданих на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П11 від 28.09.2011р. (з урахуванням змін та доповнень), а також нарахованих штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних у зв'язку із несвоєчасним виконанням грошових зобовязань за зобов'язаннями зазначеного періоду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин №/П11 від 28.09.2011р. за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За твердженнями позивача, на виконання умов договору відповідачу надано послуги за період з січня 2014р. по липень 2016р. з транспортування газу до газорозподільних станцій останнього вартістю 3815708,36грн., а саме протранспортовано газ у загальному обсязі 33508,817тис.куб.м. На підтвердження зазначеного Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз надано копії відповідних актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з січня 2014р. по липень 2016р.

Разом з тим, з аналізу умов договору №/П11 від 28.09.2011р. вбачається, що до послуг, які надаються за цим договором, віднесено транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника (п.1.1), призначеного для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання (пункт 1.2 у редакції додаткової угоди №8 від 10.06.2015р.).

Відповідно до пункту 1.2 договору (у редакції додаткових угод №4 від 17.01.2013р. та №5 від 03.03.2014р.) до послуг, які надаються за цим договором, віднесено транспортування газу замовника, призначеного для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно у межах обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності.

Пунктом 1.2 (в редакції додаткової угоди №6 від 20.06.2014р.) передбачено транспортування газу замовника, призначеного для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання.

Умовами п.2.1 договору підставою для транспортування газу передбачено підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України, відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності у замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

За змістом п.6.3.8 та п.6.3.9 договору, коригування обсягів газу, щодо якого замовляється послуга з транспортування, допускається за наявності документального підтвердження, що має замовник, до якого віднесено також певне повідомлення від постачальника газу.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз на підставі типового договору №08/1870 13 від 18.04.2014р. на купівлю продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" закуплено газу для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) у жовтні 2014р. в обсязі 9,555тис.куб.м., у листопаді 2014р. - 26,636тис.куб.м., у грудні 2014р. - 34,734тис.куб.м., про що свідчать відповідні акти приймання - передачі природного газу від 31.10.2014р., від 30.11.2014р. та від 31.12.2014р.

Крім того, на підставі договору №6 від 03.01.2014р. поставки природного газу (із додатковими угодами №5 від 05.12.2014р. та №15 від 31.12.2015р.), у спірний період проведено закупівлю природного газу у Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРГАЗ" для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, до яких не включено вартість послуг транспортування, у січні 2015р. в обсязі 1612,058тис.куб.м., у березні 2015р. - 930,330тис.куб.м., у квітні 2015р. - 199,972тис.куб.м., у травні 2015р. - 20тис.куб.м., у червні 2015р. - 330тис куб.м., у липні 2015р. - 332,171тис.куб.м., у серпні 2015р. - 355,278тис.куб.м., у вересні 2015р. - 369,890тис.куб.м., для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, а також на власні потреби у жовтні 2015р. - 258,282тис.куб.м., у листопаді 2015р. - 486,702тис.куб.м., у грудні 2015р. - 737,791тис.куб.м., у січні 2016р. - 2181,924тис.куб.м., у лютому 2016р. - 1608,440тис.куб.м., у березні 2016р. - 1279,835тис.куб.м., у квітні 2016р. - 654,495тис.куб.м., у травні 2016р. - 386,221тис.куб.м., у червні 2016р. - 346,289тис.куб.м., у липні 2016р. - 354,160тис.куб.м. Зазначений факт підтверджений відповідними актами приймання - передачі природного газу №1 від 31.01.2015р., №2 від 31.03.2015р., №3 від 30.04.2015р., №4 від 31.05.2015р., №5 від 30.06.2015р., №6 від 31.07.2015р., №7 від 31.08.2015р., №8 від 30.09.2015р., №9 від 31.10.2015р., №10 від 30.11.2015р., №11 від 31.12.2015р., №01 від 31.01.2016р., №02 від 29.02.2016р., №03 від 31.03.2016р., №04 від 30.04.2016р., №05 від 31.05.2016р., №06 від 30.06.2016р., №07 від 31.07.2016р.

У Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на підставі договору №13 360 ВТВ від 04.01.2013р. на купівлю продаж природного газу відповідно до актів приймання - передачі природного газу від 31.10.2014р., від 30.11.2014р., від 31.12.2014р., від 28.02.2015р., від 31.05.2015р., від 30.06.2015р., від 31.10.2015р. придбано газ для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, до яких включено вартість транспортування, у жовтні 2014р. - 1535,472тис.куб.м., у листопаді 2014р. - 1960,255тис.куб.м., у грудні 2014р. - 940,043тис.куб.м., у лютому 2015р. - 1601,981тис.куб.м., у травні 2015р. - 361,488тис.куб.м., у червні 2015р. - 5,532тис.куб.м., у жовтні 2015р. - 133,663тис.куб.м.

