ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2017 р.Справа № 924/286/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Димбовський В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі державної установи Торецької виправної колонії (№2), м. Торецьк, Донецька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф", м. Хмельницький

про стягнення заборгованості 91277,50 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від прокуратури: ОСОБА_1 - за службовим посвідченням від 20.08.2012р.

У судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: прокурор звернувся в інтересах позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості 91277,50 грн.

В обґрунтування доцільності задоволення позову прокурор зазначає про те, що 01 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір №37/117Г від 01.09.2014р., предметом якого є надання виконавцем на користь замовника робочої сили з числа засуджених для використання в цілях виконання виробничої господарської діяльності. Зазначає про те, згідно актів виконаних робіт позивач надав робочу силу з числа засуджених, а відповідач прийняв роботи, вказані акти складені та підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, а в момент їх складання та підписання сторони дійшли згоди щодо сум, які підлягають оплаті. Натомість, звертає увагу, що в порушення умов договору ТОВ "Мега-Соф" оплату за надані послуги здійснив не в повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 03.02.2017р. існує заборгованість на загальну суму 91277,50 грн. за липень, серпень, вересень 2016 року.

Прокурор зазначає про те, що підставою представництва у даній справі є порушення інтересів держави та не здійснення захисту інтересів держави суб'єктом владних повноважень - державною установою "Торецька виправна колонія (№2)".

Позивач повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, надіславши заяву про розгляд справи без участі свого представника, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі.

Окрім того, у надісланому 12.05.2017р. поясненні, позивач повідомив про те, що згідно п. 1.1 предметом договору №37Г/117Г від 01.09.2014р. є надання виконавцем на користь замовника робочої сили з числа засуджених для використання в цілях виконання виробничої господарської діяльності, а саме засуджені виїджали до міста Слов'янськ, Донецької області на лісопилку та працювали різноробочими по переробці дошки, бруса та її штабелювання (прибирання цехів і прилеглих територій). Зазначив, що усі необхідні документи для розгляду справи надані, але перелік виконаних робіт на які залучались засуджені для підсобних робіт не зазначаються в актах виконаних робіт, табелях обліку робочого часу засуджених

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав. Причини неявки суду невідомі. Повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи за адресою, яка згідно витягу з ЄДР є його реєстраційною адресою. Повідомлення ж за вищевказаною адресою, відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", є належним повідомленням про розгляд справи в суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.09.2014р. між Дзержинською виправною колонією управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, яку згідно наказу Міністерства юстиції України від 15.12.2016р. перейменовано на державну установу "Торецька виправна колонія (№2)" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф" (замовник) укладено договір №37Г/117Г, відповідно до якого виконавець надає замовнику робочу силу із числа засуджених в необхідній кількості для використання в цілях виробничої і господарської діяльності, які не суперечать діючому законодавству України (п.1.1 договору).

Залучення до праці засуджених у відповідності з положеннями Кримінально-процесуального кодексу України в якості різноробочих у кількості від 15 до 30 чоловік. (п. 2.1 договору).

Надання замовнику робочої сили здійснюється на основі поданої замовником заявки на необхідну кількість осіб, але не більше ніж передбачено п. 2.1 даного договору. Для засуджених, працюючих на об`єктах замовника встановлюється тривалість робочого часу не більше ніж 40 годин на тиждень. Напередодні святкових днів тривалість робочого дня скорочується на одну годину. Тривалість і графік роботи, час роботи та обідньої перерви, а також час для здійснення санітарно-гігієнічних потреб по завершенню роботи оформлюється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.1 - 3.2 договору).

Закритий за поточний місяць табель за підписом представника виконавця підтверджуючий здачу роботи, і за підписом представника замовника, підтверджуючий прийняття робіт, надається виконавцю не пізніше третього числа місяця наступного за звітним. На основі наданого замовником табеля, виконавцем проводиться нарахування заробітної плати засудженим за відпрацьований в розрахунковому періоді час. На основі нарахованого в розрахунковому періоді фонду оплати праці засудженим, виконавцем складається акт виконаних робіт (п. 3.7 3.8 договору).

