ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017 р. Справа №917/440/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т.Шевченка, буд. 18, м. Київ, 01601, в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком", вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000,

до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради, вул. Гоголя, буд. 92, м. Миргород, 37600,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Фінансове управління виконавчого комітету Миргородської міської ради вул. Гоголя, 92, м. Миргород, 37600

2. Управління державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області, вул. Якова Усика, 15, м. Миргород, 376000

про стягнення 358664,80 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №864 від 12.12.2016р.

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб: не з'явились

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 358664,80 грн. витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню м. Миргород Полтавської області послуг зв'язку на пільгових умовах за період з січня 2016 року по грудень 2016 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, оскільки відповідачем не проведено відшкодування наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві №01-12/1265 від 03.04.2017р. (вхід. №4615 від 05.04.2017р.).

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Треті особи в судове засідання не зявились, у своїх поясненнях Фінансове управління виконавчого комітету Миргородської міської ради №01-08/144 від 11.05.2017р. (вхід. №6134 від 12.05.2017р. та вхід. №6247 від 15.05.2017р.) та Управління державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області №06-11/393 від 11.05.2017р. (вхід. №6239 від 15.05.2017р.) зазначають, що згідно роз'яснень Міністерства фінансів України від 31.08.2016р. №31-09010-16-16/24984 Законом України "Про державний бюджет України на 2016рік" субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на відшкодування послуг зв'язку, наданих пільговим категоріям населення не передбачалась, а надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Таким чином, можливість планування видатків на вказані соціальні виплати за рахунок коштів місцевих бюджетів є правом, а не обов'язком.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Позивач у справі - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг зв'язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з січня 2016 року по грудень 2016 року Полтавською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" були надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Миргород Полтавської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.16 ст. 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" на загальну суму 358 664,80 грн.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, пунктом 2 вищевказаної Постанови встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

На підставі вищевказаних нормативних актів, відповідач, за рахунок державних субвенцій, зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені позивачем внаслідок надання населенню м. Миргород Полтавської області послуг зв'язку на пільгових умовах.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства і положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005р. № 20 (в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015р. № 64 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій"), відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, внаслідок чого за період з січня 2016р. по грудень 2016р. (включно) у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 358 664,80 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 222 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії або звернення до суду.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України, п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Миргород, зобов'язаний був здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку підтверджується актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги форми 3-пільга, затвердженим наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період з січня 2016р. по грудень 2016р. (включно).

Порядком №256 чіткого терміну виконання зобовязання по відшкодуванню наданих послуг звязку пільговим категоріям населення не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

15.03.2017 року на адресу відповідача була направлена вимога № 03 про сплату заборгованості (вих. №03 від 15.03.2017р.) в порядку ст. 530 ЦК України про відшкодування коштів в розмірі 358664,80 грн. на протязі 7 робочих днів, яка задоволена не була.

Таким чином, оскільки претензію про сплату боргу відповідачу направлено, строк оплати за зобовязанням настав, а відповідач є таким, що прострочив зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 15.05.2012 року по справі № 11/446, яка є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року, яке згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, в зв'язку з чим з відповідача має бути стягнуто 358664,80 грн. основного боргу з покладенням витрат по оплаті судового збору на відповідача.

Крім того, ухвалою господарського суду від 13.04.2017р. було розглянуто клопотання Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №01-12/1264 від 03.04.2017р. (вхід. №4614 від 05.04.2017р.) про залучення в справі третіми особами - Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України.

В мотивувальній частині ухвали зазначено, що вищезазначене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Рішення по даній справі не може вплинути на права і обов'язки Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України, а тому клопотання Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №01-12/1264 від 03.04.2017р. (вхід. №4614 від 05.04.2017р.) про залучення в справі третіми особами - Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України - не підлягає задоволенню.

В резолютивній частині ухвали від 13.04.2017р. не було зазначено, що вищезазначене клопотання не підлягає задоволенню, а тому суд зазначає про це в рішенні.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради (37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 92, , інші відомості: відсутні) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком" (36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 33, ) - 358664,80 грн. основної заборгованості, 5379,97 грн. судового збору. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Клопотання Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради №01-12/1264 від 03.04.2017р. (вхід. №4614 від 05.04.2017р.) про залучення в справі третіми особами - Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України - не підлягає задоволенню.

Суддя Паламарчук В.В.