ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 910/15629/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Вовка І.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Заступника прокурора міста Києва
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.12.2016
у справі№ 910/15629/15 Господарського суду міста Києва
за позовомЗаступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест"
про за участю прокурора та представників позивача 1: позивача 2: відповідача: визнання права власності та витребування нерухомого майна, Попенка О. С., Уланова І. В., Уланова І. В., Желепи В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16.06.2015 через поштовий зв'язок звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" про визнання права комунальної власності та витребування нежилих приміщень на підставі ст.ст. 387, 392 ЦК України.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем (інвестор) не виконано умови інвестиційного договору від 07.04.2006 № 11 із реконструкції та будівництва будинків по вул. Старовокзальній, 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві.

Відповідачем неправомірно набуто право власності на нежилі приміщення на вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "А", площею 108,2 кв. м., вартістю 391860,00 грн.; нежилі приміщення на вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "А", площею 856,3 кв. м. вартістю 1663612,80 грн.; нежилі приміщення на вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "Б", площею 32,1 кв. м., вартістю 101680,80 грн.; нежилі приміщення по вул. Саксаганського, 145 літ. "А", площею 339 кв. м., вартістю 789066 грн. та нежилі приміщення по вул. Саксаганського, 143 літ. "А", площею 722,8 кв. м., вартістю 1366849,20 грн. у місті Києві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/15629/15 (суддя Якименко М.М.) у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 було підставою для видачі відповідачу свідоцтв на право власності та набуття відповідачем права власності на вказані будівлі.

Наказами Головного Управління комунальної власності м. Києва № 323-В від 19.04.2010 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", № 448-В від 20.05.2010 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" відповідачу видані свідоцтва про право власності на вказані будівлі.

Рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 є чинним і на момент розгляду справи не скасоване, відповідач набув право власності на спірне майно на платній основі, перерахувавши до бюджету м. Києва 4313068,80 грн., які визначені висновком про вартість майна від 14.12.2009.

Відповідач правомірно набув право власності на вказані приміщення, тому доводи прокурора про неправомірність набуття відповідачем права власності на такі приміщення є недоведеними.

Про наявність рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 прокуратура міста Києва обізнана 14.05.2009 в день внесення протесту прокурора міста Києва.

Строк позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем сплив 14.05.2012, судом не встановлено обставин, передбачених ч. 5 ст. 267 ЦК України та ст. 268 ЦК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 у справі № 910/15629/15 (у складі колегії суддів: Андрієнка В.В.-головуючого, Буравльова С.І., Шапрана В.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у справі № 910/15629/15 залишено без змін.

Постанову мотивовано тим, що рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 було підставою для видачі відповідачу свідоцтв на право власності та набуття відповідачем права власності на вказані будівлі.

Наказами Головного Управління комунальної власності м. Києва № 323-В від 19.04.2010 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", № 448-В від 20.05.2010 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" відповідачу видані свідоцтва про право власності на спірні будівлі.

Рішення Київської міської ради від 19.02.2009 №75/1130 є чинним і на момент розгляду справи не скасоване, тому відповідач набув право власності на спірне майно, перерахувавши до бюджету м. Києва 4313068,8 грн., які визначені висновком про вартість майна від 14.12.2009.

Строк позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем сплив 14.05.2012, судом не встановлено обставин, передбачених ч. 5 ст. 267 ЦК України та ст. 268 ЦК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.05.2016 у справі № 910/15629/15 (у складі колегії суддів: Корнілової Ж.О.-головуючого, Борденюк Є.М., Кривди Д.С.) рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 у справі № 910/15629/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У постанові зазначено, що відчуження майна відбулось відповідно до рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 "Про передачу нежилих будинків та нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" з урахуванням внесених змін рішенням від 08.10.2009 № 351/2420, яке є чинним.

Такий висновок господарських судів не заснований на оцінці правовідносин, що склались між сторонами, виходячи з наступного.

