КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа№ Б8/078-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Доманської М.Л.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

ліквідатор, арбітражний керуючий Патерилов В.В. - свідоцтво № 606

від 02.04.2013.

від ПАТ „Універсал Банк": Калітіна О.В. - довіреність № 185-ЮД1

від 28.12.2016

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича на ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року

у справі № Б8/078-12 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трудівник"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2017 року у справі № Б8/078-12 задоволено скаргу ПАТ „Універсал Банк" на дії/бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Патерилова В.В. Визнано неправомірними дії/бездіяльність ліквідатора ТОВ „Трудівник" арбітражного керуючого Патерилова В.В. щодо неперерахування коштів за продаж заставного майна боржника на користь ПАТ „Універсал Банк" та зобов'язано ліквідатора ТОВ „Трудівник" перерахувати банку кошти за продаж вказаного майна.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду арбітражний керуючий Патерилов В.В. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням пояснень до неї, просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ПАТ „Універсал Банк" у задоволенні скарги на дії/бездіяльність ліквідатора Патерилова В.В.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ліквідатор посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених судом, обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Доманської М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.04.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням додаткових пояснень по справі, представник „Універсал Банк" просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 16.05.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. на тренінгу, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.05.2017 року для розгляду справи № Б8/078-12 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Доманська М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу арбітражного керуючого Патерилова В.В. прийнято до провадження.

У судовому засіданні 16.05.2017 року оголошено перерву у справі до 23.05.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Скаржник в судовому засіданні 23.05.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ПАТ „Універсал Банк" у задоволенні скарги на дії/бездіяльність ліквідатора Патерилова В.В.

Представник ПАТ „Універсал Банк" в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду київської області від 22.03.2017 року - без змін.

Ініціюючий кредитор та його представники в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

23.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення апелянта та представника банку, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Патерилова В.В. підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Київської області від 22.03.2017 року - частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як встановлено судом, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/078-12 за заявою ФОП ОСОБА_4 до боржника ТОВ „Трудівник" про банкрутство за загальною процедурою банкрутства, провадження у якій порушено ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2012 року.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 16.08.2012 року введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Мальцеву А.В.; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою попереднього засідання суду від 18.03.2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою суду від 12.08.2013 року відкрито процедуру санації ТОВ „Трудівник"; призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Мальцеву А.В.; вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою господарського суду Київської області від 26.01.2015 року, серед іншого, ТОВ „Трудівник" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мальцеву А.В.

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року в редакції від 22.12.2011 року встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Тобто, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

Таким чином, в даному випадку застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції Закону, чинній з 19.01.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2015 року звільнено арбітражного керуючого Мальцеву А.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Патерилова В.В.; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 20.04.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури, у відповідності до приписів Закону про банкрутство, що набрав чинності з 19.01.2013 року.

24.03.2016 року до господарського суду надійшла скарга ПАТ „Універсал Банк" на дії/бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Патерилова В.В., в якій просило суд визнати неправомірними дії/ бездіяльність ліквідатора Патерилова В.В. щодо неперерахування коштів за продаж заставного майна на рахунок ПАТ „Універсал Банк" та зобов'язати ліквідатора Патерилова В.В. перерахувати кошти ПАТ „Універсал Банк" за продаж заставного майна банкрута на зазначені банком рахунки.

