РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017Справа №910/5795/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Бетта»
простягнення 22 900 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Самчишина Н.М.
від відповідача:Вергелес П.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» (позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетта» про стягнення заборгованості в розмірі 22 863,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором маркетингових послуг №Б-17/1 від 01.04.2013 в частині здійснення оплати наданих послуг на суму 22 863,59 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.05.2017.

Відповідач у письмових поясненнях, поданих до суду 12.05.2017, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на відсутність доказів того, що відповідач взагалі замовляв надання маркетингових послуг. Також, за твердженнями відповідача, сторонами не було погоджено ані вартості таких послуг, ані їх обсягу; з наданих позивачем документів неможливо встановити строки та місце надання послуг, а також повноваження особи, яка такі документи підписала; строк дії договору закінчився 31.12.2014.

15.05.2017 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 22 900 грн.

Вказана заява, яку суд розцінює як заяву про збільшення позовних вимог, є такою, що відповідає приписам статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому була прийнята судом для подальшого розгляду.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.05.2017 судом оголошено перерву до 29.05.2017.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову надав заперечення.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України у судових засіданнях складались протоколи, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетта» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» (виконавець) укладено договір №Б-17/1 (маркетингових послуг) з протоколом розбіжностей до нього (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого замовник доручає та оплачує, а виконавець зобов'язується надати йому маркетингові послуги (що сприяють збільшенню обізнаності споживачів і підвищенню лояльності до товару) щодо підписання договору поставки та по проведенню комплексних дій, націлених на активний продаж товару, торговельних марок Rеckitt Benckiser, щодо яких здійснює господарську діяльність замовник.

Перелік послуг, що надаються виконавцем, викладено сторонами у пункті 1.2 Договору, серед яких: розміщення продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, на території магазинів мережі «Континент»; забезпечення оптимального представлення товарного асортименту продукції, щодо якої здійснює свою діяльність замовник, у торговому залі магазину мережі «Континент»; додаткова викладка товару; моніторинг споживчого попиту та дослідження споживчого ринку; організація і проведення заходів з стимулювання збуту, які здійснюються замовником; управління запасами товарів та користування їх розмірами у відповідності до потреб споживачів; надання інформації про збут; публікація інформаційного буклету «Континент» як інструменту прямого маркетингу; моніторинг та аналіз товарообігу; підписання договору поставки; передпродажна підготовка товару, щодо якого здійснює свою діяльність замовник, введення до бази даних виконавця нових товарів, щодо яких замовник планує здійснювати свою господарську діяльність, та заміна існуючих; надання дублікатів документів замовнику; надання в тимчасове використання замовнику робочого місця для роботи промоутера-консультанта; внесення змін до діючої специфікації; інші послуги згідно домовленостей сторін.

У пункті 2.2.9 Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) визначено, що підтвердженням надання послуг є акти виконаних робіт. Замовник зобов'язаний підписати та повернути виконавцеві акти виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання. У разі, якщо замовник не передає чи не надішле виконавцеві підписаний примірник акту, чи не виявить письмові зауваження щодо наданих послуг, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку замовника, а послуги - наданими.

Згідно з п. 9.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013. У тому випадку, якщо жодна із сторін письмово не менш як за 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Матеріали справи не містять доказів висловлення будь-якою зі сторін Договору заперечень заяви про припинення його дії, у зв'язку з чим вказаний договір вважається продовженим на новий строк та є чинним. При цьому, твердження відповідача про закінчення терміну дії договору є необґрунтованими, враховуючи, що умови договору передбачають можливість багаторазового продовження його строку до тих пір, поки однією зі сторін не буде зроблено відповідної заяви.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості з оплати послуг у розмірі 22 900 грн.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір №Б-17/1 (маркетингових послуг) від 01.04.2013 (з протоколом розбіжностей) як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст. ст. 901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Зі змісту позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог та пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, у їх сукупності вбачається, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за маркетингові послуги в розмірі 22 900 грн. згідно з рахунком на оплату №4782 від 05.12.2014 на суму 22 900 грн. Оскільки вказаний рахунок оплачено не було, товариством сформовано акт наданих послуг №1772 від 23.12.2015 на суму 22 900 грн.

