КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Справа№ 910/28919/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Карпінський С.В. (довіреність №19/3-02/191 від 14.11.2016 р.)

від відповідача 1 - Мостепанюк В.І. (довіреність б/н від 10.05.2017 р.)

від відповідача 2 - Кулак І.О. (довіреність б/н від 23.01.2017 р.)

від третіх осіб - не з'явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р.

у справі №910/28919/15 (суддя Смирнова Ю.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

1. Державна організація «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар»

3. ОСОБА_5

про визнання недійсними одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» про визнання недійсними зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснене на підставі одностороннього правочину, а саме на підставі заяви ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2015 р. №б/н вимог АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Танк Транс» щодо сплати суми заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 р. у розмірі 3335458,92 грн., та вимог ТОВ «Танк Транс» до АТ «Дельта Банк» щодо сплати заборгованості за договором банківського вкладу №6754 від 27.03.2014 р. у розмірі 120139,92 доларів США шляхом зарахування зустрічних вимог.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016 р. рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. залишено без змін.

17.02.2017 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. у справі №910/28919/15, в якій просило змінити рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015, відмовивши ПАТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні позову з підстав відсутності у останнього будь-яких порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів, а також зазначити у мотивувальній частині рішення, що «…у зв'язку із недійсністю нікчемного Договору застави майнових прав від 25.02.2015 р. за реєстровим №293, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Державний ощадний банк України», спірний односторонній правочин ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2015 р. б/н жодним чином не порушує прав, свобод чи інтересів позивача, що є єдиною необхідною та достатньою підставою для відмови останньому у задоволенні позову».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р. заяву ПАТ «Дельта Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. залишено без задоволення, рішення - без змін.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р., виключити з мотивувальної частини ухвали абзаци 4-5 на сторінці 4 та 2 речення абзацу 7 сторінки 4 ухвали.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу залишити без змін.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, ухвалу змінити.

Представник ТОВ «Танк Транс» в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу залишити без змін.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників третіх осіб.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 15.05.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників третіх осіб не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В п.п. 2, 3, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» №17 від 26.12.2011 р. зазначено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Предметом спору у справі №910/28919/15 є наявність чи відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, здійсненого на підставі заяви ТОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2015 р. №б/н, а саме: вимог АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Танк Транс» щодо сплати суми заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 р. у розмірі 3335458,92 грн., та вимог ТОВ «Танк Транс» до АТ «Дельта Банк» щодо сплати заборгованості за договором банківського вкладу №6754 від 27.03.2014 р. у розмірі 120139,92 дол. США (3335458,92 грн. по курсу НБУ станом на 27.02.2015 р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що такий правочин суперечить приписам ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України, а тому є недійсним. При цьому, позивач стверджував про порушення спірним правочином своїх прав та охоронюваних законом інтересів як заставодержателя за договором застави майнових прав від 25.02.2015 р., реєстровий номер 293, укладеним між позивачем та відповідачем 1.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у даній справі, суд виходив з того, що позивачем не доведено та не надано доказів наявності фактичних обставин, які б свідчили про недодержання вимог, встановлених ст.ст. 203, 601 ЦК України, в момент вчинення спірного одностороннього правочину (заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог від 27.02.2015 р.).

В рішенні зазначено, що судом не приймаються до уваги твердження відповідача 1 та третьої особи 1 щодо відсутності у позивача права на позов, у зв'язку з нікчемністю, в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», договору застави майнових прав від 25.02.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 293, договору застави майнових прав від 25.02.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 294, іпотечного договору від 29.12.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B. за реєстровим № 1871, договору щодо звернення стягнення № 1/ЦП/ЗС від 26.02.2015 р. та договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 р., оскільки дійсність вказаних правочинів не є предметом розгляду у даній справі (а.с. 13-25 т. 4).

В обґрунтування заяви про перегляд рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2016 р. у справі №910/10917/16 було встановлено факт нікчемності договору застави майнових прав від 25.02.2015 р. за реєстровим №293, укладеного між відповідачем 1 та позивачем, і визнано його недійсним. Відтак, прийняття рішення у справі №910/10917/16 про встановлення факту недійсності нікчемного договору застави від 25.02.2015 р., виключає будь-яке порушення оспорюваним одностороннім правочином прав, свобод чи інтересів ПАТ «Державний ощадний банк» та становить єдину самостійну та достатню підставу для відмови останньому у задоволенні позову у справі №910/28919/15.

Як на нововиявлену обставину, заявник посилається на матеріально-правовий факт недійсності (нікчемності) договору застави майнових прав від 25.02.2015 р. за реєстровим номером 293, у зв'язку з чим вважає, що у позові має бути відмовлено саме з підстав відсутності у позивача будь-яких порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів.

Однією з обов'язкових ознак існування нововиявлених обставин є істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення (п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р.).

За результатами розгляду даної справи, судом було відмовлено у позові саме з підстав недоведеності існування обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання спірного правочину недійсним. Сам по собі факт нікчемності договору застави майнових прав від 25.02.2015 р. в даному випадку не спростовує обставин, які було покладено в основу судового рішення, а саме: недоведеності факту суперечності спірного одностороннього правочину положенням ст.ст. 203, 601 ЦК України. Відтак, врахування судом обставин щодо недійсності договору застави майнових прав від 25.02.2015 р. в будь якому випадку не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 112 ГПК України.

З огляду на те, що заявником належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ПАТ «Дельта Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у справі №910/28919/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Щодо доводів заявника в апеляційній скарзі про зміну ухвали суду, шляхом виключення певних речень та абзаців, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цих вимог, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі містять правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи. Висновки суду є обґрунтованими та відповідають обставнам справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ПАТ «Дельта Банк» належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не спростовують висновку місцевого господарського суду.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р. у даній справі є такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 р. у справі №910/28919/15 залишити без змін.

Справу №910/28919/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко