Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

Іменем України

від 07 червня 2017 року у справі №927/393/17

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції справу №927/393/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680

в особі: Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79007

до відповідача: Державного підприємства «Городнянське лісове господарство», вул.Жовтнева, буд. 54, м. Городня, Чернігівська область, 15100

про стягнення 8047грн.40коп.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконсульта, довіреність від 25.10.2016 (реєстровий номер 9583)

від відповідача: ОСОБА_2 юрисконсульта, доручення №47 від 05.05.2017; ОСОБА_3 головного інженера, доручення №48 від 10.05.2017

Рішення приймається після перерв, оголошених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 10.05.2017 по 29.05.2017, з 29.05.2017 по 07.06.2017.

В судовому засіданні 07.06.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 8047грн.40коп. платежів, нарахованих за час затримки вагону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2016 року відповідач відправив зі станції Городня Південно-Західної залізниці до станції Дорнешти, Румунія вагон №60922903 з вантажем «деревина паливна», відправка №486225. За твердженням позивача, через відсутність фітосанітарного сертифікату на вантаж, що перевозився у вагоні №60922903, цей вагон був повернутий (неприйнятий) Румунською залізницею (ChFR) та затриманий на станції Вадул-Сірет, про що складено акт загальної форми від 02.10.2016 №1313 та надіслано телеграфне повідомлення №2 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника. Як зазначає позивач, відповідач 08.10.2016 кур'єрською доставкою «ОСОБА_4 пошта» за експрес-накладною №1238 від 05.10.2016 надіслав на станцію Вадул-Сірет фітосанітарний сертифікат, у звязку з чим залізницею складений акт загальної форми на випуск вагона №60922903 від 08.10.2016 №1330 з нарахуванням належних платежів за затримку вагону згідно зі ставками Збірника тарифів №1 у розмірі 8047грн.40коп, які позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує та зазначає, що ним під час відправки вагону №60922903 з вантажем деревина паливна, було надано весь комплект документів, зазначених в п.9 накладної, в тому числі і оригінал фітосанітарного сертифікату №60/25-6015/ХХ-246299 від 15.09.2016. Відповідач стверджує, що 15.09.2016 документи були прийняті до перевезення агентом комерційним станції Городня Південно-Західної залізниці ОСОБА_5, порушень виявлено не було, про що свідчить видана накладна залізної дороги №486225 від 15.09.2016 з штампом Городня п.-зах. Відповідач повідомляє, що 05.10.2016 до нього звернувся по телефону представник станції Городня Південно-Західної залізниці агент комерційний ОСОБА_6, та повідомила, що оригінал фітосанітарного сертифікату №60/25-6015/ХХ-246299 від 15.09.2016 знаходиться на станції Городня Південно-Західної залізниці, не пояснивши причини знаходження сертифікату на станції Городня Південно-Західної залізниці, а також повідомила, що відправити його до станції Вадул-Сірет не має можливості. У звязку з цим, за повідомленням відповідача, керівник прийняв рішення забрати зі станції Городня Південно-Західної залізниці оригінал фітосанітарного сертифікату №60/25-6015/ХХ-246299 від 15.09.2016 та відправити його Новою поштою за призначенням на станцію Вадул-Сірет. 05.10.2016 оригінал фітосанітарного сертифікату №60/25-6015/ХХ-246299 від 15.09.2016 на вагон №60922903 відправка №486225 з вантажем деревина паливна експрес-накладною №1238 Новою поштою був відправлений в смт Глибока, ж/д станція Вадул-Сірет. З огляду на вищевикладені обставини, відповідач просить залишити позов без задоволення.

В судовому засідання, яке відбулось 07.06.2017, присутні представник позивача (в режимі відеоконференції) та представники відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, пояснення викликаних в порядку ст.30 Господарського процесуального кодексу України посадових осіб станції відправлення, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2016 року зі станції Городня Південно-Західної залізниці відправлено вагон №60922903 з вантажем деревиною паливною, що підтверджується складеною накладною ЦИМ/СМГС №486225.

Відповідно до відомостей, що містяться у вказаній накладній, відправником вантажу є Державне підприємство «Городнянське лісове господарство» (відповідач у справі), а отримувачем вантажу є SC «PROLISOK» S.R.L. Місцем доставки визначено станцію призначення Дорнешти, Румунія; вихідною прикордонною станцією в Україні зазначено станцію Вадул-Сірет.

02 жовтня 2016 року на станції Вадул-Сірет Львівської залізниці складено акт загальної форми №1313 про затримання о 10год.00хв. вагону №60922903 у звязку з відсутністю фітосанітарного сертифікату на вантаж, який перевозився у ньому на підставі накладної №486225, а також направлено повідомлення за №2 (а.с.15) на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника ДП «Городняняське лісове господарство» про виявленні обставини.