Разом з тим, надані послуги у спірний період з транспортування природного газу по категоріям: ТЕ теплоенергетика, БО теплоенергетика, КП теплоенергетика, населення, бюджет, релігійні організації з 01.01.2015р. ввійшли до категорії населення, що регулюються окремими договорами з позивачем, а вартість послуг з транспортування природного газу, отриманого на власні потреби від постачальника Національної акціонерної компанії Нафтогаз Україна, включена до вартості газу відповідно до умов договору купівлі-продажу, тобто транспортування здійснювалось за договором між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України та Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні наступні документи: договір №/Т11 від 29.09.2011р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами разом з протоколом розбіжностей б/н від 30.09.2011р., додаткові угоди №2 від 14.05.2012р., №3 від 17.01.2013р., №4 від 20.01.2014р., №5 від 03.03.2014р., №6 від 10.06.2015р. та акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з жовтня 2014р. по червень 2015р. до нього; договір №/ТБ11 від 02.01.2013р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами разом з додатковими угодами №1 від 20.01.2014р., №2 від 03.03.2014р., №3 від 10.06.2015р. та актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з жовтня 2014р. по червень 2015р. до нього; договір №/Н11 від 27.09.2011р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами разом з протоколом розбіжностей б/н від 30.09.2011р., додатковими угодами №1 від 14.05.2012р., №2 від 17.01.2013р., №3 від 03.03.2014р., №3/1 від 17.03.2014р., №4 від 05.11.2014р., №5 від 10.06.2015р., та актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з жовтня 2014р. по червень 2015р. до нього; договір №/Б11 від 27.09.2011р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами разом з протоколом розбіжностей б/н від 30.09.2011р., додатковими угодами №1 від 14.05.2012р., №2 від 17.01.2013р., №3 від 03.03.2014р., №3/1 від 17.03.2014р., №4 від 20.06.2014р., №5 від 05.11.2014р., №6 від 10.06.2015р. та актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з жовтня 2014р. по липень 2015р., вересень 2015р., січень 2016р. до нього; договір №13 359 В від 04.01.2013р. на купівлю продаж природного газу разом з додатковими угодами №1 від 10.07.2013р., №2 від 08.08.2013р., №3 від 31.12.2013р., №4 від 28.04.2014р., №5 від 14.05.2014р., №6 від 20.06.2014р., №7 від 05.09.2014р., №8 від 10.11.2014р., №9 від 08.12.2014р., №10 від 22.12.2014р., №11 від 05.02.2015р., №12 від 10.03.2015р., №3 від 03.04.2015р., №14 від 07.05.2015р., №15 від 03.06.2015р., №16 від 10.07.2015р., №17 від 12.10.2015р., №18 від 28.10.2015р., №19 від 25.11.2015р. та актами приймання передачі природного газу за період з жовтня 2014р. по вересень 2015р. Обсяг транспортування, визначений у названих документах, не оспорюється, підтверджено підписом обох сторін та скріплено печатками підприємств.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що у Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз наявний наступний обсяг газу для транспортування на підставі договору №/П11 від 28.09.2011р.: у жовтні 2014р. в обсязі 9,555тис.куб.м.; у листопаді 2014р. - 26,636тис.куб.м.; у грудні 2014р. - 34,734тис.куб.м.; у січні 2015р. - 1612,058тис.куб.м.; у березні 2015р. - 930,330тис.куб.м.; у квітні 2015р. - 199,972тис.куб.м.; у травні 2015р. 20,00тис.куб.м.; у червні 2015р. 330,000тис.куб.м.; у липні 2015р. - 332,171тис.куб.м.; у серпні 2015р. - 355,278тис.куб.м.; у вересні 2015р. - 369,890тис.куб.м.; у жовтні 2015р. - 258,282тис.куб.м.; у листопаді 2015р. - 486,702тис.куб.м.; у грудні 2015р. - 737,791тис.куб.м.; у січні 2016р. - 2181,924тис.куб.м.; у лютому 2016р. - 1 608,440тис.куб.м.; у березні 2016р. - 1279,835тис.куб.м.; у квітні 2016р. - 654,495тис.куб.м.; у травні 2016р. - 386,221тис.куб.м.; у червні 2016р. - 346,289тис.куб.м.; у липні 2016р. - 354,160тис.куб.м.

