РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017Справа №910/6505/17

За позовом: приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про: стягнення 40035,30 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Прохоров Ю.Г. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 40035,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані вимогою позивача відшкодувати суму нестачі вантажу (антрацит), відправленого у вагонах №52244308 та №61603734 за залізничною накладною №53423513, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 40 035,30 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність документа, який би підтверджував вартість втраченого вантажу.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

В судовому засіданні 06.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 року між ПАТ "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (покупець) та ТОВ «ДТЕК Трейдинг» (продавець) укладено Договір №УПр14/28/162 від 30.12.2013 року, за умовами якого продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених даним Договором.

25.12.2015 року між ПАТ «Українська залізниця» в особі виконуючого обов'язки начальника та в особі виконуючого обов'язки заступника начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (виконавець) та ПАТ "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (вантажовласник) укладено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року, за умовами якого виконавець зобов'язався надавати вантажовласнику послуги, пов'язані з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.7.1.Договору за цим договором виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як вбачається з матеріалів справи на адресу позивача у вагонах №52244308, 61603734 надійшов вантаж - антрацит, вантажовідправник- ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», що підтверджується залізничною накладною №53423513 від 29.12.2016р.

Відповідно до залізничної накладної №53423513 від 29.12.2016р. вага вантажу у вагоні №52244308 склало 70000 кг, у вагоні №61603734 - 70 000 кг.

Статтею 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

05.01.2017р. на станції Волноваха Донецької залізниці був складений комерційний акт АQ № 654612/3/8 про недостачу вантажу в вагоні №52244308 в кількості 8150кг, про що в накладній №53423513 зроблено відповідну відмітку.

В комерційному акті зазначено, що за залізничною накладною значиться: вантаж антрацит, навалом, маркований вапном. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 85350 кг, тара - 23500 кг, нетто - 61850 кг, що менше документа на 8150 кг.

У комерційному акті зазначено, погрузка нижче бортів на 10-30см. З права по ходу поїзда над 1-2 виїмка на ширину вагону, над 3-4-5-6-7 люками є поглиблення 150-160см, в глибину 80-120см., у місті поглиблення маркування відсутнє. Вагон у технічному відношенні справний.

05.01.2017р. па станції Волноваха Донецької залізниці був складений комерційний акт АQ № 654613/4/9 про недостачу вантажу в вагоні №61603734 в кількості 10400кг, про що в накладній № 53423513 зроблено відповідну відмітку про нестачу вантажу.

В комерційному акті зазначено, що за залізничною накладною значиться: вантаж антрацит, навалом, маркований вапном. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 85100 кг, тара з брусу - 23500 кг. нетто - 59600 кг, що менше документа на 10400 кг.

У комерційному акті зазначено, що погрузка нижче бортів на 10-30см., маркування відсутнє. По ходу поїзда над 2-3-4-5-6-7 люками є поглиблення 700-800см, на ширину вагона, в глибину 50- 70см. Вагон в технічному відношенні справний.

Вартість 1 тони вантажу в вагоні № 52244308, відповідно до рахунку вантажовідправника ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» № 2160 від 29.12.2016 року складає 2334,42 грн. з ПДВ), виходячи з розрахунку: 490228,20 грн. (загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 210т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 2334,42 грн. з ПДВ. Згідно комерційного акту АQ № 654612/3/8 від 05.01.2017р., недостача склала 8150

кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг х 1% = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 8150 кг - 700 кг = 7450 кг (7,45 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 52244308 складає: 7,45 т х 2334,42 грн.= 17 391,43 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% нетто від маси нетто 70 000 кг складає: 70 000 кг х 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 10400 кг - 700 кг = 9700 кг (9,70 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 61603734 складає: 9,70 т х 2334,42 грн. = 22643,87 гри.

Таким чином загальна сума недостачі вантажу склала суму в розмірі 40035,30 грн.

Згідно ст.130 Статуту залізниць Україн право на пред'явлення претензії та позову залізниці у разі недостачі вантажу належить одержувачу.

Відповідно до ст.909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до статті 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно частини 2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагонах №61603734, 52244308 за спірним перевезенням підтверджується комерційними актами АQ № 654612/3/8 від 05.01.2017р та АQ № 654613/4/9 від 05.01.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

У відповідності до ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу у вагонах №61603734, 52244308 визначена позивачем на підставі рахунку-фактури вантажовідправника ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» № 2160 від 29.12.2016 року.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, наявність своєї вини у втраті вантажу позивача не спростував, своїм правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, обов'язковою умовою відшкодування збитків є порушення учасником господарських відносин власних господарських зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

ПАТ "Укрзалізниця" як нова юридична особа утворена згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон) та Постанови КМУ "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №200 від 25.06.2014 року.

Статут Залізниці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, відповідно до якої Залізниця утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (ідентифікаційний код 00034045), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Серед таких підприємств є і ДП "Донецька залізниця".

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (стаття 104 ЦК України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (статті 107 ЦК України).

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб, перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи, відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться і в Постанові №200.

Разом з тим, майно (активи, власний капітал та зобов'язання підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, і відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 12.11.2014 № 604.

Постановою КМУ від 12.11.2014 № 604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Вищенаведені нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України прямо вказують, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі, Підприємства), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, не увійшло до статутного капіталу Залізниці.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено те, що ДП "Донецька залізниця" з 25.11.2014 перебуває в стані припинення.

Разом з тим, 05.08.2015 було оформлено передавальний акт, відповідно до якого майно ДП "Донецька залізниця" було передано відповідачу, із зауваженням такого змісту: правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства, яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки.

Отже, решта майна було передано правонаступнику, тобто ПАТ "Українська залізниця".

З матеріалів справи вбачається, що спірне перевезення відбулося у січні 2017 року згідно договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року укладеного позивачем з ПАТ "Українська залізниця", а не з ДП "Донецька залізниця".

Права та обов'язки, які виникли між позивачем та відповідачем на підставі вищевказаного договору, виникли вже після створення у 2014 році нової юридичної особи - ПАТ "Українська залізниця" до складу якої увійшло, згідно із довідки з ЄДРПОУ, зокрема і ДП "Донецька залізниця".

Таким чино за перевезення вантажу відповідає ПАТ "Українська залізниця".

Всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача..

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Левченка, будинок 1, ) 40035 (сорок тисяч тридцять п'ять) грн 30 коп - вартості нестачі вантажу та 1600 (тисяча шістсот) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 09.06.2017 р.