07 жовтня 2016 року о 18год.00хв. позивачем отримано через курєрську службу «ОСОБА_4 пошта» надісланий відповідачем на станцію Вадул-Сірет Львівської залізниці фітосанітарний сертифікат, що підтверджується експрес-накладною №1238 (а.с.108).

08 жовтня 2017 року на станції Вадул-Сірет Львіської залізниці складено акт загальної форми №1330, в якому відображено про отримання фітосанітарного сертифікату, зазначено час закінчення затримки об 11.00год., та наведені розрахунки платежів за час затримання вагону (а.с.13) .

Як вбачається з акту загальної форми №1330 загальний час затримки вагону склав 145год., внаслідок чого залізницею нараховано до сплати відповідачу наступні платежі: користування 4157грн.90коп., зберігання 3093грн.90коп., маневрові роботи 673грн.60коп., телеграфний збір 122грн.00коп. Загальна сума платежів, нарахованих залізницею до сплати відповідачу за час затримки вагону склала 8047грн.40коп.

Позивачем надіслано на адресу відповідача лист №1 від 05.01.2017 (а.с.81), в якому ним повідомлено відповідачу про те, що за час затримання вагону з причин відсутності фітосанітарного сертифікату на вантаж, який перевозився у вагоні №60922903 на підставі накладної №486225, підлягають сплаті кошти в розмірі 8047грн.40коп., а саме: маневрова робота 673грн.60коп., користування 4157грн.90коп., зберігання 3093грн.90коп., тел. збір 122грн.00коп., та просив гарантувати оплату нарахованих коштів письмово.

Відповідач у відповідь на вищевказаний лист позивача листом №44 від 10.01.2017 (а.с.79) повідомив, що ним 15.09.2016 представнику станції Городня ОСОБА_5 було надано весь комплект документів для відправлення ПВ 60922903, який зазначений в переліку п.9 залізничної накладної, що підтверджується штампом представника станції Городня в п.16 залізничної накладної. Також у вказаному листі відповідач зазначив, що оскільки ним виконано всі вимоги залізниці про надання пакету документів для успішного перевезення вантажу до станції призначення, в тому числі оригінал фітосанітарного сертифікату, він відмовляється від сплати коштів в сумі 8047грн.40коп.

Позивачем надіслано на адресу відповідача претензію №НЮ-531 від 07.04.2017 (а.с.17), в якій запропоновано відповідачу сплатити 8047грн.40коп. нарахованих платежів за час затримки вагону №60922903 з вантажем деревина паливна, відправка №486225 та повідомлено реквізити банківського рахунку, на який мають бути перераховані кошти.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.76), вищевказана претензія отримана відповідачем 12 квітня 2017 року.

Доказів надання від повіді на вказану претензію сторонами не надано.

За твердженням позивача, відповідач до цього часу нараховані за час затримки вагону платежі у сумі 8047грн.40коп. не сплатив, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, оспорює правомірність нарахування позивачем платежів за час затримки вагону, і стверджує, що ним надавались всі документи, перелічені в графі 9 накладної ЦИМ/СМГС №486225, необхідні для відправки вагону №60922903 з вантажем деревина паливна.

Отже, спір між сторонами виник щодо сплати платежів, які нараховані за час затримки вагону №60922903, що відбулась внаслідок відсутності документу, зазначеного у накладній №486225.

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних відносин суд виходить з такого:

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст.306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

В силу п.22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно із п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Відповідно до п.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За змістом п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній.

В силу абз.2, 3 п.1.2. Правил оформлення перевізних документів для підтвердження приймання вантажу до перевезення після оформлення приймання вантажу до перевезення один із трьох примірників накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу станцією відправлення видається відправникові вантажу.

Крім того, враховуючи, що місцем доставки вантажу, який направлявся відповідачем у вагоні №60922903 за накладною ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016, визначено станцію Дорнешти, Румунія, тому суд приходить до висновку, що перевезення вантажу за вказаною накладною здійснювалось у міжнародному залізничному сполученні.

В силу ч.3 ст.18 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів і пасажирів у прямому і непрямому міжнародному і прямому змішаному сполученнях регулюються чинним законодавством України і міжнародними договорами України.

Аналогічне положення міститься і в п.4 Статуту залізниць України, відповідно до якого перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Одним із міжнародних договорів, що регулюють порядок здійснення міжнародних перевезень залізничним транспортом є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (Угода про МЗВС), учасницею якої є Україна.

При цьому судом враховується, що спірні відносини виникли у позивача не з Румунською стороною, а з резидентом України, яка є учасником даної угоди, у звязку з чим норми цієї угоди мають обовязкову силу для резидентів України, які на її умовах уклали договір перевезення.

