ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 917/89/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В. О.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - ОСОБА_1 (дов.№423 від 26.04.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро" (вх.№1193П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 у справі №917/89/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро", м. Київ,

до Виконавчого комітету Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, м. Лубни,

про визнання незаконним та скасування свідоцтва, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2009, видане Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради щодо права власності Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" на ангар тракторної бригади, розташований у АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.02.2017 задоволено клопотання ОСОБА_2 від 08.02.2017 (вх.№1863). Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 (суддя Семчук О.С.) відмовлено у позові повністю.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 у справі №917/89/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що господарський суд не застосував положення ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також не надав правової оцінки обставинам відсутності права власності у СТОВ «Нива», встановленим у ході прокурорської перевірки. Апелянт вважає, що СТОВ «Нива» не набуло статусу власника майна, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ, а державна реєстрація речового права була проведена з порушенням вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, апелянт вважає, що господарським судом порушено норми процесуального права, а саме, ст.38 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 апеляційну скаргу ТОВ "Порцелак-Агро" прийнято до провадження та призначено на 16.05.2017 на 11:30 год.

15.05.2017 від ТОВ "Порцелак-Агро" до суду надійшло письмове клопотання (вх.№4966) про участь у режимі відеоконференції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 відмовлено у задоволенні клопотання апелянта - ТОВ "Порцелак-Агро" про його участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/89/17, 16.05.2017, у режимі відеоконференції, оскільки дане клопотання заявлено з порушенням строків, визначених статтею 74-1 Господарського процесуального кодексу України (за сім днів до дня проведення судового засідання).

12.05.2017 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, до суду надійшов відзив (вх.№4917) на апеляційну скаргу.

15.05.2017 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№5010) на апеляційну скаргу.

16.05.2017 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, до суду надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації станом на 15.05.2017 щодо сторін у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 розгляд справи відкладено на 06.06.2017 на 11:00 год.

01.06.2017 від Остапівської сільської ради до суду надійшла заява (5775) про розгляд справи без участі відповідача. Також, відповідач зазначив, що проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до розпорядження від 06.06.2017 у справі №917/89/17, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до постанови пленуму Вищого господарського суду України №3 від 16.01.2013 "Про внесення змін в доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України", зокрема, пунктом 2.2 доповнено постанову пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" пунктом 9-1 такого змісту: "9 -1. У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги; можливості продовження цього строку законом не передбачено."

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

У судове засідання 06.06.2017 представники позивача та відповідача не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.05.2017, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.221-а.с.223).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її незаконною та необґрунтованою з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; одним із способів захисту права є його визнання.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд при застосуванні норми ст.328 Цивільного кодексу України повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у якій передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт чи підлягає це право захисту.

Позивач зазначає, що є власником об'єкту нерухомого майна - ангару тракторної бригади, розташованого у АДРЕСА_1.

З Інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у грудні 2015 позивач дізнався, що цей об'єкт зареєстрований на інших осіб. При цьому відчужувачем вказана інша юридична особа, а не позивач, а саме: СТОВ "Нива". Ця юридична особа припинила свою діяльність і запис про неї вилучений з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У вересні 2016 позивач отримав Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких убачається, що СТОВ "Нива" двічі реєструвало своє право власності на нерухомість, а саме: у 2007 та у 2009. Підставою виникнення права власності зазначалися Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, кожне з яких видавалося згідно з рішеннями виконавчого комітету Остапівської сільської ради від 27.03.2007. Позивач стверджує, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно: ангар тракторної бригади по АДРЕСА_1, яке видане Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області 08.09.2009 суперечить актам цивільного законодавства і порушує його цивільні права та інтереси.

Як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області №14 від 27.03.2007 вирішено оформити право власності СТОВ "Нива" на нерухоме майно: ангар тракторної бригади, яке розташоване у АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про право на власність. Цим же рішенням рекомендовано Лубенському бюро технічної інвентаризації підготувати документи для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

За результатами проведення Лубенською міжрайонною прокуратурою перевірки в порядку здійснення правозахисної діяльності щодо додержання вимог законодавства про приватизацію у діяльності Остапівської сільської ради Лубенського району 11.01.2012 прокурором винесено протест №107-122 вих-12 з вимогою про скасування рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №14 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27.03.2007.

Рішенням шістнадцятої (позачергової) сесії шостого скликання Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 24.01.2012 «Про розгляд протесту прокурора на рішення виконавчого комітету від 27.03.2007 вирішено скасувати рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №14 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27.03.2007.

Оскільки рішенням Остапівської сільської ради від 24.01.2012 скасовано рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради від 27.03.2007 позивач звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2009 щодо права власності СТОВ "НИВА" на ангар тракторної бригади, розташований у селі Остапівка Лубенського району по АДРЕСА_1.

Звертаючись з даним позовом, позивач не надав доказів на підтвердження права власності на вказаний об'єкт нерухомості на момент звернення до суду.