Як вбачається з матеріалів справи, акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідно до договору №/П11 від 28.09.2011р. у зазначеному обсязі за період з жовтня 2014р. по лютий 2016р. підписано з обох сторін, а за період з березня 2016р. по липень 2016р. виключно з боку відповідача.

Враховуючи умови договору та викладені вище обставини справи, господарський суд Донецької області обґрунтовано зазначив про надання Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз відповідачу послуг з транспортування газу у межах договору: у січні 2014р. - 1644,901тис.куб.м., вартість послуг 201138,49грн. (з ПДВ); у лютому 2014р. 1204,627тис.куб.м., вартість послуг 147301,79грн. (з ПДВ); у березні 2014р. 503,269тис.куб.м., вартість послуг 61539,73грн. (з ПДВ); у квітні 2014р. 214,968тис.куб.м., вартість послуг 26286,29грн. (з ПДВ); у травні 2014р. 26,430тис.куб.м., вартість послуг 3875,70грн. (з ПДВ); у червні 2014р. 3,823тис.куб.м., вартість послуг 614,28грн. (з ПДВ); у липні 2014р. 2,882тис.куб.м., вартість послуг 463,08грн. (з урахуванням ПДВ); у серпні 2014р. 3,698тис.куб.м., вартість послуг 594,19грн. (з ПДВ);у вересні 2014р. 187,906тис.куб.м., вартість послуг 30192,73грн. (з ПДВ); у жовтні 2014р. 9,555тис.куб.м., вартість послуг 1535,29 грн. (з ПДВ); у листопаді 2014р. 26,636тис.куб.м., вартість послуг 4279,87 грн. (з ПДВ); у грудні 2014р. 34,734тис.куб.м., вартість послуг 5581,06грн. (з ПДВ); у січні 2015р. 1612,058тис.куб.м., вартість послуг 259025,48грн. (з ПДВ); у березні 2015р. 930,330тис.куб.м., вартість послуг 149485,43грн. (з ПДВ);у квітні 2015р. 199,972тис.куб.м., вартість послуг 55960,16грн. (з ПДВ); у травні 2015р. 20,00тис.куб.м., вартість послуг 5596,80грн. (з ПДВ); у червні 2015р. 330,000тис.куб.м., вартість послуг 92347,20грн. (з ПДВ); у липні 2015р. 332,171тис.куб.м., вартість послуг 16861,00грн. (з ПДВ); у серпні 2015р. 355,278тис.куб.м., вартість послуг 18033,91грн. (з ПДВ); у вересні 2015р. 369,890тис.куб.м., вартість послуг 18775,62грн. (з ПДВ); у жовтні 2015р. 258,282тис.куб.м., вартість послуг 1394,72грн. (з ПДВ); у листопаді 2015р. 465,368тис.куб.м., вартість послуг 2512,99грн. (з ПДВ) та 21,334тис.куб.м., вартість послуг 115,20грн. (з ПДВ); у грудні 2015р. 737,791тис.куб.м., вартість послуг 3984,07грн. (з ПДВ); у січні 2016р. 2181,924тис.куб.м., вартість послуг 133533,74грн. (з ПДВ); у лютому 2016р. 1608,440тис.куб.м., вартість послуг 98436,53грн. ПДВ); у березні 2016р. 1279,835тис.куб.м., вартість послуг 78325,90грн. ПДВ); у квітні 2016р. 654,495тис.куб.м., вартість послуг 22933,50грн. (з ПДВ); у травні 2016р. 386,221тис.куб.м., вартість послуг 13533,18грн. (з ПДВ); у червні 2016р. 346,289тис.куб.м., вартість послуг 12133,97грн. (з ПДВ); у липні 2016р. 354,160тис.куб.м., вартість послуг 12409,77грн. (з ПДВ).

Суд першої інстанції правомірно не прийняв в якості доказів обсягу наданих відповідачу послуг саме за договором №/П11 від 28.09.2011р. не підписані Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з жовтня 2014р. по липень 2016р.

Отже, Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз на виконання умов договору №/П11 від 28.09.2011р. протранспортовано, а Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період січень 2014р. липень 2016р. у загальному обсязі 16307,267тис.куб.м. на суму 1478801,67грн.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами договору погоджено визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків.

