номер провадження справи 5/43/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 Справа № 908/500/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95)

До відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376)

про стягнення 6 553 538,36 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №294 від 16.12.2016

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

14.03.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про стягнення 3 264 378,53 грн.

Ухвалою суду від 14.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/500/17, справі присвоєно номер провадження 5/43/17, розгляд якої призначено на 19.04.2017. Ухвалою суду від 19.04.2017 №908/500/17 розгляд справи відкладено на 15.05.2017. Ухвалою суду від 15.05.2017 № 908/500/17 за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду справи на підставі ст. 69 ГПК України строком на 15 днів до 29.05.2017, розгляд справи відкладено на 29.05.2017. У судовому засіданні 29.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів фіксації, а саме: програно-апаратного комплексу «Оберіг».

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, які прийняті судом до розгляду у судових засіданнях 19.04.2017 та 15.05.2017, з підстав викладених у позовній заяві та вказаних заявах. Суду надано наступні пояснення: 08.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» та Комунальним підприємством «ПІДПРИЄМСТВО КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ» Енергодарської міської ради укладено договір №3 138. Свої зобов'язання за договором ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» виконало повністю, що підтверджується актами про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за грудень 2016 на суму 1199451,60 грн. від 30.12.2016, за січень 2017 на суму 1226335,86 грн. від 31.01.2017, за лютий 2017 на суму 1 287 135,65 грн. від 28.02.2017, за березень 2017 на суму 1 040214,06 грн. від 31.03.2017 та актами про кількість відпущеної хімочищеної води за грудень 2016 на суму 399768.26 грн. від 30.12.2017, за січень 2017 на суму 404427,86 грн. від 31.01.2017, за лютий 2017 на суму 422786,69 грн. від 28.02.2017, за березень 2017 на суму 376978,58 грн. від 31.03.2017. В свою чергу, відповідач не оплатив отриману теплову енергію у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 6 357 098,56 грн., яку позивач просить стягнути. Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 137 293,04 грн., 3 % річних у розмірі 30 360,80 грн. та втрати від інфляції у розмірі 28 785,96 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 29.05.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 14.03.2017 №908/500/17, направлена Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради за адресою:71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376 була отримана уповноваженим представником відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №341 від 20.03.2017 (а.с. 39).

У судовому засідання 15.05.2017 представник відповідача був присутній, проте письмового відзиву на позовну заяву суду не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обовязком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення ЄСПЛ у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі Шульга проти України від 02.12.2010).

З огляду на положення ст. 69 ГПК України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Позовна заява надійшла до господарського суду Запорізької області 14.03.2017. За клопотанням представника відповідача було продовжено строк розгляду справи строком на 15 днів до 29.05.2017, тобто кінцевий строк розгляду справи 29.05.2017.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі - ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством «ПІДПРИЄМСТВО КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ» Енергодарської міської ради (далі - КП «ПКВ» ЕМР, споживач) укладено договір № 3 138 (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого теплопостачальна організація бере на себе зобовязання виробляти та безперервно постачати (за винятком нормативно встановлених перерв) споживачу теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі в необхідних йому обсягах, відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, а споживач зобовязується оплачувати отриману теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі за затвердженими тарифами в строки та на умовах, передбачених цим договором.

Орієнтована річна сума договору складає 3 301 191,38 грн., в т.ч. ПДВ 550198,56 грн. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3. договору щомісячно, згідно даних наданих споживачем, теплопостачальна організація складає акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за формою Додатку № 5 та акт про кількість відпущеної хімочищеної води за формою Додатку № 6 у двох екземплярах та в строк до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим направляє їх споживачу для підписання. Споживач зобовязаний до 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути теплопостачальній організації акти про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води та про кількість відпущеної хімочищеної води підписані зі своєї сторони та скріплені печаткою. К разі необґрунтованого неповернення споживачем підписаного акта в строки, передбачені у п. 4.2. або при необґрунтованій відмові від підписання актів, теплопостачальна організація складає акт самостійно, за даними споживача та один екземпляр актів в триденний строк направляє споживачу для відома. Акти є первинними документами та підтверджують здійснення господарської операції з правом формування у теплопостачальної організації доходу і дебіторської заборгованості, у споживача витрат за кредиторською заборгованістю.

Пунктами 5.2., 5.3. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки за теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води споживач здійснює з теплопостачальною організацією до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акту про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води (Додаток № 5 до договору) та акту про кількість відпущеної хімочищеної води (Додаток № 6 до договору).

Споживач зобовязується виконувати умови і порядок оплати спожитої хімочищеної гарячої води в обємах і в строки, які передбачені розділом 5 цього договору (п. 7.3.3 договору).

Відповідно до п. 8.4.2. договору у випадку порушення строків розрахунків за хімчоищену гарячу воду споживачем, якщо інше не передбачено законодавством, сплачується пеня у розмірі 0,1 %, але не більше однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми, що належить до оплати за кожен день прострочення платежу, але не більше 6 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Свої зобов'язання за договором ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» виконало повністю, що підтверджується актами про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за грудень 2016 на суму 1199451,60 грн. від 30.12.2016, за січень 2017 на суму 1226335,86 грн. від 31.01.2017, за лютий 2017 на суму 1 287 135,65 грн. від 28.02.2017, за березень 2017 на суму 1 040214,06 грн. від 31.03.2017 та актами про кількість відпущеної хімочищеної води за грудень 2016 на суму 399768.26 грн. від 30.12.2017, за січень 2017 на суму 404427,86 грн. від 31.01.2017, за лютий 2017 на суму 422786,69 грн. від 28.02.2017, за березень 2017 на суму 376978,58 грн. від 31.03.2017. Всього на суму 6 357 098,56 грн. (а.с. 24 27, 45, 46, 80, 81).

Супровідними листами № 4284/6600 від 30.12.2016, № 368/6600 від 02.02.2017 вказані вище Акти були направлені на адресу відповідача (а.с 28, 29).

Листами від 10.06.2014 № 2682/1300, від 11.11.2015 № 3567/6600 позивач повідомляв відповідача про зміну тарифів (а.с. 85 - 89).

16.02.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію № 535/1000 від 16.02.2017 на суму 1599219,86 грн., яка була отримана відповідачем 20.02.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30, 31). Відповіді на вказану претензію відповідач не надав, суму заборгованості не сплатив. Доказів зворотного суду не надано.

Так, заборгованість за теплову енергію у вигляді гарячої води та хімочищеної гарячої води з грудня 2016 року по березень 2017 року складає 6 357 098,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Факт порушення відповідачем строків оплати підтверджується матеріалами справи.

Сума основного боргу за теплову енергію у вигляді гарячої води та хімочищеної гарячої води за період з грудня 2016 року по березень 2017 року складає 6 357 098,56 грн., підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 137 293,04 грн. за період 01.02.2017 12.05.2017.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.4.2. договору у випадку порушення строків розрахунків за хімчоищену гарячу воду споживачем, якщо інше не передбачено законодавством, сплачується пеня у розмірі 0,1 %, але не більше однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми, що належить до оплати за кожен день прострочення платежу, але не більше 6 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок пені (а.с. 78-79), здійснений позивачем виходячи із однієї облікової ставки НБУ, перевірено судом за допомогою КП «Законодавство», є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню у розмірі 137 293,04 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 30 360,80 грн. за період з 01.02.2017 по 12.05.2017 та втрати від інфляції у розмірі 28 785,96 грн. за березень 2017.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання", вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та втрат від інфляції позивача за допомогою КП «Законодавство». Розрахунки є вірним, відповідають вимогам чинного законодавства та 3 % річних у розмірі 30 360,80 грн. та втрати від інфляції у розмірі 28 785,96 грн. підлягають стягненню.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано. Письмовий відзив, контррозрахунок суми позову або арифметичних зауважень до розрахунків позивача відповідачем суду також не надано. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, п/р3005 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, п/р4264 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» м. Запоріжжя, МФО 313957, ) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька теплова електрична станція (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 95, п/р3542 в ТВБВ №10007/0232 в філії ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ) суму основного боргу у розмірі 6 357 098 (шість мільйонів триста пятдесят сім тисяч девяносто вісім) грн. 56 коп., пеню у розмірі 137 293 (сто тридцять сім тисяч двісті девяносто три) грн. 04 коп., 3 % річних у розмірі 30 360 (тридцять тисяч триста шістдесят) грн. 80 коп., втрати від інфляції у розмірі 28 785 (двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят пять) грн. 96 коп., судовий збір у розмірі 98 303 (девяносто вісім тисяч триста три) грн. 08 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 01.06.2017.