За наслідками розгляду даної скарги, ухвалою господарського суду Київської області від 19.04.2016 року, зокрема, зазначену скаргу ПАТ „Універсал Банк" задоволено, визнано неправомірними дії/бездіяльність ліквідатора ТОВ „Трудівник" арбітражного керуючого Патерилова В.В. щодо неперерахування коштів за продаж заставного майна на користь ПАТ „Універсал Банк"; зобов'язано ліквідатора ТОВ „Трудівник" перерахувати кошти за продаж заставного майна на наступні реквізити ПАТ „Універсал Банк" за відповідними реквізитами; усунуто арбітражного керуючого Патерилова В.В. від виконання повноважень ліквідатора банкрута та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Комлика І.С.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Патерилова В.В. на ухвалу господарського суду Київської області від 19.04.2016 року залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Київської області від 19.04.2016 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2016 року касаційну скаргу арбітражного керуючого Патерилова В.В. задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 року та ухвалу господарського суду Київської області від 19.04.2016 року у справі № Б8/078-12 скасовано; справу № Б8/078-12 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Приймаючи вказану постанову та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегією суддів зазначено, що ухвалюючи рішення про задоволення скарги банку, місцевий господарський суд не здійснив повного аналізу та не визначив його правового статусу у даній справі про банкрутство та не зробив висновку про наявність у ПАТ „Універсал Банк" статусу учасника даної справи, що має значення при визначенні права останнього на звернення зі скаргою на дії/бездіяльність ліквідатора у відповідності до ч. 11 ст. 41 Закону про банкрутство, а рішення суду про усунення арбітражного керуючого Патерилова В.В. від виконання повноважень ліквідатора банкрута та призначення нового ліквідатора прийнято судом за власною ініціативою без зазначення порушень з боку ліквідатора, при цьому заявник скарги такої вимоги, як усунення ліквідатора банкрута від виконання своїх обов'язків та призначення нового ліквідатора, не заявляв.

За наслідками нового розгляду справи ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2017 року скаргу ПАТ „Універсал Банк" на дії/бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Патерилова В.В. задоволено. Визнано неправомірними дії/бездіяльність ліквідатора ТОВ „Трудівник" арбітражного керуючого Патерилова В.В. щодо неперерахування коштів за продаж заставного майна на користь ПАТ „Універсал Банк" та зобов'язано ліквідатора ТОВ „Трудівник" перерахувати кошти за продаж заставного майна ПАТ „Універсал Банк" за визначеними банком реквізитами.

Задовольняючи подану банком скаргу, місцевим судом в мотивувальній частині встановлено, що ПАТ „Універсал Банк" є заставним кредитором ТОВ „Трудівник", оскільки має підтверджені вимоги щодо грошових зобов'язань боржника, отже правомірно, як учасник у справі про банкрутство ТОВ „Трудівник", оскаржує дії (бездіяльність) ліквідатора, якими порушено права заставного кредитора, і як наслідок дійшов висновку, що відмовляючи ПАТ „Універсал Банк" у задоволенні вимоги про перерахування грошових коштів, отриманих від реалізації заставного майна банкрута, ліквідатором арбітражним керуючим Патериловим В.В. допущено порушення приписів законодавства та права ПАТ „Універсал Банк" на отримання грошових коштів від реалізації заставного майна банкрута.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись з даною ухвалою суду в частині визнання неправомірними дій/бездіяльності ліквідатора, з огляду на наступне.

Так, скарга ПАТ „Універсал Банк" вмотивована тим, що майно ТОВ „Трудівник", що перебуває в іпотеці в банку, а саме: цех по коптінню і солінню риби, загальною площею 421,7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 28.09.2015 року було реалізовано на аукціоні, переможцем якого визначено ПП „ТДС „Нептун" за ціною 141 540,00 грн.

Враховуючи, що згідно з приписами статті 42 Закону про банкрутство кошти від продажу заставного майна, використовуються виключно на задоволення вимог, які воно забезпечує, банк звернувся до ліквідатора з вимогою від 02.03.2016 року № 65-ЮД2 про перерахування коштів, вилучених за продаж заставного майна на рахунок ПАТ „Універсал Банк".

Проте, ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Патерилов В.В. листом від 10.03.2016 року № Б8/078-12/1 відмовив у задоволенні вказаної вимоги ПАТ „Універсал Банк".

Як вбачається з вказаного листа ліквідатора банкрута, адресованого банку, а також відзиву ліквідатора банкрута на скаргу, підставами для відмови у виплаті грошових коштів, отриманих від реалізації заставного майна, на користь ПАТ „Універсал Банк" було те, що банк не є кредитором боржника, оскільки ухвалою господарського суд Київської області від 18.03.2013 року у задоволенні заяви ПАТ „Універсал Банк" про визнання кредиторських вимог до боржника було відмовлено, отже боржник не має грошових зобов'язань перед банком, а майнові інтереси банку за кредитним договором захищені в межах справи № 46/570-б про банкрутство ПП „Нептун", що є позичальником за кредитним договором від 01.07.2008 року № 168/08, майновим поручителем за яким є ТОВ „Трудівник" згідно договору іпотеки від 02.07.2008 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 30.10.2012 року до господарського суду Київської області від ПАТ „Універсал Банк" надійшла заява про визнання кредитором ТОВ „Трудівник" з доданими до неї документами, в якій останній просив визнати банк кредитором боржника на суму 538 263,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.10.2012 року становить 4 302 342,65 грн. та зобов'язати розпорядника майна включити заявлені вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника.