Так, відповідно до п.5.1 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Згідно з п.5.2 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

За приписами п.5.4 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.) передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 (десять) днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обовязково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п.5.7 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

З огляду на зміст позовної заяви, приймаючи до уваги встановлені вище обставини щодо обсягу наданих послуг за договором №/П11 від 28.09.2011р. у період січень 2014р. липень 2016р., враховуючи наявні в матеріалах справи банківські виписки та платіжні доручення, а також довідку взаємних розрахунків за період 2014р. 2016р., починаючи з 27.02.2014р. по 19.08.2016р. відповідачем проведено оплати з зазначенням у призначенні платежу як оплата за транспортування природного газу за договором №/П11 від 28.09.2011р. у загальній сумі 1503715,24грн.

Враховуючи умови п.5.5 та п.5.7 договору, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз розрахувалося за спірними зобовязаннями у повному обсязі, однак у частині розрахунку за зобовязаннями січня серпня, листопада 2014р., грудня 2014р. - січня 2015р., березня-грудня 2015р., березня 2016р. з порушенням строків, встановлених договором.

Посилання апелянта на те, що відображена у звітності інформація є прямим доказом на підтвердження наданих послуг, оскільки інші можливості отримати зазначені в звітності обсяги природного газу у відповідача відсутні, судовою колегією не приймаються з огляду на сукупність обставин, викладених вище. Донецький апеляційний господарський суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що фізичне надходження газу до газорозподільної системи не підтверджує факт надання послуг транспортування за спірним договором.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, враховуючи факт прострочення виконання грошового зобовязання, господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає, що розрахунок господарського суду Донецької області у межах визначеного Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз періоду, інфляційних нарахувань за зобовязаннями червня-вересня 2015р., та 3% річних за зобовязаннями січня серпня, листопада 2014р., грудня 2014р. - січня 2015р., березня-грудня 2015р., березня 2016р., з урахуванням здійснених оплат, на дійсну суму боргу, що існувала у період прострочення за ними, є арифметично вірним, стягненню з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз підлягають інфляційні в розмірі 3274,28грн. та 3% річних в розмірі 2145,55грн.

Крім 3% річних та інфляційних позивачем нараховано та предявлено до стягнення 755081,51грн. пені.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

З наведеного вбачається, що позивач має право на стягнення пені з моменту настання прострочення виконання зобовязання відповідачем, але не більше ніж за півроку.

Відповідно до пункту 7.3 договору (у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.), у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи заявлено клопотання щодо застосування строків позовної давності до нарахування пені.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За приписами частини 1 статті 261 ЦК Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.054.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів передбачено, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка, пеня підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобовязання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позовна заява надіслана 23.09.2016р. (про що свідчить поштовий штемпель, наявний на конверті, у якому надійшла позовна заява), господарський суд Донецької області обґрунтовано зазначив, що строк позовної давності у частині вимог про стягнення пені, нарахованої за зобовязаннями січня 2014р.-травня 2015р., та за період з 20.07.2015р. по 22.09.2015р. щодо нарахованої штрафної санкції за зобов'язанням червня 2015р. сплинув.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задовольнив клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до зазначених вимог та відмовив у їх задоволенні. Разом з тим, враховуючи прострочення відповідачем грошового зобовязання та умови пункту 7.3 договору, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про наявність обовязку у Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Маріупольгаз сплатити пеню за весь час прострочення (за виключенням періоду, щодо якого застосовується строк позовної давності), а саме починаючи з 23.09.2015р. щодо кожного простроченого зобов'язання окремо, у межах кінцевого строку, визначеного позивачем, та правомірно стягнув з відповідача 10630,62грн.

Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз також заявлено до стягнення 207239,86грн. штрафу на підставі ч.2 ст.231 ГК України.

Як зазначалося раніше, за змістом частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до пункту 7.1 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором у межах передбачених законодавством.

Згідно ч.2 ст.231 ГК України, на яку посилається позивач, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За змістом п.2 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/249 від 15.03.2011р. Про постанови Верховного суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції передбаченої абз.3 ч.2 ст.231 ГК України допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафної санкцій не визначений договором або законом; якщо між іншим порушенням господарського зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки; якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу, оскільки відсутні підстави для застосування штрафної санкції, встановленої абз.3 ч.2 ст.231 ГК України, як відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спірних відносинах.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2017р. (повний текст підписано 24.02.2017р.) у справі №905/2785/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2017р. (повний текст підписано 24.02.2017р.) у справі № 905/2785/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.02.2017р. (повний текст підписано 24.02.2017р.) у справі № 905/2785/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО