номер провадження справи 22/10/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 Справа № 908/942/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

За участю представників сторін: від позивача ОСОБА_1, довіреність №3194 від 08.12.2016; від відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 18.04.2017;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/942/17

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

до відповідача: Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, оф. 5-1)

про стягнення 9583,64 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

05.05.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» до Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради про стягнення з останнього заборгованості за договором № 75/191-13 від 05.08.2013 в сумі 9583,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.05.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/942/17, якій присвоєно номер провадження 22/10/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 06.06.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує свої зобовязання з оплати за договором № 75/191-13 від 05.08.2013 про надання послуг з проведення гідравлічних випробувань трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР, у звязку з чим за ним виникла заборгованість в сумі 9583,64 грн, з яких 8154,87 грн основна заборгованість, 930,63 грн пеня, 99,81 грн 3% річних та 398,33 грн інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» посилається на ст. ст. 530, 546, 49, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198, 218, 230, 231 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 2, 4-1, 12, 13, 15, 49, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, відповідач по справі, письмового відзиву на позовну заяву не надав. Разом з тим до початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2017 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечив. Суд залишив клопотання позивача про відкладення розгляду справи без задоволення.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 06.06.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.2013 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» та Комунальним підприємством «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради було укладено договір № 75/191-13, відповідно до умов п. 1.1 якого у порядку й на умовах, визначених даним договором, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання надання послуг з проведення гідравлічних випробувань трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР, які живляться від ВП ЗАЕС, а замовник зобовязується оплатити надані послуги.

Згідно з п. 2.3 договору оплата наданих послуг здійснюється замовником не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця. Підставою для оплати є акт здачі приймання наданих послуг.

Відповідно до п. 4.1 договору по закінченню надання послуг виконавець надає замовникові акт здачі-приймання наданих послуг, за кожним етапом окремо, відповідно до календарного плану гідравлічних випробувань трубопровідних теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР. (Додаток №2, як невідємна частина договору).

Додатком № 2 до договору погоджено що проведення гідравлічних випробувань трубопровідних теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР проводяться у строк серпень-вересень, щорічно.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору замовник протягом 2 робочих днів від дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобовязано повернути виконавцеі підписаний акт здачі-приймання або надати мотивовану відмову від приймання наданих послуг. У випадку мотивованої відмови замовника, сторони складають двосторонній акт із переліком необхідних доробок і строків виконання.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди № 1 від 29.05.2014 до договору № 75/191-13 від 05.08.2013 про надання послуг з проведення гідравлічних випробувань трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР пункт 8.1 договору викладений в такій редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін, та діє до 31.12.2014. Якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його припинення, то договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови на момент розгляду справи судом є чинними.

Згідно з актом № 26/9 наданих послуг за вересень 2016 року згідно договору № 75/191-13 від 05.08.2013, що підписаний та скріплений печаткою відповідача, у вересні 2016 року проведено гідравлічні випробування трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР, вони відповідають вимогам договору, оформлені належним чином і в строк, замовник до якості наданих послуг претензій не має. Вартість наданих послуг склала 8154,87 грн.

Відповідач за надані послуги за договором про надання послуг з гідравлічних випробувань трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР за період вересень 2016 року з позивачем не розрахувався, у звязку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 8154,87 грн.

Як вказує позивач, листом № 25878 від 03.11.2016 він звернувся до КП «ПКВ» ЕМР з вимогою сплати заборгованості у розмірі 8154,87 грн.

Відповідач за надані послуги з позивачем не розрахувався, доказів повної або часткової оплати суду не надав.

На прострочену заборгованість у розмірі 8154,87 грн позивач нарахував пеню у розмірі 930,63 грн, 3 % річних у розмірі 99,81 грн та інфляційні втрати у розмірі 398,33 грн.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з КП «ПКВ» ЕМР заборгованості за договором про надання послуг з гідравлічних випробувань трубопроводів теплових мереж КП «ПКВ» ЕМР № 75/191-13 від 05.08.2013 за вересень 2016 року в розмірі 9583,64 грн, з яких 8154,87 грн основна заборгованість, 930,63 грн пеня, 99,81 грн 3% річних та 398,33 грн інфляційні втрати.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору про надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 2.3 договору відповідач не розрахувався з позивачем за отримані ним у вересні 2016 року послуги не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, у звязку з чим з 01.11.2015 р. виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 8154,87 грн.

Доказів повної або часткової оплати заборгованості у розмірі 8154,87 грн. відповідач суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за надані послуги в сумі 8154,87 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України й умовами, передбаченими даним договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати боргу позивач нарахував 3% річних у розмірі 99,81 грн за період з 01.11.2016 по 29.03.2017 та інфляційні втрати в розмірі 398,33 грн за період з 01.11.2016 по 29.03.2017.

Розрахунок 3% річних є невірним. У звязку з чим суд здійснив перерахунок 3% річних.

За розрахунком суду за період з 01.11.2016 по 29.03.2017 (149 днів) від суми боргу 8154,87 грн 3% річних становлять 99,76 грн. В цій сумі позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню. У стягненні 3% річних в сумі 0,05 грн суд відмовляє.

Розрахунок інфляційних втрат також є невірним. За розрахунком суду за період з 01.11.2016 по 29.03.2017 від суми боргу 8154,87 грн інфляційні втрати становлять 552,29грн. Але, оскільки суд не може виходити за межі заявлених вимог, інфляційні втрати підлягають стягненню у розмірі, що заявлений позивачем 398,33 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 930,63 грн пені.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 5.2 договору сторони закріпили, що за порушення строків оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від підлягаючій сплаті суми за кожен день прострочення.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього пені є законними і обґрунтованими, але Закон обмежує розмір пені, що підлягає стягненню, подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Враховуючи те, що розмір пені, встановленої договором, є більшим ніж передбачено законодавством, позивач вірно застосував ставку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але розрахунок є невірним, у звязку з цим здійснив перерахунок пені, що підлягає стягненню.

За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 931,07 грн. Однак, оскільки суд не може виходити за межі заявлених вимог, пеня підлягає стягненню у розмірі, що заявлений позивачем 930,63 грн.

Таким чином позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» до Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради про стягнення 9583,64 грн задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, оф. 5-1, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) суму боргу за договором всього в розмірі 9583 (девять тисяч пятсот вісімдесят три) грн 59 коп, з яких 8154 (вісім тисяч сто пятдесят чотири) грн 87 коп основна заборгованість, 930 (девятсот тридцять) грн 63 коп пеня, 99 (девяносто девять) грн 76 коп 3% річних, 398 (триста девяносто вісім) грн 33 коп інфляційні втрати та 1599 (одна тисяча пятсот девяносто девять) грн 99 коп судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.06.2017.

Суддя О.В. Ярешко