РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 924/881/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І. Ю. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

заявника: директор ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

боржника: арбітражний керуючий: ОСОБА_3, представник ОСОБА_4

кредиторів: представники не з'явилися.

апелянта (Департамент ДВС): представник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.16р. у справі № 924/881/16 (суддя Радченя Д.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"

до Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" по справі №924/881/16 задоволено; зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат", в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих проваджень: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; заходи для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" застосовуються на строк до набрання законної сили судовим рішенням про їх скасування; стягувач (заявник) за цією ухвалою є - ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс"; боржник (банкрут) за цією ухвалою є - ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що виходячи норм Закону про банкрутство, обставин справи, доводи розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника є обґрунтованим, а клопотання таким, що підлягає задоволенню; при цьому, судом враховано розяснення ВГСУ у постанові пленуму від 26.12.2011р. №16 щодо застосування заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України звернувся до суду з апеляційною скаргою від 28.10.2016р, в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд приймаючи ухвалу про застосування заходів для збереження майна невірно застосував статті 19, 22 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та 66, 67 ГПК України. Апелянт, зазначає, що в проваджені відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України МЮУ перебувають: ВП №47759234 від 04.06.2015р. з примусового виконання виконавчого напису №450 про звернення стягнення на рухоме майно боржника: основні засоби, іншого обладнання та основних засобів, згідно договору застави № 732; ВП №47758698 від 04.06.2015р. з примусового виконання виконавчого напису №448 про звернення стягнення на заставне майно боржника згідно договору застави №418; ВП №47759454 від 04.06.2015р. з примусового виконання виконавчого напису №451 про звернення стягнення на нерухоме майно (комплекс) боржника; ВП №47759512 від 04.06.2015р. з примусового виконання виконавчого напису №449 про звернення стягнення на рухоме майно боржника - транспортні засоби автомобілі (марок КРАЗ, БІЛАЗ, БЕЛАЗ); бульдозер; екскаватори різних марок; самохідна бурова установка, тепловози). Апелянт зазначає, що згідно статті 20 ЗУ "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором. Наведене майно, перебуває у заставі ПАТ "Брокбізнесбанк" у звязку із наявною заборгованістю боржника перед банком за Кредитним договором та відповідно здійснюється звернення стягнення на майно боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на підставі виконавчих написів нотаріуса для задоволення вимог Банку у сумі понад 86 млн. грн. Частина описаного майна вже перебуває на реалізації у ДП "СЕТАМ" та призначені електронні торги (лоти № 169884 та 171677). Таким чином, дія мораторію не поширюється на випадки, коли у виконавчому провадженні майно перебуває на стадії продажу, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно. Також скаржник зазначає, що частиною 12 статті 67 ГПК України визначено, що не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом. Статтею 67 ГПК України не визначено такого виду забезпечення позову як зупинення реалізації арештованого майна боржника, а тому не може бути застосоване. Апелянт звертає увагу, на те, що відповідно до статті 22 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право накласти арешт на конкретне рухоме майно боржника, а не на все майно боржника включаючи нерухомість.

Кредитор ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс" у відзиві на апеляційну скаргу від 15.11.2016р. просить суд апеляційну скаргу Департаменту ДВС України Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 - без змін, з підстав, викладених у відзиві.

У відзиві від 18.05.2017р. кредитор ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс" підтримує апеляційну скаргу Департаменту ДВС України Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у даній справі та просить скасувати ухвалу повністю та поновити права скаржника.

Арбітражний керуючий, розпорядник майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу від 22.11.2016р., зазначає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 підлягає припиненню, як безпідставно порушене з підстав, викладених у відзиві.

У відзиві від 22.05.2017р. на апеляційну скаргу Департаменту ДВС Міністерства юстиції України арбітражний керуючий, розпорядник майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 просить суд апеляційну скаргу Департаменту на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення заслухавши пояснення директора та представника ініціюючого кредитора, арбітражного керуючого (розпорядника майна) та представника боржника, представника апелянта у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р.у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.09.2016р. у справі №924/881/16 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат", на підставі статей 10-12, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. за заявою ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" порушено провадження у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат", введено процедуру розпорядженням майном боржника, призначено розпорядником майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" арбітражного керуючого ОСОБА_3, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів тощо.