Відповідно до §1 ст.7 Угоди про МЗВС договір перевезення оформляється накладною єдиного зразка. Зокрема, за змістом §15 даної статті Угоди про МЗВС договір перевезення може бути оформлений накладною ЦИМ/СМГС.

В силу §5, §6 ст.8 Угоди про МЗВС договір перевезення вважається укладеним з моменту приймання станцією відправлення вантажу і накладної до перевезення. Приймання до перевезення посвідчується проставленням на накладній календарного штемпеля станції відправлення. Після проставлення штемпеля накладна є доказом укладення договору перевезення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що внаслідок оформлення накладної ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016 та прийняття-передачі деревини паливної, навантаженої у вагон №60922903, до перевезення між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу у міжнародному залізничному сполученні, в яких позивач є перевізником, а відповідач вантажовідправником.

Відповідно до ч.4 ст.308 Господарського кодексу України у разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобовязаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем.

Відповідно до абз.7 п.1.2. Правил оформлення перевізних документів до накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України.

Згідно із п.32 Правил приймання вантажів до перевезення вантажів, які згідно з чинним законодавством підлягають фітосанітарному контролю, здійснюється відповідно до фітосанітарних заходів, визначених Законом України «Про карантин рослин».

Вимога ч.1 ст.46 Закону України «Про карантин рослин» щодо здійснення експорту обєктів регулювання, включених до переліку обєктів регулювання для цілей експорту, в супроводженні оригіналу фітосанітарного сертифікату, розповсюджується також й на деревину паливну.

За змістом ч.2, 3, 13 ст.46 Закону України «Про карантин рослин» фітосанітарний сертифікат видається державним фітосанітарним інспектором не раніше, ніж за 14 діб до дати переміщення обєктів регулювання на підставі проведених фітосанітарних процедур. Державний фітосанітарний інспектор зобовязаний видати заявнику фітосанітарний сертифікат чи прийняти рішення про відмову у його видачі протягом 24 годин після завершення завантаження транспортного засобу. Завершення завантаження транспортного засобу фіксується шляхом направлення власником вантажу або уповноваженою ним особою письмового повідомлення про початок завантаження транспортного засобу до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, із зазначенням інформації про транспортний засіб, вантаж, запланований час та дату завершення завантаження. Фітосанітарнй сертифікат повинен мати серійний номер та відповідати типовим сертифікатам міжнародних організацій і в разі потреби містити додаткову декларацію, визначену країною призначення.

За змістом §1 ст.11 Угоди про МЗВС відправник зобовязаний додати до накладної супровідні документи, необхідні для виконання митних та інших правил на всьому шляху проходження вантажу, а також у випадку необхідності сертифікат і специфікацію. Всі супровідні документи, які додаються відправником до накладної, повинні бути ним названі в накладній в графі «Документи, додані відправником». Якщо відправником не будуть додані до накладної документ, який дає право на вивезення вантажу за кордон, то він зобовязаний в накладній в графі «Особливі заяви відправника» вказати назву документа, його номер і дату видачі, а також митницю, до якої він направив цей документ. Якщо відправником не будуть додані до накладної сертифікат або специфікація, він повинен зробити в накладній в графі «Документи, додані відправником» відмітку про те, що додання таких документів не вимагається. Якщо відправник не виконає вимоги даного параграфу, то станції відправлення повинна відмовити в прийнятті вантажу до перевезення.

Отже, згідно з приписами чинного законодавства на вантаж, який перевозився у вагоні №60922903, мав бути оформлений та доданий до накладної ЦИМ/СМГС №486225 фітосанітарний сертифікат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі заяви від 15.09.2016 (а.с.111) отримано на спірну поставку фітосанітарний сертифікат №60/25-6015/ХХ-246299 від 15.09.2016.

Згідно із абз.1, 2 п.1.6. Правил оформлення перевізних документів перевізні документи, оформлені відправником в паперовому вигляді, перевіряються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції у разі надання згоди на навантаження на місцях загального користування. Перевіркою встановлюються: наявність плану (місячного або додаткового) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному напрямку перевезення, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно до правил оформлення перевізних документів, наявність зазначених відправником у графі 9 «Документи, що додані відправником» додаткових супровідних документів та документів дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачено законами України. Перед укладенням договору перевезення за результатами такої перевірки начальник станції або уповноважений ним працівник станції проставляє свій підпис (із зазначенням дня, місяця і року) у графі 57 «Увезення дозволено. Навантаження призначено на».

Як свідчить відмітка в графі 9 «Документи, додані відправником» накладної ЦИМ/СМГС №486225, до вказаної накладної відповідачем, зокрема, додано й фітосанітарний сертифікат.

