ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 травня 2017 р. Справа № 902/283/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

відповідача : ОСОБА_3- згідно довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Україна" (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, м.Городок, вул.В.Івасюка, 2, корпус Г)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім" (21021, Вінницька обл., м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 122, оф.301)

про стягнення 24 128,79 грн. з яких 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017

ВСТАНОВИВ :

Позивач вимог ухвали суду від 03.05.2017 про надання додаткових доказів витребуваних вказаною ухвалою суду, зокрема відзиву на позов, контррозрахунку позовних вимог не виконав.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.05.2017 надав письмові пояснення в яких не заперечив проти розгляду справи за наявними матеріалами та зазначив про те, що договір було укладено, послуги щодо перевезення надані та не заперечив проти позову.

03.05.2017 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог № б/н від 18.04.2017 р., а саме просить стягнути 21 287 грн.- боргу, 614,07 грн.- 3% річних, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала подану заяву про збільшення розміру позовних вимог № б/н від 18.04.2017 р.

Представник відповідача не заперечив про задоволення заяви про збільшення розміру позовних вимог № б/н від 18.04.2017 р.

З огляду на права надані позивачеві ст. 22 ГПК України, ст.20 ЦК України, заява позивача про збільшення розміру позовних вимог № б/н від 18.04.2017 р. судом приймається як така, що не суперечить закону, матеріалам справи.

В судовому засіданні 31.05.2017 представник позивача подала подану заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3 % річних № б/н від 31.05.2017 в якій просить стягнути з відповідача 24 128,79 грн. з яких 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017.

Представник відповідача не заперечив про задоволення заяви про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3 % річних № б/н від 31.05.2017 р.

З огляду на права надані позивачеві ст. 22 ГПК України, ст.20 ЦК України, про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3 % річних № б/н від 31.05.2017 р. судом приймається як така, що не суперечить закону, матеріалам справи.

Суд розцінює зменшені позовні вимоги як нові позовні вимоги.

Повно, всебічно, обєктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги, на підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 908, 909, 916 ЦК України, підлягають задоволенню в сумі 24 128,79 грн. з яких 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем укладено договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом, оформлений заявкою № 395-ОК від 25.03.2016 (а.с.12).

В обґрунтування позовних вимог позивач надав рахунки на оплату № 225 від 30.03.2016 на суму 10 528 грн., № 269 від 31.03.2016 на суму 10 759 грн., акти на виконання робіт № 225 від 31.03.2016, № 269 від 04.04.2016, міжнародні товарно - транспортні накладні (CMR) А № 300301 та А № 10401 (а.с.13 - 18).

Згідно заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 395-ОК від 25.03.2016 вартість перевезення 1 т. вантажу складає 350 грн..

Згідно міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) А № 300301 вага брутто складає 30 080 кг., тобто вартість перевезення вантажу згідно вказаної ТТН складає 10 528 грн. (30,080 х 350 грн.= 10 528 грн.).

Згідно міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) А № 10401 вага брутто складає 30 740 кг., тобто вартість перевезення вантажу згідно вказаної ТТН складає 10 759 грн. (30,740 х 350 грн.= 10 759 грн.).

Загальна сума яку відповідач мав сплатити позивачу за надані послуги перевезення складає 21 287 грн..

Відповідач не сплатив позивачу 21 287 грн.- за послуги перевезення згідно вказаних заявки про перевезення вантажу автомобільним транспортом, та міжнародним товарно - транспортним накладним.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем за отримані послуги перевезення становить 21 287 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Згідно ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд приходить до висновку про те, що між сторонами укладено в письмовій формі договір перевезення автомобільним транспортом згідно названих заявки про перевезення вантажу автомобільним транспортом, копій товарно - транспортних накладних.

Зміст взятих сторонами зобов'язань свідчить про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 64 ЦК України Перевезення.

Згідно ст. 908 ЦК України Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата. Плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами. Робота та послуги, що виконуються на вимогу власника (володільця) вантажу і не передбачені тарифами, оплачуються додатково за домовленістю сторін. Перевізник має право притримати переданий йому для перевезення вантаж для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами або не випливає із суті зобов'язання.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

Господарські зобов'язання можуть виникати, відповідно до ст. 174 ГК України, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.І ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Статті 628, 629 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.610, ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 21 287 грн.- боргу за послуги перевезення автомобільним транспортом.

Окрім суми боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних судом не виявлено помилок при обрахуванні позивачем пені з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Тому, суд дійшов висновку про задоволення зменшених позовних вимог щодо стягнення 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017.

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення зменшених позовних вимог в сумі 24 128,79 грн. з яких 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017.

В звязку із задоволенням зменшених позовних вимог, судові витрати на судовий збір в сумі 1 600 грн. на підставі ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 35, 36, 43, ст.49, ст.75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити в сумі 24 128,79 грн. з яких 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 600 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім", (21021, Вінницька обл., м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 122, оф.301) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Україна", (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, м.Городок, вул.В.Івасюка, 2, корпус Г) 21 287 грн. основного боргу, 2 384,13 грн.- інфляційних втрат за період з серпня 2016 по квітень 2017, 457,66 грн.- 3% річних за період з 31.07.2016 по 18.04.2017., 1 600 грн.- судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити позивачу рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 31.05.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 06 червня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, м.Городок, вул.В.Івасюка, 2, корпус Г) згідно клопотання