Матеріалами справи встановлено, що 13.10.2016р. розпорядник майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 подав до суду клопотання по справі №924/881/16, про застосування заходів для збереження майна боржника, в якому просив суд зупинити реалізацію майна у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673 та накласти арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" по справі №924/881/16 задоволено; зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат", в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих проваджень: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; заходи для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" застосовуються на строк до набрання законної сили судовим рішенням про їх скасування; стягувач (заявник) за цією ухвалою є - ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс"; боржник (банкрут) за цією ухвалою є - ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України оскаржив її до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суд України від 11.04.2017р. у справі №924/881/16 касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України задоволено; ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. у даній справі скасовано; справу передано на розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та передаючи дану справу на розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 11.04.2017р. зазначив, що перелік учасників провадження у справі про банкрутство згідно статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених вказаним, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Враховуючи процесуальні норми закону щодо оскарження рішень суду в апеляційному та касаційному порядку, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу Департаменту ДВС МЮУ до провадження, не вчинив будь-яких дій задля з'ясування наявності правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Судом апеляційної інстанції не надано правової оцінки доводам апеляційної скарги Департаменту ДВС МЮУ про те, що майно боржника перебуває у заставі АТ "Брокбізнесбанк" і звернення стягнення на це майно здійснюється на підставі виконавчих написів нотаріуса, також, не надана оцінка доводам заявника апеляційної скарги про те, що частина описаного майна боржника вже перебуває на реалізації у ДП "СЕТАМ" та призначені електронні торги (лоти № 169884 та 171677). Висновок апеляційного господарського суду про припинення апеляційного провадження у справі №924/881/16 за поданою Департаментом ДВС МЮУ апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. є безпідставним.

04.05.2017р. матеріали справи №924/881/16 надійшли до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Як уже зазначалося, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.09.2016р. у справі №924/881/16 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкарєр "Пронекс" про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б () на підставі статей 10-12, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. порушено провадження у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" м.Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б () за заявою ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс", м. Шепетівка до боржника в сумі 10236887,00 грн., введено процедуру розпорядженням майном боржника на строк 115 календарних днів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, призначено у даній справі №924/881/16 попереднє засідання суду.

Оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство боржника оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) 11.10.2016р.

Даною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б ().

13 жовтня 2016 року на адресу суду першої інстанції від розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 у справі №924/881/16 надійшло клопотання про застосування заходів для збереження майна боржника, в якому просить суд зупинити реалізацію майна у виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП № 47533673 та накласти арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (а.с. 177, т. 1).

В обґрунтування вказаного клопотання розпорядник майна зазначає наступне.

Як вбачається з відзиву боржника у справі, останній вказує, що під час примусового виконання виконавчих написів нотаріуса головним державним виконавцем департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_6 26.06.15р. складено 5-ть актів опису та арешту майна боржника, фактично на цілісний майновий комплекс, зокрема у кількості 378-м найменувань одиниць техніки та обладнання та 31-не приміщення. Усе на загальну суму 86 449 201,69 грн.

21.10.2016р. у виконавчих провадженнях, що перебувають у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції, мають відбутися торги із реалізації вказаного майна боржника, організатором яких є ДП "СЕТАМ", (ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454). При цьому зазначає, що у виконавчому провадженні ВП №47533673, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління у Хмельницькій області, після торгів, які не відбулися, проведена уцінка.

Також зазначає, що за даних обставин, введення мораторію не може забезпечити дотримання імперативних норм Закону про банкрутство, зокрема, частин 5, 6 статті 19 Закону, оскільки введення ухвалою суду від 10.10.2016р. мораторію не є достатньою підставою для зупинення торгів, предметом яких є усі активи боржника.