Спірні об'єкти щодо яких заявлена вимога про їх витребування є предметом інвестиційного договору № 11 про реконструкцію та будівництво будинків від 07.04.2006, укладеного між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" (служба замовника), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" (інвестор), на умовах, визначених конкурсом із залученням інвесторів для реконструкції будинків, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 23.12.2005 № 12.

Умовами договору визначено права і обов'язки кожної із сторін договору. Використання результатів реконструкції та будівництва об'єкта інвестування врегульоване сторонами розділом 4 інвестиційного договору, зокрема, право власності інвестора на майно виникає після введення об'єктів інвестування в експлуатацію та оформлення відповідно до діючого законодавства.

Рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" об'єкти, які є предметом інвестиційного договору, посилаючись на виконання зобов'язань, визначених інвестиційним договором.

Таке рішення могло б бути підставою для внесення змін до інвестиційного договору у порядку укладення самого договору (тендер). Проте сторонами інвестиційного договору на виконання рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 підписана додаткова угода № 5 від 22.10.2009, якою обумовлена передача у власність інвестору об'єктів інвестування на стадії, не пов'язаній із завершеннями реконструкцій та будівництва (введення об'єктів в експлуатацію).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2013 у справі № 5011-25/17987-2012 додаткову угоду № 5 від 22.10.2009 до інвестиційного договору визнано недійсною.

Посилання господарських судів, що таке рішення ради є підставою для набуття інвестором права власності на об'єкти інвестування є помилковим у зв'язку з чим рішення та постанова підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/15629/15 (суддя Трофименко Т. Ю.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що посилання відповідача на те, що таке рішення ради є підставою для набуття інвестором права власності на об'єкти інвестування є помилковим.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що прокурором пропущено строк позовної давності.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у позові за спливом позовної давності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/15629/15 (у складі колегії суддів: Майданевича А.Г.-головуючого, Гаврилюка О.М., Власова Ю.Л.) рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/15629/15 залишено без змін.

Постанову мотивовано тим, що відповідачем незаконно набуто права власності на спірні будівлі у зв'язку з тим, що Київрадою не дотримано законодавства про приватизацію майна.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого господарського суду про відмову у позові за спливом позовної давності.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/15629/15, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/15629/15, і прийняти нове рішення, яким позов прокуратури м. Києва задовольнити.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права господарськими судами.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши прокурора, представників позивача 1, позивача 2 та відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що Київською міською радою 24.06.2004 прийнято рішення № 322/1532 "Про затвердження переліку об'єктів реконструкції, реставрації незавершеного будівництва, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва", яким до складу об'єктів комунальної власності, що підлягають реконструкції за залучені кошти, включено нежилі будинки і приміщення по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві.

Відповідно до рішення Київської міської ради № 528/1189 від 24.05.2007 (чинного станом на момент укладення спірної угоди) на підставі ст. ст. 319, 327 Цивільного кодексу України, ст. 9 Земельного кодексу України, ст. ст. 18, 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", ст. ст. 4, 5, 16 Закону України "Про інвестиційну діяльність" з метою створення сприятливих умов для впровадження інвестиційної діяльності та забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку міста Києва, запровадження відкритих економічних методів залучення додаткових коштів для виконання програм соціально-економічного розвитку міста, Київська міська рада вирішила: затвердити Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації, тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва відповідно до додатку 1 до цього рішення; встановити, що організатором проведення інвестиційних конкурсів є Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 1.1. та п. 1.2. Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації, тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва (далі - Положення) передбачено, що це Положення розроблено відповідно до положень Цивільного та Земельного кодексів України, Законів України "Про місцеві державні адміністрації", "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про столицю України - місто-герой Київ", "Про інвестиційну діяльність", "Про оренду землі" з урахуванням рішень Київської міської ради від 24.06.2005 № 322/1532 "Про затвердження переліку нежилих будинків комунальної власності територіальної громади міста Києва, які підлягають реконструкції або реставрації за залучені кошти", від 19.07.2005 № 810/3385 "Про затвердження тимчасового порядку набуття права на землю на конкурентних засадах в місті Києві", від 06.09.2001 № 17/1451 "Про порядок набуття права власності на об'єкти інвестування" та визначає порядок підготовки, проведення інвестиційного конкурсу, укладення інвестиційних договорів на залучення інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, у тому числі соціальної інфраструктури міста, об'єктів незавершеного будівництва, станцій метрополітену, підземних переходів, автошляхів, площ та інших об'єктів, на умовах проведення інвестиційного конкурсу. Інвестиційний конкурс проводиться з метою створення сприятливих умов для провадження інвестиційної діяльності та забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку міста Києва та поповнення бюджету міста Києва.