Позивач вважає, що факт права власності на нерухоме майно підтверджується витягом №21840926 від 11.02.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно з інформацією, зазначеною у витязі, позивачем зареєстровано ангар тракторної бригади, розташований у АДРЕСА_1, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22.01.2009 у справі №43/94.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 19.01.2010 (у редакції ухвали про виправлення описки від 12.04.2010) у справі № 6-3/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23.06.2010 скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22.01.2009 у справі №43/94. Крім цього, ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02.09.2009 у справі № 22ц-2242/2009 скасовано ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2009 у справі №6-66/09 про видачу виконавчих документів та відмовлено ТОВ "Порцелак-Агро" у задоволенні заяви про видачу виконавчого документу за рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22.01.2009 у справі №43/94.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.06.2009 у справі №9/97 за позовом СТОВ "Нива" до Остапівської сільської ради Лубенського району про визнання недійсним рішення позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення дев'ятої сесії п'ятого скликання Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 19.04.2007 "Про відміну рішень виконавчого комітету від 27.03.2007".

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.12.2009 рішення господарського суду Полтавської області від 25.06.2009 скасовано. Прийнято нове рішення, яким: позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" до Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області задоволено повністю. Визнано недійсним рішення дев'ятої сесії п'ятого скликання Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 19.04.2007 "Про відміну рішень виконавчого комітету від 27.03.2007".

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2010 постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.12.2009 у справі №9/97 залишено без змін.

Рішенням сьомої сесії сьомого скликання від 18.05.2016 скасовано рішення шістнадцятої (позачергової) сесії шостого скликання від 24.01.2012 щодо скасування рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №14 "Про встановлення права власності на нерухоме майно " від 27.03.2007.

Отже, станом на час розгляду справи діє рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №14 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27.03.2007.

Таким чином, твердження апелянта (позивача) про те, що ТОВ «Порцелак-Агро» є власником об'єкту нерухомого майна - ангару тракторної бригади, розташованого у АДРЕСА_1 є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до частини 1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, їз правочинів.

За загальним правилом, рішення суду не є підставою виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до частини 5 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права можуть виникати із рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства (ст.335, ст.376 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22.01.2009 у справі № 43/94 скасовано.

З витягу №21840926 від 11.02.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, убачається, що позивачем зареєстровано ангар тракторної бригади на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22.01.2009 у справі №43/94, яке не є правовстановлюючим документом.

Стосовно твердження позивача про те, що запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є не скасованим, чинним, а, отже, підтверджує право власності, також є безпідставним.

Згідно зі ст.2 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Фактично ці відомості (інформація) є архівною складовою частиною Державного реєстру.

Посилання позивача на витяг та наявність у ньому відповідного запису підтверджує його право власності є помилковим та суперечить нормам чинного законодавства, оскільки відповідний запис у реєстрі здійснено у хронологічному порядку, запис не є правовстановлюючим документом, а підтверджує факт виникнення права на нерухоме майно. Крім того, цей запис вчинено на підставі рішення постійно діючого третейського суду, що скасовано. Отже, наявність у 2009 державної реєстрації не доводить факту існування права власності на нерухоме майно у позивача - ТОВ «Порцелак-Агро».

Натомість у матеріалах справи міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №86653788 станом на 10.05.2017 у відомостях про права власності на об'єкт нерухомого майна - ангар тракторної бригади зазначено ОСОБА_2, запис внесено на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.10.2009 (а.с.148-а.с.149).

Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів №7832905 від 14.10.2009 договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.10.2009 внесено до вказаного реєстру, предметом правочину є ангар тракторної бригади за адресою: АДРЕСА_1, відчужувачем є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива», а набувачем - фізична особа ОСОБА_2 (а.с.35).

У матеріалах справи міститься свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.09.2009, а саме: ангар тракторної бригади за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива», на підставі рішення №14 від 27.03.2007 (а.с.113 - а.с.114).

Позивач зазначає, що оскаржив у судовому порядку державну реєстрацію осіб, що зазначені як власники на даний час, а також оскаржив їх правовстановлюючі документи, зокрема, правочини, за якими відбулося відчуження майна позивача, однак доказів на підтвердження вказаного не надав.

Матеріали справи містять рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2016 у справі №539/1764/16-ц за позовом ТОВ «Порцелак-Агро» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, яким у задоволенні позову відмовлено. Скасовано захід забезпечення позову, застосований ухвалою Лубенського районного суду від 20.09.2016 у виді накладення заборони відчуження на ангар тракторної бригади у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (а.с.116-а.с.118).

За змістом статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства та юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, до яких відноситься визнання права.

Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.

Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Таким чином, доводи позивача про незаконність свідоцтва про право власності за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання такого свідоцтва незаконним та його скасування у судовому порядку, оскільки відповідно до приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 ст.393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства та обставини справи, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, зобов'язаний довести, яким чином спірне свідоцтво порушує його права та законні інтереси.

Отже, позивачем не доведено та не підтверджується матеріалами справи, яким чином наявність свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 08.09.2009 на об'єкт нерухомого майна: ангар тракторної бригади, розташований у АДРЕСА_1, порушує його права та законні інтереси.

Враховуючи викладене, господарський суд Полтавської області правомірно відмовив у задоволенні позову.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, господарським судом першої інстанції у повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, пунктом 1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 у справі №917/89/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 09.06.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя В.О.Фоміна