Системний аналіз вищенаведених норм чинного національного та міжнародного законодавства свідчить, що факт прийняття залізницею до перевезення вантажу, навантаженого відповідачем у вагон №60922903, підтверджує наявність всіх документів, зазначених відправником у графі 9 «Документи, додані відправником» накладної ЦИМ/СМГС №486225.

Крім того, факт додання відповідачем до накладної ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016 фітосанітарного сертифікату підтверджується протоколом оперативної наради при начальнику ст. Городня щодо затримки вагона №60922903 по ст. Вадул-Сірет Львівська залізниця від 07.11.2016 (а.с.82), під час якої встановлено, що «агентом комерційним було перевірено всі предявленні вантажовідправником документи, які були всі в наявності та підшиті комерційним агентом до накладної», а також листом №2 від 05.05.2017 (а.с.85), в якому станція відправлення Городня підтвердила, що «оригінал фітосанітарного сертифікату, який зазначено в переліку пункту 9 залізничної накладної було надано ДП «Городнянське лісове господарство». Агентом комерційним ст.Городня пакет документів було перевірено, підшито до накладної та відправлено зі станції.».

Викликані в судове засідання за клопотанням сторін в порядку ст.30 Господарського процесуального кодексу України посадові особи станції відправлення, а саме: начальник станції Городня ОСОБА_4 та комерційний агент ОСОБА_5 також підтвердили факт додання відповідачем до накладної ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016 фітосанітарного сертифікату на вантаж, відправлений у вагоні №60922903. Зокрема, комерційний агент, яка приймала участь при оформленні відправки спірного вагону, ОСОБА_5 в письмових поясненнях від 29.05.2017 (а.с.127) повідомила суду, що вона «перевірила оформлення всіх документів накладної та наявність предявлених документів клієнтом: грузової таможеної декларації, специфікації, счет-фактури, фитосанітарний сертифікат, копії сертифіката происхожденія, радіологічний сертифікат, та підшила до накладної, про що відмічено клієнтом у перевізному документі графі « 9». Попутних актів з сусідніх станцій не надходило.».

Отже, матеріалами справи підтверджується подання відповідачем залізниці разом з накладною ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016 доданого до неї фітосанітарного сертифікату на вантаж, завантажений у вагон №60922903 під час оформлення відправки та відправлення вагону.

Відповідно до ч.8 ст.10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Відповідно до п.120 Статуту залізниць України за затримку вагонів і контейнерів через недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших адміністративних правил або неналежне їх оформлення, вантажовідправник вносить плату, встановлену відповідно до статті 119 цього Статуту, і несе відповідальність перед залізницею за наслідки затримки вагонів і контейнерів.

Згідно із п.119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням. Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

В пункті 121 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема у інших випадках, передбачених Правилами.

Відповідно до п.13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Аналіз змісту п.8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, п.8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087, п.1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085, свідчить, що плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажів у вагонах та інші платежі, які виникли через затримку вагонів з вантажами під час перевезення, стягуються з вантажовласника (відправника, одержувача) у разі затримки вагонів «з причин, які залежать від вантажовласника», з «його вини», з «причин, які не залежать від залізниці».

За змістом §2 ст.11 Угоди про МЗВС відправник несе відповідальність перед залізницею за наслідки, які виникли в результаті відсутності, неповноти або неправильності супровідних документів. Якщо перевезення або видача вантажу затримується внаслідок того, що відправник не представив необхідних супровідних документів або документи, які представлені ним і вказані в накладній в графі «Документи, додані відправником», є недостатніми або неправильними, то за час затримки стягуються штрафи, збори, такі як: за зберігання вантажу, простій вагонів. Штрафи, збори, такі як: за зберігання, простій вагонів, стягуються з відправника або одержувача в залежності від того, хто з них сплачує провізні платежі за перевезення по даній транзитній залізниці. При втраті залізницею супровідних документів, вказаних відправником в графі «Документи, додані відправником» накладної, штрафи і збори, повязані з затримкою вантажів по цій причині, не стягуються.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач на момент передачі вантажу у вагоні №60922903 разом з накладною ЦИМ/СМГС №486225 від 15.09.2016 на станції Городня для відправлення вагону до місця призначення надав всі супровідні документи, зазначені у п.9 накладної, тому суд приходить до висновку, що немає вини відповідача у відсутності фітосанітарного сертифікату, яке виявлено на станції Вадул-Сірет. А відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем платежів за час затримки вагону.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в повному обсязі покладаються на позивача.

Керуючись Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом Залізниць України, ст.306, 308 Господарського кодексу України, ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення підписано 09 червня 2017 року.

Суддя Т.Г.Оленич