Оскільки, як вказувалося боржником та підтверджується доданими ним матеріалами, оприлюднення інформації про продаж мало місце, то на звернення стягнення за відповідними виконавчими документами, на цій стадії, мораторій не поширюється. Тобто, ні учасники у справі про банкрутство, ні суд, у провадженні якого це банкрутство перебуває, без застосування додаткових заходів забезпечення, не можуть сподіватися на те, що активи боржника будуть реалізовуватись на підставі ухвали цього суду та в межах справи про банкрутство.

Розпорядник майна зазначає, що підставою для застосування додаткових заходів є норма частини 1 статті 19 Закону про банкрутство. Оскільки перелік заходів для збереження майна боржника, що застосовується судом, не є вичерпним, господарський суд вправі, а за даних обставин - зобовязаний, вжити і інших заходів, які забезпечать збереження майна боржника, що гарантує неможливість реалізації цих активів поза межами провадження у справі банкрутство.

Таким чином, заявник вважає, що гарантованим заходом для збереження майна та недопущення його реалізації у вказаних виконавчих провадженням є зупинення такої реалізації. А з огляду на те, що боржник, наразі, фактично, позбавлений можливості володіти цими активами та контролювати їх, з метою забезпечення їх збереження буде обґрунтованим накласти також арешт на все майно боржника.

Крім того, обґрунтовуючи необхідність застосування вказаних заходів забезпечення розпорядник майна звертає увагу суду на таке.

Згідно частини 1 статті 22 Закону про банкрутство під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. А згідно частини 3 статті 22 вказаного Закону розпорядник майна зобов'язаний, зокрема вживати заходів для захисту майна боржника.

На виконання цього, ухвалою суду від 10.10.2016р., якою порушено провадження у справі про банкрутство, розпорядника майна зобовязано: 1) разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість, провести інвентаризацію майна боржника не пізніше 22.11.16.; 2) вчинити увесь комплекс дій визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в тому числі проаналізувати фінансово-господарську діяльність боржника та вчинити дії спрямовані на виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неплатоспроможності останнього.

Проте, з огляду на позбавлення боржника фактичного володіння майном та перебування усього майна на стадії реалізації, введення мораторію для зупинення якої є недостатнім, виконання розпорядником майна покладеного на нього ухвалою, без застосування вказаних додаткових заходів збереження, є неможливим. А у разі реалізації усього майна боржника поза межами процедур банкрутства, що неминуче відбудеться у разі незастосування додаткових заходів, проведення інвентаризації такого майна та відповідного аналізу фінансово-господарської діяльності втратить будь-який сенс, як і сама справа про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Тому, окрім застосування запропонованих заходів збереження майна, які направлені на недопущення його реалізації, на думку розпорядника майна, є необхідним, з метою проведення його інвентаризації та подальшого збереження (охорони, утримання, обслуговування, тощо), прийняти рішення про негайну передачу цього майна визначеним розпорядником особам.

Розпорядник майна також звертає увагу на те, що у разі незастосування додаткових заходів збереження майна, востаннє буде реалізовано поза межами провадження у справі про банкрутство, що не відповідає, як духу закону, так і його приведеним імперативним приписам.

У подальшому, учасники провадження у справі про банкрутство будуть вимушені, на підставі цих імперативних приписів визнавати такі торги недійсними, що загалом суттєво ускладнить процедуру банкрутства. Заявник зазначає, що подібні випадки уже мали місце у судовій практиці коли внаслідок введення мораторію торги не зупинялися з огляду на перебування майна на стадії реалізації (підстав для їх зупинення, як вказувалося, не має), що зумовило оскарження самих торгів.

За результатами розгляду поданого клопотання розпорядника майна ОСОБА_3, суд першої інстанції його задоволив, про що виніс ухвалу від 10.10.16р., яка оскаржується у даному випадку органом ДВС.