У конкурсі можуть брати участь вітчизняні та іноземні юридичні особи, громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (п. 1.7. Положення).

Конкурсна документація розробляється робочою групою та затверджується Комісією до моменту оголошення конкурсу. Виконання умов, які пред'являються до конкурсної документації, є обов'язковим для всіх учасників конкурсу. Передача учасникам конкурсу конкурсної документації здійснюється робочою групою за наявності документа, що підтверджує сплату учасником реєстраційного внеску участі у конкурсі (п. 6.2.17. Положення).

Переможцем конкурсу визнається учасник, який запропонував найкращі умови здійснення інвестиційної діяльності, відповідно до умов конкурсу, виконав усі необхідні умови конкурсу та запропонував найкращі пропозиції, спрямовані на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, та запропонував найвищу ціну від мінімальної ціни або мінімальної орендної ставки 1 м 2 земельної ділянки та вартості ціни 1 м 2 від грошової оцінки вартості майна з об'єктів, які підлягають реконструкції, реставрації (п. 6.2.47. Положення).

У процесі виконання інвестиційного договору сторонами шляхом укладення додаткової угоди можуть змінюватись його умови, передбачено компенсаційні заходи по відшкодуванню вартості об'єктів, тощо, за винятком умов, що визначено в результаті проведення інвестиційного конкурсу (п. 6.3.11. Положення).

Рішенням Постійно діючої конкурсної комісії від 18.10.2005, затвердженим протоколом № 11 затверджено умови конкурсу і конкурсна документація на залучення інвесторів до реконструкції або реставрації, зокрема, вказаного нежилого будинку по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві.

Рішенням Постійно діючої конкурсної комісії від 23.12.2005, затвердженим протоколом № 12 за результатами проведення конкурсу визначено ТОВ "ВВ Інвест" переможцем конкурсу із залучення інвесторів до реконструкції або реставрації нежилих будинків по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві.

Господарськими судами встановлено, що відповідно до укладених між позивачем 1, позивачем 2 та відповідачем договором, прийнятим на виконання умов рішення Постійно діючої конкурсної комісії від 23.12.2005, затвердженого протоколом № 12, сторонами узгоджено, що площа нежилих приміщень по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. А', по вул. Саксаганського, 143 літ. А, по вул. Саксаганського, 145 літ. А, по вул. Жилянській, 142 літ. А в обсязі 4500,00 кв.м. передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва після реконструкції та будівництва об'єкта інвестування.

Між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (правонаступник - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); далі - замовник, позивач 2), Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" (далі-служба замовника) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" (далі- інвестор, відповідач) 07.04.2006 укладено інвестиційний договір № 11 із реконструкції та будівництва будинків по вул. Старовокзальній, 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві (далі- договір).

Відповідно до п. 1 договору предметом договору є реалізація інвестиційного проекта із реконструкції та будівництва будинків за адресою : м. Київ, вул. Старовокзальній, 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в місті Києві (далі - об'єкти інвестування) на умовах, визначених конкурсом із залученням інвесторів для реконструкції будинку, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 23.12.2005 № 12 та цим договором.

Відповідно до п. 2.6.5. договору відповідач зобов'язався побудувати 4000,0 кв.м. приміщень для розміщення Святошинського районного суду м. Києва на вул. Якуба Коласа, 27-А та передати їх до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Відповідач зобов'язався після введення об'єктів інвестування в експлуатацію передати до комунальної власності територіальної громади м. Києва 4500,00 кв.м. нежилих приміщень в будинках та забезпечити належне утримання майна, що передається у власність інвестору (п. 2.6.6. договору).