Розмір оплати за надання робочої сили за одну людину складає 100% від розміру законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати в погодинному відношенні за фактично відпрацьований час, з нарахуванням в розмірі 50% відповідно до постанови КМУ №653 від 22.04.1999р. Акт виконаних робіт є обов`язковим документом для розрахунків за роботу виконану засудженими підписується не пізніше 5-го числа, наступного за звітним; розрахунок здійснюється на протязі десяти календарних днів після підписання акту виконаних робіт. (п. 4.1 - 4.2 договору).

Позивач, на виконання своїх договірних зобов'язань, забезпечував відповідача робочою силою з числа засуджених, про що свідчать наявні в матеріалах справи табеля обліку робочого часу засуджених, працюючих на контрагентних об`єктах ТОВ "Мега-Соф".

За період липень-вересень 2016 року сторони підписали акти виконаних робіт по наданню робочої сили з числа засуджених на загальну суму 92370,84 грн., а саме: акт №42 від 30.07.2016р. на суму 38708,04 грн.; акт №54 від 31.08.2016р. на суму 32688,00 грн.; акт №64 від 30.09.2016р. на суму 20974,80 грн.

Відповідач в повному обсязі не розрахувався за надані послуги.

Так, згідно розрахунків позивача, до липня 2016 року заборгованість відповідача по договору №37Г/117Г становила 98906,66 грн.

Згідно виписок по рахунку відповідачем здійснено оплату на загальну суму 100000,00 грн., а саме: 08.08.2016р. на суму 50000,00 грн., 15.09.2016р. на суму 50000,00 грн.

Частина вказаних коштів зарахована позивачем в рахунок погашення боргу за послуги, надані в минулі періоди, до липня 2016 року, а залишок коштів зараховано в рахунок погашення боргу за заявлений період.

Згідно розрахунків позивача від 12.04.2017р., від 23.05.2017р. по договору від 01.09.2014р. за відповідачем рахується борг в сумі 91277,50 грн.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу робочу силу із числа засуджених для використання у виробничій і господарській діяльності, а відповідач зобов'язався сплатити кошти за надання робочої сили. При цьому, оплата за договором мала бути проведена протягом 10-денного терміну з дня підписання акту виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за договором стосовно надання робочої сили із числа засуджених виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи табелями обліку робочого часу засуджених та складеними і підписаними сторонами актами виконаних робіт.

Натомість, відповідач свої зобов'язання, у строк, обумовлений в договорі, в повному обсязі не виконав, оплату наданих послуг за спірний період здійснено лише частково.

Як вбачається з матеріалів справи, сплачені відповідачем кошти у розмірі 100000,00 грн. позивачем зараховано на погашення минулих боргів за тим самим договором, а залишок коштів враховано за заявлений період. Суд погоджується з даною позицією позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України, наданих листом №06-10/10-1215 від 29.10.2004р., питання віднесення платежу до того чи іншого періоду має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості у хронологічному порядку, тобто починаючи з такої заборгованості, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

У договорі, укладеному між сторонами, не було врегульовано порядок зарахування коштів. Отже, у позивача були всі підстави відносити платежі на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з таких, що виникли у найдавніший період.

Таким чином, позивач правомірно здійснив спрямування та розподіл коштів сплачених відповідачем на погашення заборгованості, що виникла у минулі періоди. Відповідно, за заявлений період відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання, і у нього виник борг, який підлягає стягненню.

З врахуванням викладеного вище, позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідач доказів, які б спростовували позовні вимоги суду не подав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Державної установи Торецької виправної колонії (№2), м. Торецьк, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф", м. Хмельницький про стягнення заборгованості 91277,50 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф" (м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 73, код 39246989) на користь Державної установи Торецької виправної колонії (№2) (Донецька область, м. Торецьк, вул.Херсонська, буд. 32, код 08563091) 91277,50 грн. (дев`яносто одну тисячу двісті сімдесят сім гривень 50 коп.) заборгованості.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Соф" (м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 73, код 39246989) на користь прокуратури Донецької області (Донецька область, м. Маріуполь, Жовтневий район, вул. Університетська, буд. 6, код 25707002) 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 01 червня 2017 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 6 примірників:

1 - до справи;

2 - позивачу (м. Торецьк, Донецька область, вул. Херсонська, 32);

3, 4 - відповідачу (м. Хмельницький, проспект Миру, 73; м. Суми, вул. Сумсько-Київських Дивізій, 24);

5 - Костянтинівській місцевій прокуратурі Донецької області (Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 6-а),

6 - прокуратурі Хмельницької області.