ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Справа № 923/266/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства «ОСОБА_1 підприємство «Стаєр», м.Генічеськ

до: Комунального підприємства "База відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради, с.Генічеська Гірка Херсонської області

про визнання незаконними дій та стягнення штрафу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. від 01.07.2016; ОСОБА_3 дов. від 18.03.2016, керівник підприємства ОСОБА_1 згідно відомостей ЄДР, НОМЕР_1 виданий 12.06.2000 Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області;

від відповідача: ОСОБА_4 дов. від 07.12.2016;

Приватне підприємство "ОСОБА_1 підприємство "Стаєр" звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Комунального підприємства "База відпочинку "Арабатська стрілка" Херсонської обласної ради про визнання незаконними дій відповідача по виконанню умов пунктів 14, 15, 19, 22, 23 договору будівельного підряду від 01.03.2008 та стягнення з відповідача на користь позивача 160 000, 00 грн. за невиконання обов'язків щодо забезпечення об'єкту будівництва електропостачанням з листопада 2012 року по теперішній час.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

За ініціативи суду судові засідання проводились за допомогою технічної фіксації судового процесу.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради № 54 від 18.04.2007 року «Базі відпочинку «Арабатська стрілка» було надано дозвіл на проектування та будівництво двоповерхової адміністративної будівлі на земельній ділянці за адресою: Херсонська область, Генічеський район, село Генічеська Гірка, вулиця Набережна, 39, яка відноситься до земель запасу Щасливцівської сільської ради.

01.03.2008 року між комунальним підприємством «База відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради (замовник, відповідач) та приватним підприємством «ОСОБА_1 підприємство «Стаєр» (підрядник, позивач), було укладено договір будівельного підряду (далі - договір), відповідно до якого замовник доручив, а підрядник за власні кошти та власними силами зобовязався забезпечити, відповідно до затвердженого кошторису та умов договору підряду, виконання капітального будівництва двоповерхової адміністративної будівлі із кімнатами відпочинку за адресою: Херсонська область, Генічеський район, село Генічеська Гірка, вулиця Набережна, 39.

Склад та обсяги робіт, що доручалися до виконання підряднику, визначені кошторисною документацією, яка є невідємною частиною договору будівельного підряду. Підрядник зобовязувався завершити виконання робіт і здати їх замовнику в строк до 01.03.2009 року (п.18 договору).

Відповідно до розділу VII пункти 14-15 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року було встановлено умови оплати та проведення розрахунків за виконані роботи, відповідно до яких:

- оплатою за виконані підрядником роботи є передача замовником у власність підрядника збудованого в результаті виконання цього договору всіх приміщень другого поверху адміністративного корпусу із кімнатами відпочинку на території бази відпочинку «Арабатська Стрілка»;

- замовник зобов'язувався передати у власність підрядника всі приміщення другого поверху адміністративного корпусу із кімнатами відпочинку на території бази відпочинку «Арабатська стрілка» протягом одного року з дня підписання замовником акту приймання-передачі виконаних робіт за цим договором.

Відповідно до розділу IX пункту 19 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року замовник зобов'язувався:

- протягом 20 днів з моменту підписання цього договору передати підряднику всю необхідну проектну та дозвільну документацію на об'єкт будівництва;

- забезпечити підряднику безперешкодний доступ до місця проведення будівельних робіт, забезпечити місце проведення будівельних робіт електропостачанням;

- прийняти від підрядника об'єкт будівництва після закінчення виконання робіт підрядником;

- протягом шести місяців з дня прийняття обєкту будівництва та підписання акту приймання виконаних робіт здійснити здачу його в експлуатацію, оформити та отримати в компетентних органах і установах правовстановлюючі та всі інші передбачені діючим законодавством документи на обєкт будівництва та здійснити державну реєстрацію права власності на обєкт будівництва;

- протягом шести місяців з дня отримання правовстановлюючих документів на обєкт будівництва та державної реєстрації права власності на нього провести повний розрахунок із підрядником за виконані роботи шляхом передачі у власність підряднику приміщень, визначених в пунктах 14 та 15 договору.

Відповідно до розділу X пункту 21 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року замовник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов'язань і в таких суммах: за невиконання обов'язків щодо забезпечення об'єкту будівництва електропостачанням - штраф в розмірі 100 гривень за кожен день відсутності електричної енергії без поважних причин.

Відповідно до розділу X пункту 22 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року сторони погодили, що в разі прострочення термінів виконання замовником своїх обовязків, щодо оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на обєкт будівництва на строк понад 18 місяців, право власності на весь обєкт будівництва, збудований підрядником у ході виконання цього договору переходить до підрядника.

За умовами розділу X пункту 23 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року сторони визначили, що в разі прострочення замовником на строк понад 18 місяців з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт обовязків, щодо розрахунків із підрядником за виконані роботи, зокрема ухилення від передачі у власність підрядника всіх приміщень другого поверху адміністративного корпусу з кімнатами відпочинку на території бази відпочинку «Арабатська стрілка», право власності на весь об'єкт будівництва - двоповерхову будівлю адміністративного корпусу із кімнатами відпочинку на території бази відпочинку «Арабатська стрілка», розташовану за адресою: Херсонська область, Генічеський район, село Генічеська Гірка, вулиця Набережна, 39, переходить до підрядника.

Позивач у позові зазначає, що в порушення умов договору будівельного підряду від 01.03.2008 року, комунальним підприємствов «База відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради вищезазначені договірні зобов'язання не було виконано, що спричинило звернення позивача до суду з вимогами про визнання вищевказаних дій відповідача незаконними.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний звязок, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 20 ГК України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Предмет позову це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені у статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, особа має захищати своє право у спосіб, встановлений законом, а у відповідних випадках і договором.

Так, слід зазначити, що, звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно обирає спосіб захисту свого права, шляхом звернення до суду у резолютивній частині позову з проханням про застосування такого способу. Між тим, невірне обрання способу захисту порушеного права не є підставою для відмови у позові за умови обґрунтованості вимог та встановлення факту порушення відповідного права.

Так, відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю чи частково.

Предметом позову може бути матеріально правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. При цьому, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматись від їх вчинення.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач на свій розсуд обирає спосіб захисту порушеного права, в той час як на суди покладено обовязок перевірки відповідності обраного позивачем способу захисту приписам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

З огляду на викладене, суд звертає увагу позивача, що вимога про визнання незаконними дій комунального підприємства «База відпочинку «Арабатська стрілка» Херсонської обласної ради по виконанню умов пунктів 14, 15, 19, 22, 23 договору будівельного підряду від 01.03.2008 року не відповідає способам захисту порушених прав, передбаченим діючим законодавством України.

Таким чином, обраний в даному випадку позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів не призводить до поновлення порушеного права та реального захисту його прав у випадку їх задоволення. Разом з тим, обрання позивачем невірного способу захисту і визначення предмета позову, який не відповідає встановленим законом або договором способам захисту, унеможливлює задоволення такого позову.

Позивач також просить стягнути з відповідача 160000,00 грн. за невиконання обовязків щодо забезпечення обєкту будівництва електропостачанням з листопада 2012 року по теперішній час та надав відповідний розрахунок (а.с.81).

Суд відмовляє в задоволенні вищевказаної вимоги, оскільки акт обстеження на наявність енергопостачання на адмінбудівлю від 03.05.2017 р. (а.с.163) не є належним доказом у справі - в розрахунку штрафу зазначений період з 22 листопада 2012 року по 24 березня 2017 року.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищезазначених норм права та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1.Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Повне рішення складено 06.06.2017р.

Суддя В.В.Литвинова