ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Справа № 911/1156/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Лубнифарм»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко»

про стягнення 187 427,07 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 15.05.2017;

відповідач не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Лубнифарм» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (відповідач) про стягнення 187 427,07 грн. заборгованості за Договором поставки № 7-2/1 від 01.01.2015.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що в порушення взятих на себе договірних зобовязань, відповідач в повному обсязі та вчасно не розрахувався за отриманий на підставі видаткових накладних товар, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 187 427,07 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.04.2017 порушено провадження у справі № 911/1156/17 та призначено до розгляду на 22.05.2017.

22.05.2017 відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не було надано заявок на отримання товару, у звязку з чим неможливо встановити обсяги поставок та їх строки. Також, за словами відповідача, наявні в матеріалах справи накладні не підтверджують факт отримання товару, оскільки не містять посади та особистого підпису осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій. Зазначений відзив залучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.05.2017 було оголошено перерву до 29.05.2017, про що сторони повідомлені особисто під підпис в бланку суду про перерву.

26.05.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви з урахуванням поданого відповідачем відзиву.

Після оголошеної перерви, представник відповідача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю бути присутнім на вказаному судовому засіданні з причин участі уповноваженого представника відповідача в судовому засіданні по іншій справі.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони та інших учасників процесу добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами.

Справу від імені підприємства можуть вести керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства.

Відповідачем не подано доказів, що представник, який не мав можливості зявитись на вказане судове засідання, є єдиним можливим представником підприємства, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Крім того, у випадку незявлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Таким чином, зважаючи на те, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а останнім реалізоване право на подання відзиву на позов, інших доказів відповідачем через канцелярію суду подано не було, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Частиною 1 статті 85 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 29.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

01.01.2015 року між ПАТ «Лубнифарм» (продавець) та ТОВ «Фрам Ко» (покупець) було укладено Договір № 7-2/1, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити лікарські засоби (товар) за ціною встановленою у продавця, зазначеною у накладних на передачу товару та на умовах визначених цим договором.

Найменування, одиниці виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна за одиницю товару, асортимент, загальна вартість кожної окремої замовленої партії продукції зазначається у видаткових накладних, що є невідємною частиною Договору (пункт 1.2. договору).

У відповідності до Розділу 2 Договору, ціна товару, по цьому Договору встановлюється в гривнях. Загальна сума Договору складає суму видаткових накладних на кожну партію поставленого товару. Товар відвантажується по цінам, які діють на час відвантаження.

Оплата товару здійснюється покупцем за визначеною цим Договором та накладними ціною. Покупець зобовязаний провести оплату за поставлений товар після його прийняття, якщо інші умови оплати не буде встановлено товаророзпорядчими документами на нього (видатковими накладними).

Згідно п. 4.7 Договору, перехід права власності на товар від Продавця до Покупця відбувається в момент передачі товару Покупцю.

Так, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно господарського законодавства України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 ГК України).

Законодавством України визначено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи, на виконання Договору № 7-2/1 від 01.01.2015 року, позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 408 478 грн. 91 коп., зокрема, за накладною № РН ЛФ-0001943 від 14.12.2016 року на суму 227 448 грн. 08 коп., за накладною № РН ЛФ-0001945 від 15.12.2016 року на суму 132 495 грн. 63 коп., за накладною № РН ЛФ-0001946 від 15.12.2016 року на суму 48 535 грн. 20 коп.

Однак, зі слів позивача, вказаний товар відповідач оплатив частково в сумі 221 051 грн. 84 коп. по накладній № РН ЛФ-0001943 від 14.12.2016 року, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 187 427,07 грн., яку і просить стягнути позивач.

Як зазначалось вище, в запереченнях на позов, відповідач вказує на той факт, що в порушення умов договору позивачем не було надано документів (заявок) на замовлення товару, з яких можна встановити факт замовлення товару, його кількість, вартість, умов та строків поставки.

З даного приводу суд зазначає, що відсутність документів на замовлення відповідачем відповідного товару та товарно-транспортних накладних за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 у справі №3-77гс15).

Також відповідач посилається на те, що у видаткових накладних, поданих позивачем, відсутні відомості про особу, яка брала участь у господарській операції від ТОВ "Фрам Ко", а саме ім'я, прізвище та по батькові уповноваженої особи, підпис, мокра печатка підприємства.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ має містити зокрема та не виключно: назву підприємства від імені якого складеного документ, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що видаткові накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи, містять необхідні реквізити первинного облікового документу, фіксують факт господарської операції, та дозволяють достовірно ідентифікувати відповідача як особу, яка отримала товар від позивача на виконання договору поставки №7-2/1.

На підтвердження належним чином отриманого товару на підставі накладних, зокрема, уповноваженими особами ТОВ «Фрам Ко», позивачем також надані довіреності імя на ОСОБА_2 (№ 6667к від 14.12.2016) та ОСОБА_3 (№ 3207Д від 16.12.2016), виданих відповідачем.

Враховуючи вищевикладене та те, що товар був прийнятий відповідачем, за який він в порушення умов договору та норм законодавства в повному обсязі не розрахувався, доказів оплати суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 187 427,07 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не спростованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Леніна, будинок 114, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Лубнифарм» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Барвінкова, 16, ) 187 427 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста двадцять сім) грн. 07 коп. основного боргу та 2 811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. 41 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 31.05.2017

Суддя О.В. Щоткін