РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017Справа №910/1751/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія Юкрейн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕНК"

про стягнення 33 130,94 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Іщенко І.П., довіреність б/н від 26.01.2017

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глорія Юкрейн" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕНК" про стягнення 33 130,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1751/17 та призначено розгляд на 06.03.2017.

27.02.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові матеріали на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання 06.03.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 06.03.2017 розгляд справи відкладено на 03.04.2017.

03.04.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 призначено розгляд справи на 12.05.2017.

В судове засідання 12.05.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити поз0овні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 12.05.2017 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 12.05.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2016 між ТОВ «Глорія Юкрейн», як Орендодавцем та ТОВ «ФРЕНК», як Орендарем було укладено Договір найму (оренди) помешкання № 15 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендатор зобов'язується надати/в строкове платне користування (оренду) квартиру №46 (загальною площею 90,1 кв. м.) в будинку 32 «В» і паркомісце № 116 (загальною площею 13,75 кв.м.) в будинку 32 А по вул. Глибочицька в м. Києві (надалі - Об'єкт оренди), а Орендар зобов'язується користуватися Об'єктом оренди відповідно до умов даного Договору і своєчасно вносити передбачену Договором орендну плату, а також плату за експлуатаційні і комунальні послуги, які виникають в момент користування даним Об'єктом Оренди.

Відповідно до п. 4.2 Договору в строк до 05.12.2016 року Орендарем на поточний рахунок Орендодавця сплачується орендна плата за перший місяць оренди - за грудень 2016 року на загальну суму 30935,00 гривень 00 коп.

Позивач зазначив, що 07.12.2016 року Орендар частково сплатив на поточний рахунок Орендодавця орендну плату на загальну суму 21135,00 гривень.

Позивач зазначив, що в зв'язку із наявністю заборгованості, 16.12.2016 р. Орендодавець звернувся до Орендаря із проханням оплатити частину недоплаченої орендної суми в розмірі 9 800,00 грн. (дев'ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок). Проте відповідь на лист не надходила.

Відповідно до п. 4.6. Договору Розрахунок орендної плати за неповний місяць здійснюється пропорційно фактичній кількості календарних днів у відповідному місяці.

Передача об'єкта оренди відбулася 16.01.2017 року, що підтверджується Актом прийому-передачі № 1 від 16.01.2017 р. Відтак, 15 днів січня квартира знаходилася у користуванні Орендаря.

Згідно з п. 4.8. Договору у вартість орендної плати не входять комунальні та експлуатаційні послуги, вартість електроенергії, водопостачання, теплопостачання, інтернет, телебачення. Вартість таких послуг оплачується Орендарем протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати отримання виставлених Орендодавцем рахунків на підставі рахунків, виставлених від постачальників таких послуг або керуючої компанії по дому.

Позивач зазначив, що відповідно до умов Договору Орендар повинен був сплатити Орендодавцю 32201,18 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором оренди (найму).

Відповідно до п.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 5 ст. 759 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідачем не надано доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 32201,18 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зобов'язання взяті за Договором належним чином, оскільки не здійснив оплату в установлений строк, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 6.2. Договору у разі затримки внесення Орендарем передбаченої цим Договором орендної плати, Орендар на вимогу Орендодавця сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє Орендаря від обов'язку внесення відповідних платежів згідно з цим Договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача пені та 3% річних з простроченої суми, а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача про стягнення з відповідача 58,55 грн. - 3% річних та 871,21 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕНК» (03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27, кім. 3, ідентифікаційний код 40737657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія Юкрейн» (04071, м. Київ, вулиця Нижній Вал, будинок 15, офіс 404, ідентифікаційний код 40663329) основну заборгованість у розмірі 32201 (тридцять дві тисячі двісті одну) грн. 18 коп., пеню в розмірі 871 (вісімсот сімдесят одну) грн. 21 коп., 3% річних в розмірі 58 (п'ятдесят вісім) грн. 55 коп., судовий збір в розмірі 1600 (одна тисячі шістсот) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.2017

Суддя Мельник В.І.