ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" березня 2017 р. Справа № 19/032-12

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від прокурора: Бондаренко І. В. (посвідчення № 029269 від 01.10.2014 р.);

від позивача: не зявились;

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність № 01.07-18/1118 від 15.08.2016 р.);

від органів Державної виконавчої служби: ОСОБА_2 (довіреність № 132 від 17.01.2017 р.);

розглянувши матеріали справи

за скаргою Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства, м. Славутич

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, м. Київ

у справі № 19/032-12

за позовом Київської міжрайонної екологічної прокуратури Дніпровської екологічної прокуратури, м. Київ

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області, м. Київ

до Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства, м. Славутич

про відшкодування збитків у розмірі 3 686 846, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.10.2016 р. до канцелярії суду від відповідача (боржника) надійшла скарга № 01-07-15/1381 від 10.10.2016 р. на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якій він просить суд визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо невинесення та ненаправлення боржнику постанови про зупинення виконавчого провадження № 51495533; зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області винести постанову про зупинення виконавчого провадження № 51495533 та направити її боржнику.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначає, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при виконанні наказу № 19/032-12 від 23.05.2016 р. всупереч положенням Закону України „Про виконавче провадження, Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, інших нормативно-правових актів не було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 51495533.

У відповідності до ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України зазначену скаргу у справі № 19/032-12 передано для розгляду судді Бацуці В. М.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.03.2017 р. прийнято до розгляду скаргу КП „Управління житлово-комунального господарства на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у справі № 19/032-12 за позовом Київської міжрайонної екологічної прокуратури Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області до Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства про відшкодування збитків у розмірі 3 686 846, 60 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 22.03.2017 р.

21.03.2017 р. до канцелярії суду від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли заперечення № 1930 від 21.03.2017 р. на скаргу, у яких він просить суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю.

22.03.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від прокурора надійшли пояснення № 05/3-94вих17 від 22.03.2017 р., у яких він просить суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю.

22.03.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення щодо обґрунтування своєї скарги, вимоги скарги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в скарзі.

Прокурор у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти скарги, просив суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у судовому засіданні надав документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх заперечень проти скарги, просив суд відмовити в задоволенні скарги відповідача повністю.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вимоги скаржника є неправомірними та визнаються такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.04.2016 р. (суддя Карпечкін Т. П.) у справі № 19/032-12 за позовом Київської міжрайонної екологічної прокуратури Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області до Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства про відшкодування збитків у розмірі 3 686 846, 60 грн позов задоволено повністю і присуджено до стягнення з Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства на користь держави 3 686 846, 60 грн, грошові кошти перерахувати на реквізити за кодом класифікації доходів бюджету 24062100 „Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності (символом звітності 331); кошти розподілити між спеціальним фондом Державного бюджету України та спеціальними фондами місцевих бюджетів: на користь спеціального фонду Державного бюджету - 30 % від суми збитків, що становить 1 106 053, 98 грн, на користь спеціального фонду бюджету Славутицької міської ради Київської області - 50 % від суми збитків, що становить 1 843 423, 30 грн, на користь спеціального фонду бюджету Київської області - 20 % від суми збитків, що становить 737 369, 32 грн та 55 302, 72 грн судового збору в доход Державного бюджету України.

23.05.2016 р. на виконання вказаного рішення судом видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2016 р. розстрочено виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 р. у справі № 19/032-12 в загальному розмірі 3 686 846, 60 грн на період з жовтня 2016 року (31.10.2016 р.) по вересень 2021 року (30.09.2021 р.) згідно відповідного графіку рівними частинами.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 23.06.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 51495533 з примусового виконання наказу № 19/032-12, виданого господарським судом Київської області 23.05.2016 р., за відповідною заявою стягувача - Державної екологічної інспекції у Київській області. Даною постановою боржнику КП „Управління житлово-комунального господарства встановлено строк самостійно виконати рішення суду у строк до 7 днів з моменту винесення постанови.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 07.07.2016 р. про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавче провадження ВП № 51495533 до зведеного виконавчого провадження ВП № 43909060.

03.10.2016 р. боржник (відповідач) звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області із заявою № 01-07-07/1298 про зупинення виконавчого провадження, у якій просив зупинити виконавче провадження на підстави ухвали господарського суду Київської області від 02.08.2016 р. про розстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 р. у справі № 19/032-12.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 03.10.2016 р. про зупинення виконавчого провадження постановлено зупинити виконавче провадження ВП № 51495533 за наслідками надходження ухвали господарського суду Київської області від 02.08.2016 р. про розстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 р. у справі № 19/032-12.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із виконанням судових рішень здійснюється Господарським процесуальним кодексом України, Законом України „Про виконавче провадження, Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 25 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 18 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк предявлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обовязковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобовязаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Статтею 27 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з ст. 36 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку.

Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються.

Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 37 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі:

1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

2) визнання стягувача або боржника недієздатним;

3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях;

4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право;

7) зупинення судом реалізації арештованого майна;

8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника;

10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати;

11) пункт 11 частини першої статті 37 виключено

12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону;

13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" протягом трьох років з моменту завершення приватизації;

18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Виконавче провадження на підставі, передбаченій пунктом 7 частини першої цієї статті, зупиняється лише в частині звернення стягнення на майно, реалізацію якого зупинено судом.

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 15 частини першої цієї статті, не зупиняється за рішеннями про виплату заробітної плати, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

Статтею 38 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що виконавче провадження може бути зупинено:

1) у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання;

2) прохання боржника, який проводить строкову службу Збройних Сил України чи інших передбачених законом військових формувань, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

3) у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

4) у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини;

5) за заявою стягувача у разі його перебування у відпустці за межами населеного пункту, де він проживає.

Статтею 39 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених:

пунктами 1 і 2 частини першої статті 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові;

пунктами 3, 4, 6 - 10 і 12 - 14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2 - 5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин;

пунктом 5 частини першої статті 37 цього Закону, пункту 1 частини першої статті 38 цього Закону, - до розгляду питання по суті;

пунктом 15 статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

пунктом 17 статті 37 цього Закону, - на строк три роки з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств";

пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - до надходження повідомлення від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом. Строки зупинення виконавчого провадження можуть бути скорочені судом.

Протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Якщо арештоване майно боржника передано для реалізації, копії постанов про зупинення та поновлення виконавчого провадження надсилаються підприємству, установі, організації, які здійснюють таку реалізацію.

Отже, враховуючи вищевказані положення Закону України „Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що вказаним законодавством не передбачено такої підстави для обовязкового зупинення виконавчого провадження як надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Крім того, як було зазначено вище та вбачається із матеріалів виконавчого провадження ВП № 51495533, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 03.10.2016 р. про зупинення виконавчого провадження постановлено зупинити виконавче провадження ВП № 51495533 за наслідками надходження ухвали господарського суду Київської області від 02.08.2016 р. про розстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 р. у справі № 19/032-12.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини щодо бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області при виконанні наказу № 19/032-12 від 23.05.2016 р. у виконавчому провадженні ВП № 51495533, викладені у скарзі № 01-07-15/1381 від 10.10.2016 р. відповідача - КП „Управління житлово-комунального господарства, не знайшли свого підтвердження в ході її розгляду, а тому вимоги відповідача (боржника) про визнання її неправомірною є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зазначеної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги № 01-07-15/1381 від 10.10.2016 р. (вх. № 269/16 від 13.10.2016 р.) Комунального підприємства „Управління житлово-комунального господарства на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні ВП № 51495533.

Суддя В.М.Бацуца