КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Справа № 910/13945/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Приходько Я.М. - за довіреністю б/н від 24.05.2016;

від відповідача: Кривошей Д.А. - за довіреністю № 220/381/д від 04.11.2016;

від Генеральної прокуратури України: Голуб Є.В. (прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України) - за довіреністю № 10/2/3-23 вих. № 17 від 12.01.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» на рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», м. Київ

до Міністерства оборони України, м. Київ

про зобов'язання вчинити дії

за участю Генеральної прокуратури України

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (надалі- позивач/ ТОВ «Трейд- Коммодіті»/апелянт) до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства оборони України ( надалі- відповідач/ МОУ) в якій просив суд:

1) припинити правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерства оборони України за договором № 286/1/16/1 про постачання для державних потреб палива рідинного газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 у зв'язку з розірванням договору № 286/1/1 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 внаслідок односторонньої відмови від вказаного договору з 23.05.2016;

2) припинити правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерства оборони України за договором № 286/1/16/2 про постачання для державних потреб палива рідинного газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 з 23.05.2016 у зв'язку з розірванням договору № 286/1/2 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 внаслідок односторонньої відмови від вказаного договору з 23.05.2016 ( а.с. 5-10).

Звертаючись за даним позовом до суду, позивач зазначає, що у нього виникло право на односторонню відмову від виконання зобов'язань, передбачених договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 та договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016, яка зумовлена невиконанням відповідачем своїх обов'язків за цими договорами, і як наслідок, припинення правовідносин за вказаними договорами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.08.2016 порушено провадження у справі № 910/13945/16 та призначено справу до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 (суддя Стасюк С.В.) позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» задоволено частково; припинено правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) з 23.05.2016.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про припинення правовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині припинення правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерства оборони України за договором № 286/1/16/2 про постачання для державних потреб палива рідинного газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 з 23.05.2016, суд першої виходив з того що, відповідачем було здійснено оплату поставленого ТОВ «Трейд Коммондіті» товару за вказаним договором, а позивачем було отримано таку плату у встановлені вказаним договором строки, а відтак і відсутні підстави для припинення даних правовідносин за цим договором.

При цьому місцевий господарський суд керувався приписами ст.ст. 11, 203, 214, 530, 538, 612, 614, 615, 626, 655, 690, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 Господарського кодексу України та ст. ст. 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 у частині відмови в задоволенні позову у припиненні правовідносин за договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016 скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким припинити правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016, рішення суду в іншій частині залишити без змін, стягнути з Міністерства оборони України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» суму сплаченого судового збору за подання даної апеляційної скарги та позовної заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права, що виражено у неповному дослідженні доказів наданих позивачем; неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи та нормами матеріального права, зокрема, ст. ст. 538, 625, 651, 690, 962, 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 Господарського кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16; апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.01.2017.

19.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» було подано уточнення до раніше поданої апеляційної скарги, а саме просив апеляційної інстанції «рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 у частині відмови в задоволенні позову у припиненні правовідносин за договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити та припинити правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016 з 23.05.2016 В іншій частині залишити без змін, стягнути з Міністерства оборони України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» суму сплаченого судового збору за подання даної апеляційної скарги та позовної заяви.

Київським апеляційним господарським судом було прийнято вказанні уточнення до апеляційної скарги до розгляду.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/989/17 від 15.03.2017 у зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/13945/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.03.2017 для розгляду справи № 910/13945/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді Чорна Л.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 910/13945/16 прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» на рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 до провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав викладених в ній підстав.

Представник відповідача просив суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Трейд Коммондіті» відмовити у повному обсязі. Проти апеляційної скарги заперечує.

Представник Генеральної прокуратури України проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та представника Генеральної прокуратури України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином апеляційний господарський суд зобов'язаний перевірити законність і обґрунтованість також і тієї частини рішення, яка не викликає заперечень особи, яка подала апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 14.11.2016 між ними були укладені наступні договори, а саме:

- договір № 286/1/16/1 (надалі - договір-1) про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України);

- договір № 286/1/16/2 (надалі - договір-2) про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

Пунктом 1.1. договору-1 визначено, що постачальник зобов'язується поставити у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (лот 1 - бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С або еквівалент, а саме бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С) (продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С, строк постачання - 45 днів з дати підписання договору, кількістю 1 000,00 тонн, загальною вартістю 20 499 000,00 грн. з ПДВ.