Враховуючи наведені обставини, наявні у матеріалах справи докази, розглянувши клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника, доводи в його обґрунтування, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого господарського суду про необхідність задоволення клопотання розпорядника майна боржника та застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у справі №924/881/16, з урахуванням наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Так, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. порушено провадження у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б (), розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 м. Хмельницький, кандидатура якого визначена автоматизованою системою.

Статтею 22 Закону про банкрутство під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Частиною 3 вказаної статті Закону про банкрутство визначено, що обов'язки розпорядника майна, в тому числі, вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Згідно частини 4 даної статті Закону про банкрутство розпорядник майна несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України.

Частина 8 статті 22 Закону про банкрутство передбачає, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо: відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб; одержання та видачі позик (кредитів), надання поруки, гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладання інших значних правочинів (договорів).

Розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Законом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном стосовно зміни організаційно-правової форми боржника. (частина 9 статті 22 Закону про банкрутство).

Даною ухвалою суду від 10.10.2016р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б ().

Так, частиною 3 статті 19 Закону про банкрутство визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Згідно абзацу 2 частини 6 статті 19 цього ж Закону задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів (частина 1 статті 18 Закону про банкрутство).

Частиною 15 статті 16 Закону про банкрутство передбачено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Статтею 66 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Частиною 1 статті 67 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Абзацами 2, 3 пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011р. № 16 із подальшими змінами та доповненнями, розяснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацом 2 пункту 2 вказаної постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 передбачено, що питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 даної постанови, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (абзац 3 пункт 3 постанови пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011р.).

Виконуючи вказівки, які наведені у постанові Вищого господарського суд України від 11.04.2017р. у справі №924/881/16, Рівненський апеляційний господарський суд з'ясував у представника Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Представником зазначено, що Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України є органом виконання виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні (виконавчі листи суду загальної юрисдикції, виконавчі написи нотаріуса). Зупинення реалізації арештованого майна негативно вплине на виконання виконавчих документів у виконавчому провадженні, фактично зробить його не можливим, що у свою чергу призведе до порушення прав стягувачів.

Представник органу ДВС наполягає на задоволенні апеляційної скарги, і у першу чергу в частині відновлення реалізації арештованого майна через систему електронних торгів "СЕТАМ" задля задоволення виконавчих написів нотаріуса щодо заставленого майна АТ "Брокбізнесбанк"

Перебування майна у заставі АТ "Брокбізнесбанк" жодним чином не впливає на права останнього, оскільки у справі про банкрутство, у разі, якщо банк заявиться із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство №924/881/16, він набуває прав забезпеченого кредитора.

Як вбачається із матеріалів справи про банкрутство №924/881/16 у даному випадку АТ "Брокбізнесбанк" так і поступив - подав заяву забезпеченого кредитора про грошові вимоги до боржника (а.с.1-4, т.V). При цьому АТ "Брокбізнесбанк" апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.16р. не подавав.

Інші учасники виконавчого провадження також не позбавлені подати відповідну заяву про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

Саме ж перебування майна у процесі його реалізації через СЕТАМ ще не означає його реалізацію за цінами, до яких застосовується, зокрема, критерій ринкової ціни. Відсутність покупців на той чи інший лот має наслідком перенесення торгів із зниженням ціни, що у свою чергу негативно впливає на формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство та, як наслідок, унеможливлює відновлення платоспроможності боржника.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вище викладеного, наявних в матеріалах справи доказів, норм Закону про банкрутство, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника, що у даному випадку, згідно статті 67 ГПК України, розцінюються як заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, є достатньо обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Отже, судом першої інстанції правомірно ухвалено рішення про задоволення клопотання розпорядника майна та застосовано заходи для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат": зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у виконавчих провадженнях: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673; накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат", в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих проваджень: ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454; ВП № 47533673.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 13.10.2016р. прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи, висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах Закону про банкрутство.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення (ухвалу) місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає ухвалу місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування ухвали не вбачається.

Апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України не підлягає до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України від 28.10.16р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року у справі №924/881/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/881/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демянчук Ю.Г.