Доводи відповідача про підписання акту №1772 від 23.12.2015 неуповноваженою особою є безпідставними, оскільки зі змісту даного акту вбачається, що його підписано особою, відповідальною за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а саме головним бухгалтером товариства ОСОБА_3, а також скріплено печаткою позивача.

Матеріали справи (опис вкладення у лист, конверт) свідчать, що на виконання умов Договору 26.12.2016 позивачем було направлено на адресу місцезнаходження відповідача рахунки на оплату та акти наданих послуг для їх підписання замовником, у тому числі: рахунок на оплату №4782 від 05.12.2014 на суму 22 900 грн. та акт наданих послуг №1772 від 23.12.2015 на суму 22 900 грн. Однак, конверт було повернуто відділенням поштового зв'язку з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання».

Заперечення відповідача щодо невірного зазначення позивачем адреси відповідача при направленні йому рахунків та актів наданих послуг юридично неспроможними та безпідставними, оскільки у 2015 році найменування вулиці Сергія Струтинського було змінено на Болсунівську, що є загальновідомим фактом та доказуванню не підлягає.

Посилання відповідача на пункт 2.2.10 Договору судом також до уваги не приймається, оскільки положеннями вказаного пункту передбачено право виконавця, а не обов'язок, передавати замовнику документи за допомогою системи EDI «Електронний обмін даними».

Як зазначалось, у пункті 2.2.9 Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) сторони домовились, що замовник зобов'язаний підписати та повернути виконавцеві акти виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання. У разі, якщо замовник не передає чи не надішле виконавцеві підписаний примірник акту, чи не виявить письмові зауваження щодо наданих послуг, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку замовника, а послуги - наданими.

Отже, приймаючи до уваги, що направлений позивачем акт наданих послуг №1772 від 23.12.2015 відповідач не підписав, а також не подав позивачу письмових зауважень щодо наданих послуг (у тому числі, їх ціни, обсягу, періоду надання, переліку товарів тощо), вказаний акт вважається визнаним і узгодженим, а послуги на суму 22 900 грн. - наданими.

При цьому, доводи позивача про необхідність попереднього замовлення загальних маркетингових послуг не відповідають змісту Договору. Так, згідно з п. 10.3 Договору заповнення бланку замовлення передбачено лише для отримання додаткових послуг, які договором не визначені.

Твердження відповідача про невиконання пункту 2.2.2 Договору, яким встановлено обов'язок замовника провести заходи стимулювання збуту згідно з погодженим сторонами планом, також є необґрунтованими, оскільки не спростовують факт надання послуг позивачем. У даному випадку судом враховано, що організація і проведення заходів зі стимулювання збуту, які здійснюються замовником, є лише однією з маркетингових послуг, надання яких передбачено Договором. Факт надання інших послуг, у тому числі здійснення передпродажної підготовки товару, відповідачем не спростовано.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

У пункту 3.2 Договору (з урахуванням протоколу робіжностей) сторони погодили, що плата за надані виконавцем послуги, передбачені п. п. 2.2.2, 2.2.3, 3.1.3-3.1.5, 3.1.7-3.1.12, вноситься замовником не пізніше 5 банківських днів з дати виставлення рахунку.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та умов Договору, з огляду на встановлений судом факт направлення відповідачу акту наданих послуг та рахунку, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов'язань, щодо яких заявлено позов, настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з цим, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів погашення заборгованості в розмірі 22 900 грн., всупереч вимогам ст. ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, до матеріалів справи не надав. Обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, суду також не наведено.

Натомість, згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетта» про стягнення 22 900 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання даного позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетта» (01014, м. Київ, вул. Болсунівська, буд. 6; ідентифікаційний код 31405839) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Торг» (03146, м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 15; ідентифікаційний код 25642797) заборгованість у розмірі 22 900 (двадцять дві тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2017.

Суддя В.П. Босий