Зобов'язання ТОВ „Трудівник" перед ПАТ „Універсал Банк" виникли, виходячи з наступного.

Між ПАТ „Універсал Банк" та ПП „Нептун" було укладено кредитний договір № 168/08, зі змінами, внесеними додатковими угодами № 1, № 2, № 3, відповідно до якого ПП „Нептун" - позичальник за кредитним договором № 168/08 від 01.07.2008 року, отримав та зобов'язався повернути у встановлені кредитним договором строки грошові кошти.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ПП „Нептун" за кредитним договором № 168/08 від 01.07.2008 року між ПАТ „Універсал Банк" та ТОВ „Трудівник" укладено договір іпотеки від 02.07.2008 року № MG-1/168/08 із подальшими змінами та доповненнями, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 2995, згідно якого боржник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: цех по коптінню і солінню риби, загальною площею 421,7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ТОВ „Трудівник" на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Трипільською сільською радою 13.07.2000 року на підставі рішення Трипільської сільської ради від 04.07.2000 року № 5, зареєстрованого Обухівським бюро технічної інвентаризації 13.07.2000 року у реєстрову книгу № 27 за реєстровим № 2.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.03.2013 року в даній справі, серед іншого, відмовлено у задоволенні заяви ПАТ „Універсал Банк" про визнання кредитором у зв'язку з відсутністю грошових зобов'язань у розумінні приписів Закону про банкрутство перед кредитором за кредитним договором № 168/08 від 01.07.2008 року.

Разом з тим, п. 4 резолютивної частини вказаної ухвали включено до реєстру вимог кредиторів боржника майно боржника - ТОВ „Трудівник", що перебуває в іпотеці ПАТ „Універсал Банк", а саме: цех по коптінню і солінню риби № РПВН 23429232, загальною площею 421,7 м.кв. балансовою вартістю 97 035,74 грн., загальною вартістю 2 406 000,00 грн., місцезнаходження: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки MG-1/168/08 від 02.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2995.

В подальшому, постановою господарського суду Київської області від 26.01.2015 року, серед іншого, ТОВ „Трудівник" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Відповідно до абз. абз. 4, 5 п. 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013, положення Закону, якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Отже, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідації процедури - за його новою редакцією. У зв'язку з здійсненням переходу до застосування нової редакції Закону необхідно привести реєстр вимог кредиторів у відповідність до вимог статті 45 Закону в новій редакції і з урахуванням його вимог вирішити питання щодо переобрання представницьких органів кредиторів (зборів кредиторів та комітету кредиторів).

Відповідно до абз. 6 п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013, розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Подальший рух справи в ліквідаційній процедурі має відбуватися тільки за участю новостворених представницьких органів кредиторів. Зокрема, це стосується переходу з ліквідаційної процедури до процедури санації або затвердження мирової угоди, прийняття рішення щодо реалізації активів банкрута, надання оцінки діяльності ліквідатора, затвердження звіту ліквідатора.

Враховуючи зазначені приписи Закону про банкрутство, ухвалою суду від 20.04.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури, у відповідності з приписами Закону про банкрутство, що набрав чинності з 19.01.2013 року, до якого судом включено вимоги ФОП ОСОБА_4 в сумі 353 850,00 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та у сумі 5 365,00 грн. - до першої черги задоволення вимог кредиторів, а також відомості про нерухоме майно банкрута - ТОВ „Трудівник", що перебуває в іпотеці у ПАТ „Універсал Банк", а саме: цех по коптінню і солінню риби № РПВН 23429232, загальною площею 421,7 м.кв. балансовою вартістю 97 035,74 грн., загальною вартістю 2 406 000,00 грн., місцезнаходження: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки MG-1/168/08 від 02.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2995.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство у редакції, чинній до 19.01.2013 року, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Тобто, враховуючи положення ст. 1 Закону про банкрутство у зазначеній редакції, іпотекодержатель не є кредитором боржника в розумінні зазначеної статті, а майнові інтереси заставодержателя у справі ґрунтуються на тому, що він незалежно від наявності у нього статусу учасника у справі про банкрутство має право отримати кошти від реалізації заставленого майна.

