ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.Справа № 923/109/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 31.05.2017:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, за довіреностями

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017

по справі № 923/109/17

за позовом: Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

до відповідача: Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона"

про стягнення 138487,92 грн.

У судовому засіданні 31.05.2017 згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (далі також МКП "Херсонтеплоенерго", позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" (далі також МКП "ВУВКГ м. Херсона", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 138487,92 грн. за договором № 53-16/16 від 04.11.2016 на відшкодування витрат за спожиту електроенергію.

У правове обґрунтування позову МКП "Херсонтеплоенерго" послалось на ст.ст. 173, 193 ГК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017 по справі № 923/109/17 (суддя Ярошенко В.П.) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" на користь Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" 46807,19 грн. заборгованості. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог лише щодо стягнення з відповідача на користь позивача 46807,19 грн. заборгованості.

Не погодившись з рішенням суду, МКП "Херсонтеплоенерго" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило стягнути з відповідача 138487,92 грн. заборгованості за договором № 53-16/16 від 04.11.2016 на відшкодування витрат за спожиту електроенергію. При цьому, скаржник зазначив, що виконав взяті на себе зобовязання за вказаним договором, а відповідач в порушення умов договірних зобовязань лише частково оплатив виконані роботи, хоча споживав електричну енергію з 19.10.2016.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.04.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження та зобовязано Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" надати суду апеляційної інстанції до першого судового засідання уточнення до апеляційної скарги з врахуванням вимог ГПК України щодо подання апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 зобовязано Міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" надати суду апеляційної інстанції договір позички насосно-силового обладнання.

15.05.2017 до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшли заперечення відповідача на апеляційну скаргу, в яких МКП "ВУВКГ м. Херсона" просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. До вказаних заперечень на виконання ухвали від 19.04.2017 додано договір безоплатного користування (позички) комунального майна міської територіальної громади від 20.10.2016 № 1891 з додатковими угодами № 1 від 23.12.2016 та № 2 від 06.04.2017.

У засіданнях суду апеляційної інстанції представники позивача уточнили вимоги апеляційної скарги та просили скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Представники відповідача просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 20.10.2016 між Управлінням комунальної власності міської ради (позичкодавець) та Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" (користувач) укладено договір № 1891 безоплатного користування (позички) комунального майна міської територіальної громади, за умовами якого позичкодавець передає, користувач приймає у безоплатне користування (позичку) окреме індивідуально визначене майно, що використовується у підкачуванні холодної води на обєктах, за переліком згідно з актом, на підставі рішення міської ради від 31.08.2016 №376.

Згідно п. 2.1. вказаного договору вступ користувача у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами договору та акта прийняття-передачі окремого індивідуально визначеного майно.

Розділом 7 даного договору встановлено, що користувач зобовязаний укласти тимчасовий договір на компенсацію (відшкодування) витрат (за показниками встановлених лічильників) за спожиту активну та реактивну електричну енергію насосно-силовим обладнанням для підвищення тиску холодної води.

Договір діє з 20 жовтня 2016 року до 01 січня 2017 року (п. 9.1 договору).

Додатковими угодами до вказаного договору від 23.12.2016 №1 та від 06.04.2017 №2 пункт 9.1 договору викладався в інших редакціях, згідно яких строк дії договору було продовжено до 01.10.2017.

На виконання рішення Херсонської міської ради № 376 від 31.08.2016 "Про вдосконалення роботи з управління об'єктами питного водопостачання" 04.11.2016 між Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" (сторона-1) та Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" (сторона-2) укладено договір № 53-16/16 на відшкодування витрат за спожиту електроенергію (далі також Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору (Предмет договору) сторони узгодили, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторона-1 забезпечує доступ до споживання насосно-силовим обладнанням для підвищення тиску холодної води, що використовується у підкачуванні холодної води стороною-2 (далі - Обладнання сторони-2) на об'єктах, зазначених в додатку № 1 до цього договору, електричної енергії, прийнятої від енергопостачальної організації за договором № 2719 від 28.04.2004 про постачання електричної енергії за умови дотримання стороною-2 Правил користування електричною енергією, Правил улаштування електроустановок, Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, інших нормативно-правових актів, діючих в Україні, а сторона-2 своєчасно відшкодовує стороні-1 вартість спожитої електричної енергії на умовах, що визначаються цим договором.

У пункті 2.1.1. Договору передбачено, що сторона-1 зобовязується забезпечити надання доступу до споживання Обладнанням сторони-2 електричної енергії, прийнятої стороною-1 від енергопостачальної організації відповідно до Договору № 2719 від 28.04.2004 та виставлених постачальником електричної енергії рахунків та/або інших нарахувань, які передбачені Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що сторона-1 зобовязується у термін до 23 числа (включно) кожного місяця надавати стороні-2 рахунок та акт виконаних робіт (наданих послуг) на відшкодування витрат за спожиту Обладнанням сторони-2 згідно показів встановлених приладів обліку активну, реактивну електроенергію (плата за перетікання реактивної електроенергії) з урахуванням втрат в електричних мережах/трансформаторах, визначених згідно з додатком № 2 "Розрахунок втрат електричної енергії".

Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3. Договору сторона-2 зобов'язується щомісячно 15 числа поточного місяця надавати стороні-1 звіт про обсяг споживання активної, реактивної електроенергії, складений на підставі показників приладів обліку електричної енергії, встановлених на Обладнанні сторони-2. У разі, коли термін зняття показників приладів обліку електричної енергії та доведення їх значень до сторони-1 припадає на вихідний або святковий день, зняття та доведення їх значень до сторони-1 здійснюється стороною-2 у найближчий робочий день; на умовах, передбачених договором № 2719 від 28.04.2004 про постачання електричної енергії, відшкодовувати стороні-1 витрати за спожиту Обладнанням сторони-2 активну електроенергію, реактивну (плата за перетікання реактивної електроенергії) на підставі показників приладів обліку електричної енергії, встановлених на Обладнанні стороні-2, з урахуванням втрат в електричних мережах/трансформаторах, визначених згідно з додатком №2 «Розрахунок втрат електричної енергії».

Згідно з п. 2.2.5 Договору сторона-2 зобовязується повернути стороні-1 один примірник оригіналу акта виконаних робіт, підписаного уповноваженим представником сторони-2 та скріпленого печаткою, протягом 3 робочих днів після його отримання від сторони-1.

Розділом 6 Договору сторони узгодили, що відшкодування витрат за спожиту Обладнанням активну, реактивну електроенергію (плата за перетікання реактивної електроенергії) здійснюється стороною-2 шляхом 100-відсоткової поточної оплати на протязі пяти банківських днів з моменту отримання рахунку.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 19 жовтня 2016 року, і діє до 01.01.2017 (п. 9.1 Договору).

26.12.2016 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору з протоколом розбіжностей, якою сторони погодились внести зміни до п. 9.1 Договору, визначивши, що договір діє до 01.04.2017.

Листами від 05.12.2016 № 2721-09, від 14.12.2016 №2840-16, від 23.12.2016 № 2911-09 позивач направив відповідачу рахунок на оплату № 1749 від 30.11.2016 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1863 від 30.11.2016 на суму 68346,86 грн.; рахунок на оплату № 2298 від 31.12.2016 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2324 від 31.12.2016 на суму 70141,06 грн., однак відповідач не сплатив зазначених рахунків, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 138487,92 грн. При цьому, відповідач не підписав вказані акти здачі-приймання робіт (надання послуг), як передбачено п. 2.2.5 Договору.

Натомість відповідач неодноразово звертався до позивача листами (від 02.11.2016 № 02/04-11/1251, від 08.11.2016 № 02/04-11/1288, від 24.11.2016 № 02/04-08/1337) з проханням надати доступ його працівникам на об'єкти, а саме надати дублікати ключів, коди доступу до охоронної сигналізації об'єктів.

25.11.2016 працівникам МКП "ВУВКГ м. Херсона" було надано доступ до об'єктів з метою експлуатації, виконання аварійних, ремонтних та налагоджувальних робіт на насосно-силовому обладнанні з мережами, що використовуються для підкачування холодної води, але МКП "Херсонтеплоенерго" не було складено двосторонній акт з фіксацією початкових показників електролічильників на обладнанні для підкачування холодної води, у зв'язку з чим відповідач самостійно склав акт початкових показників електролічильників на обладнанні для підкачування холодної води в момент допуску МКП "ВУВКГ м. Херсона" на обєкти, а також звіт про обсяги споживання активної електроенергії станом на 15.12.2016 та направив зазначені документи позивачу для підписання листом від 27.12.2016 № 02/04-11/1506/1.

Крім того, відповідач направив позивачу лист від 27.12.2016 № 02/04-11/1504, яким повернув без підписання акт здачі-приймання робіт за грудень 2016 року та зазначив, що позивач в порушення договору № 53-16/16 до 25.11.2016 не допускав працівників відповідача до об'єктів, тому просить виставити рахунки на оплату, починаючи з 25.11.2016.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Розглянувши спір по суті, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що, оскільки позивач виконав належним чином своє зобов'язання за договором № 53-16/16, надавши працівникам відповідача доступ до насосно-силового обладнання з мережами, що використовується для підкачування холодної води з метою експлуатації, виконання аварійних, ремонтних та налагоджувальних робіт, лише 25.11.2016, то і фактичне відшкодування витрат за зазначеним договором можливе саме з 25.11.2016 по 15.12.2016 (дати складання звіту про споживання електроенергії відповідно до п. 2.2.2 Договору), що становить 46807,19 грн. Доказів перерахування заборгованості за договором № 53-16/16 від 04.11.2016 станом на день прийняття місцевим господарським судом рішення відповідачем не надано, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу вірно задоволені судом частково - в розмірі 46807,19 грн.

При цьому, судова колегія зазначає про недоведеність позивачем заборгованості відповідача за договором від 04.11.2016 № 53-16/16 за спожиту електроенергію саме в сумі 138487,59 грн., оскільки з умов вказаного договору випливає, що спожита відповідачем електроенергія підлягає оплаті на підставі звітів МКП "ВУВКГ м. Херсона" про обсяг споживання електроенергії, складених на підставі показників приладів обліку електричної енергії, встановлених на Обладнанні сторони-2. Однак, відповідач отримав доступ до відповідних лічильників лише 25.11.2016, що не заперечується позивачем. Відтак, МКП "Херсонтеплоенерго" не доведено, що відповідачем спожито електроенергії саме в тих обсягах, за які позивачем нараховано оплату у вищевказаній сумі.

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14.03.2017 по справі № 923/109/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 06.06.2017.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький