ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р.Справа № 922/1297/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Постман" (Харківська обл., смт. Покотилівка)
про стягнення 86587,19 грн.,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р. у розмірі 6552,05 грн., збитки у розмірі 75828,42 грн., пеню у розмірі 323,12 грн., 3% річних у розмірі 410,89 грн., інфляційні витрати - 3472,71 грн., що разом становить 86587,19 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р.

29.05.2017 р. розгляд справи був відкладений на 06.06.2017 р. о 16:00 год.

Позивач надав клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому повідомив, що у зв'язку з великим завантаженням, представник позивача не зможе бути присутнім на судовому засіданні 29.05.2017 р., а тому просить розгляд зазначеної справи провести без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки воно стосувалось минулого судового засідання.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач згідно зі ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи за адресою, вказаною у безкоштовному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13.03.2017 р., про що свідчить довідка підприємства зв'язку з відміткою про вибуття адресату.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

24.05.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про фінансовий лізинг №00007553 (надалі - договір), за яким позивач зобовязався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI, 2013 року виробництва, шасі №WV1ZZZ2KZDX124168, двигун №CBZ985414 (надалі - обєкт лізингу), а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (надалі - План відшкодування), що становить невідємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 19164,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 5749,20 доларів США.

Відповідно до п. 4.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Умови лізингу), що є додатком до договору про фінансовий лізинг і є його невідємною частиною, позивач зберігатиме за собою право власності на обєкт лізингу, в той час, як відповідач матиме право на експлуатацію обєкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, вимагати повернення обєкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Згідно з п. 6.1 Умов лізингу відповідач зобовязався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Пунктом 6.3. Умов лізингу сторони визначили, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями українського комерційного банку (ПАТ "КБ Креді Агріколь"), чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно до п. 6.5 Умов лізингу сторони визначили, що лізинговий платіж перераховується на рахунок, зазначений позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Згідно з п. 6.16 Умов лізингу зобовязання по сплаті всіх та будь-яких платежів за контрактом покладаються на відповідача, якщо інше прямо не передбачено контрактом. Відповідач зобов'язується сплатити всі та будь-які платежі протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту відправлення позивачем відповідної вимоги та/або рахунку, якщо інший термін не обумовлено у контракті або погоджено сторонами додатково. Якщо відповідач не сплатить платежі (платіж) у вказаний строк, позивач має право застосувати санкції за прострочення відповідно до п. 8 контракту.

Пунктом 6.17 Умов лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою позивача відповідно до п. 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєктом лізингу.

Відповідно до п. 8.2 Умов лізингу у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються наступні санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу;

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем (пункт 8.3.1 цього контракту): еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу;

- компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем у відповідності до контракту.

Згідно з п. 8.3.1 Умов лізингу якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 (десять) робочих днів, позивач має право надіслати відповідачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку якщо відповідач не здійснить оплату у вказаний термін, позивач має право направити відповідачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобовязань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобовязання за цим контрактом.

Пунктом 8.3.2 Умов лізингу сторони визначили, якщо відповідач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, позивач має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від відповідача, в тому числі у примусовому порядку з виконавчим написом нотаріуса.

В свою чергу п. 8.6 Умов лізингу встановлено, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх обовязків за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені контрактом штрафні санкції.

Відповідно до п. 12.6.1 Умов лізингу позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, та, також серед іншого, право на повернення обєкту лізингу у разі, якщо відповідач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно з п. 12.9 Умов лізингу у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови відповідача придбати об'єкт лізингу, що передбачено пунктом 4.2, а також якщо позивач вимагає повернення об'єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, відповідач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Відповідно до п. 12.13 Умов лізингу у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12, контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Згідно з п. 13.1 Умов лізингу, якщо відповідач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкту лізингу, позивач має право вилучити (повернути) об'єкт без попередньої згоди відповідача.

Пунктом 13.6 Умов лізингу сторони визначили, що відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем у зв'язку з вилученням (поверненням) обєкту лізингу, у тому числі витрати, повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги повязані з вилученням обєкта лізингу.

Відповідно до п. 13.7 Умов лізингу якщо позивач не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, він матиме право на вилучення обєкту лізингу у відповідача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

В додатку від 27.05.2013 р. до договору про фінансовий лізинг сторони узгодили графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування).

12.01.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода №1/1 до договору, якою сторони змінили строк дії лізингу та внесли зміни до графи контракту "кількість лізингових платежів", "строк лфзингу" та лізинговий платіж", та виклали їх у новій редакції: "кількість лізингових платежів: 84", "строк лізингу (місяців): 84", "лізинговий платіж: еквівалент 261,92 долара США".

У зв'язку з внесеними змінами, сторони погодили та підписали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) від 12.01.2015 р.

Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором - передав, а відповідач прийняв у користування предмет лізингу, що підтверджується копією акту прийому-передачі від 26.06.2013 р. до договору, підписаним без зауважень представниками сторін, а також продавцем - дилером та засвідченим відбитками печаток обох підприємств та продавця - дилера.

Відповідачем частково несплачений щомісячний лізинговий платіж за січень 2015 р. на суму 1261,26 грн. згідно рахунку №00254889 від 13.01.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.01.2015 р., а також за лютий 2015 р. на суму 5290,79 грн. згідно рахунку №00256807 від 02.02.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2015 р.

03.03.2015 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р., в якому вимагав повернути позивачу об'єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення, яке відповідач отримав 03.03.2015 р., про що свідчить підпис представника відповідача на ньому та печатка відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем об'єкту лізингу.

Як свідчать матеріали справи відповідач не сплатив лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" (надалі - Закон) сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р. в сумі 6552,05 грн. або будь-яких заперечень, відповідно до ст. 33 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р. в сумі 6552,05 грн. обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі п. 8.2.1 Умов лізингу позивач нарахував відповідачу пеню за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 323,12 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 410,89 грн. та інфляційні за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 3472,71 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 323,12 грн., 3% річних за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 410,89 грн. та інфляційних за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 3472,71 грн., суд вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача реальних збитків у розмірі 12700,00 грн. суд вважає необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню повністю, оскільки: по-перше, ця сума складається з якихось витрат та податку на додану вартість; по-друге, податки не можуть вважатися збитками; по-третє, позивач не надав доказів необхідності понесення цих витрат для відновлення свого порушеного права та доказів сплати цієї суми податку на додану вартість, а також спричинення йому відповідачем збитків, доказів наявності прямого причинного зв'язку між порушенням відповідачем зобов'язання і збитками, доказів вжиття заходів до зменшення збитків.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 63128,42 грн., понесених позивачем внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, суд вважає необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню повністю, оскільки: по-перше, позивач не надав доказів спричинення йому відповідачем збитків, доказів наявності прямого причинного зв'язку між порушенням відповідачем зобов'язання і збитками, доказів вжиття заходів до зменшення збитків; по-друге, ця сума є заборгованістю з плати процентів і комісій, які входять до складу лізингового платежу, але позивач не просить її стягнути з відповідача як заборгованість.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне в позові відмовити частково, в частині стягнення з відповідача збитків в загальній сумі 75828,42 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 22, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Постман" (62458, Харківська обл., смт. Покотилівка, вул. Фрунзе, буд. 18. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, буд. 1В. Код ) заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00007553 від 24.05.2013 р. у розмірі 6552,05 грн., пеню за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 323,12 грн., 3% річних за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 410,89 грн., інфляційні за період з 16.01.2015 р. по 15.03.2017 р. в сумі 3472,71 грн. та судовий збір в сумі 198,81 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.06.2017 р.

Суддя ОСОБА_1