ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

29 травня 2017 року Справа № 5/191/10-55

м.Миколаїв

Кредитор: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Банкрут: Приватне акціонерне товариство "МИКОЛАЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", 54011, м.Миколаїв, вул.Індустріальна, 1/6, код 33250759

Ліквідатор: Бутенко О.О., АДРЕСА_2

Прокуратура Миколаївської області, 54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, 28

Суддя Ткаченко О.В.

При секретарі: Сулеймановій С.М.

За участю представників:

від кредитора: ОСОБА_1

від банкрута: ліквідатор Бутенко О.О.

від Головного ТУ юстиції у Миколаївській обл.: Бутяк М.О., дов. № 5 від 20.01.17

встановив:

Справу про банкрутство боржника порушено 19.10.2010 за заявою Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Марчука В.Б.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.11.2012 введено процедуру санації, керуючим санацією боржника призначено його керівника Романіва І.В., розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Марчука В.Б.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.03.2014 припиненні повноваження керуючого санацією боржника Романіва І.В., розпорядника майна Марчука В.Б. та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Протасову О.М.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 23.04.2014 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Протасову О.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.05.2017 достроково припинено виконання обов'язків ліквідатора банкрута арбітражним керуючим Протасовою О.М. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бутенка О.О.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2014 задоволено заяву кредитора від 30.09.2014 б/н, визнані вимоги кредитора до банкрута у сумі 19128,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 23.08.2013 по 30.04.2014 та зобов'язано ліквідатора банкрута включити ці вимоги до 1-ї черги реєстру вимог кредиторів банкрута.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.07.2015 заяву кредитора від 01.07.2015 б/н - залишено без задоволення, кредиторські вимоги до банкрута у сумі 22273,25 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.09.2012 по 22.07.2013 - відхилено.

06.03.2017 кредитор подав заяву від 06.03.2017 б/н в якій просить визнати та стягнути його вимоги до банкрута у сумі 2,39 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати при несвоєчасній виплаті заборгованості в серпні 2012, визнати та стягнути кредиторські вимоги у сумі 59748,15 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 21.03.2014 по 28.02.2017 та зобов'язати ліквідатора банкрута включити ці вимоги до 1-ї черги реєстру кредиторських вимог до банкрута.

Кредитор ґрунтує свої вимоги на підставі ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, Законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Ліквідатор Бутенко О.О. 25.05.2017 надав відзив від 24.05.2017 № 02-01/18/102 в якому визнав заяву кредитора та його грошові вимоги частково у сумі 2,39 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати при несвоєчасній сплаті заборгованості в серпні 2012 (щодо розрахунку кредитора у ліквідатора заперечень немає), в задоволені решти заяви заперечує, так як не визнані вимоги кредитора виникли після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, у зв'язку з чим у банкрута не могло виникнути додаткових зобов'язань, оскільки строк виконання грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав (детальніше у відзиві від 24.05.2017 № 02-01/18/102).

Ліквідатор в судовому засіданні підтримав свої заперечення щодо заяви кредитора.

Кредитор в судовому засіданні підтримав свою заяву у повному обсязі.

Представник Головного ТУ юстиції у Миколаївській області в судовому засіданні підтримав заперечення ліквідатора банкрута.

У судовому засіданні 29.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників учасників провадження у справі, суд приходить до такого.

Згідно зі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 41, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

В даному випадку, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року, застосовуються приписи Закону в редакції з 19.01.2013 року.

Кредитор знаходився з банкрутом у трудових правовідносинах, 22.07.2013 був звільнений з роботи за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В порушення норм ст. 116 КЗпП України банкрут розрахунок з кредитором при звільненні не зробив, а розрахувався з останнім щодо заборгованості по заробітній платі тільки 20.03.2014.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку ведеться з дати звільнення працівника по день фактичного розрахунку.

Згідно заочного рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.08.2014 у справі № 487/4537/14-ц провадження № 2/487/1893/14 задоволено позов кредитора, стягнуто з банкрута на користь кредитора 19128,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 23.08.2013 по 30.04.2014.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2014 визнані вимоги кредитора щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 23.08.2013 по 30.04.2014 у сумі 19128,00 грн., як вказує кредитор, остаточний розрахунок по якому здійснено 29.06.2016, що підтверджується копіями платіжних доручень від 13.03.2015 № 157, від 09.02.2016 № 176, від 24.06.2016 № 184 та платіжних відомостей доданих до матеріалів справи (а.с. 64-71, том справи № 5/191/10-55).

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 pоку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 p. № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно розрахунку кредитора, сума компенсації втрати частини грошового доходу (заробітної плати) у зв'язку із порушенням строків її виплати за серпень 2012, яка не нарахована і не виплачена кредитору при звільненні складає 2,39 грн., а саме: компенсація за листопад 2013 становить 2,39 грн., оскільки, виплачена заробітна плата за серпень 2012 у сумі 596,78 грн., до розрахунку компенсації приймається індекс споживчих цін за жовтень 2013, який становить 100,4 %, приріст індексу споживчих цін 100,4 % - 100 % = 0,4 %. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100 %, сума компенсації за цей період становить: 596,78 грн. х 0,4 / 100 = 2,39 грн.;

Статтею 28 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону про банкрутство.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.

Законом про банкрутство встановлено, що з винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати (ч. 9 ст. 16, ч. 5 ст. 19 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Оскільки, постанова про визнання боржника банкрутом винесена 23.04.2014 та відкрита ліквідаційна процедура, вимоги з виплати середнього заробітку за період з 24.04.2014 по 28.02.2017 не мають характеру поточних. Зазначені вимоги після відкриття ліквідаційної процедури, так само як і будь-які інші зобов'язання, не нараховуються, оскільки господарська діяльність банкрута завершується і строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, у боржника не виникло і не могло виникнути додаткових зобов'язань перед кредитором після визнання його банкрутом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 6/108-09, від 13.05.2014 у справі № 5021/321/12, постановах Вищого господарського суду України від 18.06.2016 у справі № 920/725/13, від 12.07.2016 у справі № 904/513/13-г, від 01.02.2017 у справі №5019/2862/11, від 12.04.2017 у справі № Б11/071-07/14/18/2/3.

Зважаючи наведене, вимоги кредитора за період після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є безпідставними та такими, що суперечать положенням Закону про банкрутство, а тому задоволенню не підлягають.

Крім того, кредиторські вимоги щодо середнього заробітку за період з 21.03.2014 по 23.04.2014 вже визнані ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2014 та заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 06.08.2014 у справі № 487/4537/14-ц провадження № 2/487/1893/14.

Щодо вимоги кредитора про стягнення кредиторської заборгованості, суд зазначає, що стягнення заборгованості передбачено в позовному провадженні, а у справі про банкрутство суд визнає кредиторські вимоги, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

На підставі викладеного, заява кредитора від 06.03.2017 б/н підлягає задоволенню частково, а кредиторські вимоги підлягають визнанню тільки у сумі 2,39 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати при несвоєчасній сплаті заборгованості із заробітної плати в серпні 2012 (1-а черга), а в решті підлягають відхиленню, оскільки нараховані після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Керуючись розділом ІІІ Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, - господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 06.03.2017 б/н - задовольнити частково.

Визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 до банкрута - Приватного акціонерного товариства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" у сумі 2,39 грн. компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати при несвоєчасній сплаті заборгованості із заробітної плати в серпні 2012 та зобов'язати ліквідатора Бутенка О.О. включити ці вимоги до 1-ої черги реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД".

Решту кредиторських вимог - відхилити.

Суддя _________________ О.В. Ткаченко