Одержувачами продукції є військові частини, склади (бази) пального, Центри забезпечення пальним (далі - одержувачі замовника) згідно з рознарядками Міністерства оборони України, які є невід'ємними частинами цього договору ( п. 2.2. договору-1).

Ціна договору становить: без ПДВ 17 082 500,00 грн., крім того ПДВ 3 416 500,00 грн. ціна договору, що підлягає оплаті становить 20 499 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати ( п. 3.1 договору-1).

Відповідно до пункту 4.1. Договору-1 розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим Договором.

Пунктом 4.2. договору-1 сторони погодили, що постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, акт прийому форма 4, видаткову накладну, повідомлення-підтвердження, копію паспорту якості на відвантажену продукцію, акт прийому-передачі. Без вищезазначених документів або відсутності у них встановленої інформації, оплата поставленої продукції не здійснюється.

Відповідно до п. 6.1.1. договору-1 замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Пункту 6.1.2. договору-1 сторони визначили, що замовник зобов'язаний забезпечити приймання продукції одержувачем замовника, як тільки постачальник належним чином надасть її для приймання на умовах цього Договору.

Згідно п. 1, 3 додатку №1 до договору-1 прийняття продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем замовника в присутності представника постачальника та оформляється актом, який складає одержувач замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у пункті 4.2. договору, є підтвердженням прийняття продукції. Прийняття продукції за кількістю та якістю оформляється актом, який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання продукції. У випадку, коли буде встановлено порушення якості продукції, замовник пред'являє претензію стороні, що порушила законні інтереси замовника (одержувача замовника).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (пункт 10.1. договору-1).

Як вказувалось вище, 14.03.2016 між Міністерством оборони України замовником та товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», як постачальником було укладено договір 286/1/16/2 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

Пунктом 1.1. договору -2 визначено, що постачальник зобов'язується поставити у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (лот 2 - бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С або еквівалент, а саме бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С) (продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С, строк постачання - 45 днів з дати підписання договору, кількістю 1 500,00 тонн, загальною вартістю 27 997 470,00 грн. з ПДВ.

Одержувачами продукції є військові частини, склади (бази) пального, Центри забезпечення пальним (далі - одержувачі замовника) згідно з рознарядками Міністерства оборони України, які є невід'ємними частинами цього договору ( п. 2.2. договору-2).

У пункті 3.1. договору-2 сторони погодили, що ціна договору становить: без ПДВ 23 331 225,00 грн., крім того ПДВ 4 666 245,00 грн. Ціна Договору, що підлягає оплаті становить 27 997 470,00 грн., у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати.

У відповідності до п. 4.1. договору-2 розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим Договором.

Постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, акт прийому форма 4, видаткову накладну, повідомлення-підтвердження, копію паспорту якості на відвантажену продукцію, акт прийому-передачі. Без вищезазначених документів або відсутності у них встановленої інформації, оплата поставленої продукції не здійснюється ( п. 4.2. договору -2).

Відповідно до п. 6.1.1. договору-2 замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Згідно пунктів 1, 3 додатку №1 до договору-2 прийняття продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем замовника в присутності представника постачальника та оформляється актом, який складає одержувач замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у пункті 4.2. договору, є підтвердженням прийняття продукції. Прийняття продукції за кількістю та якістю оформляється актом, який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання продукції. У випадку, коли буде встановлено порушення якості продукції, замовник пред'являє претензію стороні, що порушила законні інтереси замовника (одержувача замовника).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (пункт 10.1. договору-2).

Як вказує позивач на виконання умов договору-1 ним було здійснено поставку товару в кількості 926,373 тонн, а на виконання умов договору-2 здійснено поставку товару в кількості 320,803 тонн.