Однак, Законом про банкрутство у новій редакції, зокрема, ч. 4 ст. 42, встановлено, що майно банкрута, яке є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 45 наведеного закону, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється у позачерговому порядку.

Тобто, продаж заставного майна боржника має спрямовуватись виключно на задоволення вимог заставного кредитора, вимоги якого визнано судом та включено до реєстру вимог кредиторів.

Однак, як було зазначено вище, ухвалою суду від 20.04.2015 року затверджено новий реєстр вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури, до якого вимоги ПАТ „Універсал Банк" не включено.

Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась, а відтак набрала законної сили.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Стаття 98 Закону про банкрутство надає арбітражному керуючому для здійснення своїх повноважень певний обсяг прав та встановлює перелік обов'язків, зокрема, обов'язок неухильно дотримуватися вимог законодавства, здійснювати заходи щодо захисту майна боржника, вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний, зокрема: діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство; додержуватися вимог Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

За вказаних обставин, оскільки при розподілі коштів, отриманих в ліквідаційній процедурі від продажу майна боржника тощо, ліквідатор керується затвердженим судом реєстром вимог кредиторів, в якому, як було встановлено судом, вимоги банку відсутні, колегія суддів погоджується з апелянтом щодо відсутності підстав для перерахування коштів, отриманих від продажу майна боржника на користь ПАТ „Універсал Банк", з огляду на що відсутні й підстави для визнання неправомірною бездіяльність ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Патерилова В.В. щодо неперерахування спірних коштів, відтак, ухвала суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося, з метою забезпечення виконання зобов'язань ПП „Нептун" за кредитним договором № 168/08 від 01.07.2008 року між ПАТ „Універсал Банк" та ТОВ „Трудівник" укладено договір іпотеки від 02.07.2008 року № MG-1/168/08 із подальшими змінами та доповненнями, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 2995, згідно якого ТОВ „Трудівник" передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: цех по коптінню і солінню риби, загальною площею 421,7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.п. 2.1.1 іпотечного договору, у разі невиконання або невиконання боржником (ПП „Нептун") зобов'язань за будь-яким з вищевказаних умов Основного договору (кредитний договір № 168/08 від 01.07.2008 року), що обумовлюють основне зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п. 2 договору про внесення змін та доповнень від 30.11.2009 року до договору іпотеки № MG-1/168/08, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. 02.07.2008 року за реєстр. № 2995, сторони домовились внести зміни до п. 1.2. та 1.3 договору іпотеки, та викласти у наступній редакції: ринкова вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку викладену в звіті з незалежної оцінки нерухомого майна від 14.10.2009 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Експертінвест", становить 1 105 322,09 грн. Узгоджена сторонами заставна вартість предмета іпотеки становить 1 105 322,09 грн.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Правовідносини між ТОВ „Трудівник" та ПАТ „Універсал Банк", що реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами законодавства, а саме: ЦК України, Законами України „Про заставу", „Про іпотеку".

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

Згідно з ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Виходячи із вимог ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави, а саме, заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України „Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України „Про заставу" передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог частини першої ст. 33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

ТОВ „Трудівник", в даному випадку, не є позичальником за кредитними договорами та, відповідно, не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Разом з тим, норми Закону про банкрутство не обмежують право банку, у разі невиконання основним боржником (позичальником) своїх зобов'язань за кредитним договором, на задоволення грошових вимог за рахунок коштів отриманих від продажу майна майнового поручителя, яким забезпечено виконання основним боржником своїх зобов'язань.

Згідно з вимогами частини першої ст. 11 Закону України „Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у іпотеку майном (його вартістю, визначеною в договорі іпотеки).

У визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові №14/030 від 03.06.2014 у справі №25/5005/6641/2012 та у постанові від 26.08.2014 року справі № 5024/948/2012, в яких зазначено, що майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить майновому поручителю на праві власності, відповідають перед кредитором солідарно, тому заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, вимоги кредитора-заставодержателя, заявлені у справу про банкрутство майнового поручителя, є грошовими, оскільки забезпечують виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору), яке за своєю правовою природою є грошовим, та забезпечені заставою майна майнового поручителя, тому повинні включатися до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у першу чергу.

Крім того, в постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 03.06.2014 року у справі № 5005/6641/2012 зазначено, що частиною 1 статті 11 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою) майна майнового поручителя, заставодержатель (іпотекодержатель), як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, враховуючи невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, які забезпечені майном майнового поручителя настають правові наслідки для поручителя, а саме: останній стає солідарним з позичальником боржником перед кредитором, проте лише в частині виконання грошових зобов'язань за кредитним договором в сумі вартості предмету іпотеки.

Приписами статті 1 Закону про банкрутство у редакції, чинній з 19.01.2013 року, встановлено, що учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог статті 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Крім того, вказаною нормою Закону встановлено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 23 Закону забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Отже, нормами Закону не вимагається звернення до суду з кредиторською заявою осіб, вимоги яких повністю забезпечені майном боржника.

Крім того, відповідно до частини восьмої вказаної статті Закону вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Так, частина восьма статті 23 Закону передбачає обов'язок саме розпорядника майна внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника згідно з даними обліку боржника, навіть за відсутності заявлення таких вимог, проте вказана норма Закону регламентує, що, у разі наявності у боржника заборгованості перед особою, вимоги якої забезпечені майном боржника, така особа може не зобов'язана заявляти грошові вимоги, оскільки вже є заставним кредитором боржника згідно з нормами чинного законодавства.

Таким чином, твердження ліквідатора про те, що оскільки банком не подавалась заява з кредиторськими вимогами в ліквідаційній процедурі, то відсутні й підстави для внесення змін до реєстру в частині включення окремо вимог заставного кредитора, є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Необхідно також зазначити, що матеріали справи містять всі необхідні докази на підтвердження вимог кредитора, які забезпечені іпотекою майна боржника, і ліквідатор не був обмежений у праві знайомитись з матеріалами справи, а відтак, подаючи на затвердження реєстр вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі станом на 24.02.2015 року, ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Патерилов В.В. зобов'язаний був внести до нього окремо вимоги ПАТ „Універсал Банк", які є забезпеченими, в межах вартості переданого в іпотеку банку майна, тобто в сумі 1 105 322,09 грн., чого всупереч вимог законодавства не зробив.

Зазначені обставини також залишено поза увагою судом першої інстанції під час затвердження реєстру ухвалою від 20.04.2015 року, внаслідок чого в даному випадку виникла ситуація, при якій відомості про майно боржника, яке перебуває в іпотеці у банку, внесено до реєстру вимог кредиторів боржника, а банк, як заставний кредитор, до вказаного реєстру судом не включено, що в свою чергу, вплинуло на подальшу процедуру у справі про банкрутство, зокрема на право банку отримати кошти від продажу заставного майна боржника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону про банкрутство, початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим законом порядку вимог кредиторів.

Як було зазначено вище, до реєстру вимог кредиторів включено лише вимоги ФОП ОСОБА_4 на суму 353 850,00 грн.

Таким чином, помилкове не включення ліквідатором арбітражним керуючим Патериловим В.В. вимог банку до реєстру на суму 1 105 322,09 грн. призвело до того, що єдине майно боржника, що перебуває у заставі у банку, у вигляді цілісного майнового комплексу реалізовувалось на аукціоні без згоди на те заставного кредитора та лише за початковою вартістю 353 850,00 грн.(вимоги єдиного визнаного кредитора - ФОП ОСОБА_4), та згодом було продано за 141 540,00 грн., чим порушено приписи ч. 2 ст. 44 Закону про банкрутство щодо забезпечення відчуження заставного майна за найвищою ціною.

Однак, оскільки ПАТ „Універсал Банк" не оскаржував результати проведеного 28.09.2015 року аукціону з продажу майна боржника та на відповідні обставини у своїй скарзі на бездіяльність ліквідатора не посилався, колегія суддів наразі не вбачає підстав для визнання результатів вказаного аукціону недійсним з власної ініціативи.

Водночас, здійснивши аналіз вищезазначених норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, викладену у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що банк є заставним кредитором ТОВ „Трудівник", так як має підтверджені вимоги щодо грошових зобов'язань боржника та вправі вимагати від майнового поручителя - ТОВ „Трудівник" виконання зобов'язання за кредитним договором № 168/08 від 01.07.2008 року, проте лише виключно в межах вартості переданого в іпотеку банку майна, тобто в сумі 1 105 322,09 грн.

За вказаних вище обставин даної справи, враховуючи наявну у справі послідовність помилок ліквідатора, а згодом і суду першої інстанції під час затвердження реєстру вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі, керуючись ч. 2 ст. 101 ГПК України, відповідно до якої апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, суд апеляційної інстанції не вбачає іншого шляху, аніж вийти за межі розгляду вимог скарги банку, а також вимог апеляційної скарги, та внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ „Трудівник", затвердженого ухвалою господарського суду Київської області суду від 20.04.2015 року, шляхом включення до нього окремо вимог ПАТ „Універсал Банк" на суму 1 105 322,09 грн., як таких, що забезпечені іпотекою майна ТОВ „Трудівник".

При цьому, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ „Трудівник", затвердженого ухвалою господарського суду Київської області суду від 20.04.2015 року, в частині зазначення загальної вартості майна ТОВ „Трудівник", що перебуває в іпотеці у ПАТ „Універсал Банк" у розмірі 2 406 000,00 грн., визначивши її у розмірі 1 105 322,09 грн., оскільки під час затвердження даного реєстру судом залишено поза увагою договір про внесення змін та доповнень від 30.11.2009 року до договору іпотеки № MG-1/168/08, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. 02.07.2008 року за реєстр. № 2995, відповідно до п. 2 якого сторони домовились внести зміни до п.1.2. та 1.3 договору іпотеки, та викласти в наступній редакції: Ринкова вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку викладену в звіті з незалежної оцінки нерухомого майна від 14.10.2009 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ „Експертінвест", становить 1 105 322,09 грн. Узгоджена сторонами заставна вартість предмета іпотеки становить 1 105 322,09 грн.

Таким чином, визнавши ПАТ „Універсал Банк" заставним кредитором ТОВ „Трудівник" та включивши його окремо до реєстру вимогу кредиторів боржника даною постановою суду апеляційної інстанції, судова колегія вважає, що скарга банку в частині зобов'язання ліквідатора ТОВ „Трудівник" арбітражного керуючого Патерилова В.В. перерахувати кошти за продаж заставного майна на зазначені ПАТ „Універсал Банк" реквізити, обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, а отже відсутні підстави для скасування ухвали місцевого суду в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 99, 101-105, 106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича на ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року у справі № Б8/078-12 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року у справі № Б8/078-12 скасувати в частині визнання неправомірними дій/бездіяльності ліквідатора ТОВ „Трудівник" арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича щодо неперерахування коштів за продаж заставного майна на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк".

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" у цій частині відмовити.

4. Внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ „Трудівник", затвердженого ухвалою господарського суду Київської області суду від 20.04.2015 року, шляхом включення до нього окремо вимог Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" на суму 1 105 322,09 грн., як таких, що забезпечені іпотекою майна ТОВ „Трудівник".

5. Внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ „Трудівник", затвердженого ухвалою господарського суду Київської області суду від 20.04.2015 року, в частині зазначення загальної вартості майна ТОВ „Трудівник", що перебуває в іпотеці у Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" у розмірі 2 406 000,00 грн., визначивши її у розмірі 1 105 322,09 грн.

6. Ухвалу господарського суду Київської області від 22.03.2017 року у справі № Б8/078-12 в частині зобов'язання ліквідатора ТОВ „Трудівник" перерахувати кошти за продаж заставного майна ТОВ „Трудівник" на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" залишити без змін.

7. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

8. Справу № Б8/078-12 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

М.Л. Доманська