РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017Справа №910/6459/17

За позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум краси»

Про стягнення 30 582,18 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Шевчук А.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум краси» (далі - відповідач) про стягнення 36 982,18 грн. заборгованості за використану теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.17. порушено провадження у справі № 910/6459/17 та призначено її до розгляду на 18.05.17.

В судовому засіданні 18.05.17. позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 30 582,18 грн. заборгованості за використану теплову енергію.

Вказану заяву було прийнято судом.

За результатами судового засідання 18.05.17. розгляд справи було відкладено на 06.06.17., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 06.06.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 06.06.17. повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвал суду в даній справі не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належ6ним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (ухвал суду) відповідачу.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/6459/17.

В судовому засіданні 06.06.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.11. між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Споживач) було укладено Договір № 601 на постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Постачальник зобов'язується поставити Споживачеві теплову енергію для потреб опалення, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами.

Договір є договором енергопостачання, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з п. 3.4 Договору, кількість теплової енергії, поставленої Споживачу визначається по контрольно-вимірювальним приладам, а при їх відсутності розрахунковим методом.

Ціна за 1 Гкал становить 750,44 грн. з ПДВ. (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору, ціна за теплову енергію, визначена в п. 4.1 Договору встановлена на день підписання Договору і може змінюватись за рішенням місцевих органів влади.

Попередня оплата за теплову енергію здійснюється щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості теплової енергії, яка необхідна для споживання, не пізніше ніж за 7 календарних днів до початку постачання. (п. 5.1 Договору).

Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що оплата за теплову енергію здійснюється по рахункам-фактурам. Рахунок-фактура та акт виконаних робіт виписуються після постачання товару (теплової енергії) і являють собою накладну, яка направляється при поставці товару.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 10.1, п. 10.2 Договору, якими встановлено, що Договір набирає законної сили з 27.07.11. і діє до 27.07.12. в частині поставки теплової енергії, а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання сторонами зобов'язань. Договір є щорічно пролонгованим на строк дії Договору, якщо сторони за один місяць до закінчення строку його дії не вказали про необхідність його перегляду чи розірвання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що позивачем поставлено, а відповідачем було спожито теплову енергію, але відповідач за поставлену енергію розрахувався частково, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем було нараховано відповідачу за спожиту теплову енергію за жовтень 2014 - квітень 2015, жовтень 2015 - квітень 2016 року 45 704,20 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактурами, актами виконаних робіт.

Відповідачем в погашення наявної заборгованості було сплачено 15 122,02 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не було виконано свої зобов'язання за Договором по оплаті теплової енергії, борг відповідача перед позивачем за Договором за період, пред'явлений до стягнення, становить 30 582,18 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає задоволенню у розмірі 30 582,18 грн., внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума за використану теплову енергію за Договором.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум краси» (03110, м. Київ, пр. В.Лобановського, 39А; ідентифікаційний код 33947272) на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» (51413, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова 13А; ідентифікаційний код 03342250) 30 582 (тридцять тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 18 коп. - основного боргу, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.06.17.

Суддя Т.М. Ващенко