23.05.2016 позивач листом № 23-05/16-1 повідомив відповідача про відмову від договору № 286/1/16/1 від 14.03.2016 та договору № 286/1/16/2 від 14.03.2016 у зв'язку з значним терміном прострочення в прийнятті продукції, відсутністю будь-якої інформації щодо прийняття продукції одержувачами, значною затримкою одержувачів Міністерства оборони України в оформленні документів щодо отриманої ними продукції, неможливістю отримання оплати за поставлену продукцію.

Місцевий господарський суд задовольняючи позовні вимоги та припиняючи правовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) з 23.05.2016, виходив з того, що позивачем було доведено, що відповідачем в порушення умов додатку №1 до договору-1 не було складено актів приймання-передачі у термін до 3 діб, а також те, що розрахунки з позивачем за поставлений товар за договором-1 відповідачем здійснено не було.

Київський апеляційний господарський суд погоджується правомірністю задоволення позовних вимог у вказаній частині, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України (надалі- ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України)

Статтею 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що позивачем на виконання умов договору-1 здійснено поставку, а одержувачами замовника прийнято товар в кількості 926,373 тонн.

Факт отримання товару підтверджується актами приймання-передачі від 06.04.2016, від 08.04.2016, від 09.04.2016, від 12.04.2016, від 18.04.2016, від 19.04.2016, які наявні в матеріалах справи.

Разом з тим відповідач в порушення умов п. п. 1, 3 додатку № 1 до п. 6.1.2 договору-1 не склав актів приймання-передачі у термін до 3 діб, розрахунки з позивачем за поставлений товар за договором-1 не здійснив, що також не заперечувалось відповідачем у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 214 ЦК України визначено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється ( ст. 615 УК України).

Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 4 ст. 690 ЦК України)

Таким чином, враховуючи ненадання відповідачем актів-приймання продукції за поставлений товар за договором-1, права позивача, як продавця товару, були порушені, оскільки у позивача були відсутні докази на підтвердження приймання відповідачем продукції.

Відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині припинення правовідносин між товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) з 23.05.2016 підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених ТОВ «Трейд Коммондіті» позовних вимог про припинення правовідносин між сторонами за договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016 року про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) то колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем виконання умов договору-2 було здійснено поставку товару в кількості 320,803 тонн, що підтверджується видатковою накладною № 646 від 15.04.2016 року на суму 3 238 579,34 грн. з ПДВ, видатковою накладною № 647 від 16.04.2016 року на суму 2 749 202,23 грн. з ПДВ, Актом прийому-передачі продукції № 128 від 04.05.2016 року на суму 3 238 579,34 грн., Актом прийому-передачі продукції № 129 від 04.05.2016 року на суму 2 749 202,23 грн.

У пункті 6.1.1. договору-2 сторони погодили, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Місцевим господарським судом було встановлено, що відповідачем було здійснено оплату поставленого позивачем товару за договором-2 у визначені ним строки.

Факт оплати за поставлений товар підтверджується платіжним дорученням № 286/1/1427 від 10.05.2016 року на суму 3 238 579,34 грн. та платіжним дорученням № 286/1/1431 від 10.05.2016 року на суму 2 749 202,23 грн.

У ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору-2 не вбачається, оскільки позивач отримав оплату за договором-2 у встановлені ним строки, відповідно мета договору була досягнута.

Разом з тим, місцевим господарським судом було правомірно зазначено, що не надавши безпідставно у встановлені строки позивачу документи, що підтверджують прийняття товару, відповідач порушив вимоги ч.1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України, якими встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на вищеозначене, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про наявність порушень договору-2 відповідачем в частині недотримання строків підписання актів приймання-передачі є обгрунтованими.

Частиною 4 ст. 612 ЦК України випливають умови звільнення боржника від відповідальності: протиправність дій кредитора; наявність його вини в будь-якій формі; причинний зв`язок між винними діями кредитора і неможливістю належного виконання цього зобов`язання.

Колегія суддів, вважає доведеними обставини наявності порушень з боку відповідача. Отже, неможливість належного виконання договору-2 з боку позивача є наслідком винних дій відповідача в частині порушення строків оформлення первинних документів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з мотивованим висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги в частині припинення правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" та Міністерством оборони України за Договором № 286/1/16/2 від 14.03.2016 року про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/13945/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

Б.В. Отрюх