Пунктом 4.1. договору сторонами визначено наступний порядок використання результатів реконструкції та будівництва об'єкта інвестування: площа нежилих приміщень в обсязі 4500,00 кв.м. передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва; решта площі нежилих приміщень передається відповідачу. Право власності відповідача на майно виникає після введення об'єкта інвестування в експлуатацію і оформлюється у відповідно до діючого законодавства.

Рішенням Київської міської ради (далі - позивач-1, КМР, Київрада) від 19.02.2009 № 75/1130 "Про передачу нежилих будинків та нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" (далі - рішення № 75/1130) з метою задоволення суспільних та соціальних потреб держави та громадян, в порядку виконання зобов'язань, визначених інвестиційним договором від 07.05.2006 № 11, передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" у власність нежилі будинки та приміщення у Шевченківському районі м. Києва, а саме: нежилі приміщення в будинку на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "А", "А"" площею 964,5 кв. м, нежилий будинок на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "Б"" площею 32,1 кв. м, нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 143 літ. "А" площею 722,8 кв. м, нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 145 літ. "А" площею 339,0 кв. м, нежилі будинки на вулиці Жилянській, 142 літ. "А" площею 1148,8 кв. м, літ. "Б" площею 611,7 кв. м за умови компенсації вартості, визначеної звітом про оцінку вартості згаданих нежилих будинків і приміщень (п. 1. рішення № 75/1130).

Відповідно до п. 3 рішення № 75/1130 Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" перерахувати кошти до міського бюджету за нежилі приміщення в будинку на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "А", "А"", нежилий будинок на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "Б"", нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 143 літ. "А", нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 145 літ. "А", нежилі будинки на вулиці Жилянській, 142 літ. "А", літ. "Б".

Відповідно до п. 4. рішення № 75/1130 після виконання пункту 3 цього рішення Головному управлінню комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) підписати акти приймання-передачі у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" нежилі приміщення в будинку на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "А", "А"", нежилий будинок на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "Б"", нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 143 літ. "А", нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 145 літ. "А" та оформити свідоцтва про право власності на зазначені будинки і приміщення.

Пунктом 10 рішення № 75/1130 передбачено, що Головному управлінню комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протягом 60 днів з моменту перерахування інвестором коштів за нежилі будинки та приміщення, зазначені у пункті 1 цього рішення, забезпечити відселення Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та комунального підприємства "Київблагоустрій" у приміщення, площею 1249,4 кв. м за адресою: місто Київ, вул. Павла Усенка, 6, корпус 6 (2 поверх), а саме: Головне управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - 900,0 кв. м; Комунальне підприємство "Київблагоустрій" - 349,4 кв. м.

Рішенням Київської міської ради від 08.10.2009 № 351/2420 "Про внесення змін до рішення Київради від 19.02.2009 № 75/1130" частково задоволено протест прокурора міста Києва від 14.05.2009 № 07/1-228/1вих-05, внесено зміни до рішення Київради від 19.02.2009 № 75/1130 "Про передачу нежилих будинків та нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" і викладено пункти 1 та 10 рішення в такій редакції: " 1. З метою задоволення суспільних та соціальних потреб держави та громадян, в порядку виконання зобов'язань, визначених інвестиційним договором від 07.04.2006 № 11, передати Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" у власність нежилі будинки та приміщення у Шевченківському районі міста Києва, а саме: нежилі приміщення в будинку на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "А", "А"", площею 964,5 кв. м, нежилий будинок на вулиці Старовокзальній, 13/146 літ. "Б"", площею 32,1 кв. м, нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 143 літ. "А", площею 722,8 кв. м, нежилий будинок на вулиці Саксаганського, 145 літ. "А", площею 339,0 кв. м, нежилі будинки на вулиці Жилянській, 142 літ. "А", площею 1148,8 кв. м, літ. "Б", площею 611,7 кв. м за умови компенсації вартості, визначеної звітом про оцінку вартості згаданих нежилих будинків і приміщень; 10. Головному управлінню комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протягом 60 днів з моменту перерахування інвестором коштів за нежилі будинки та приміщення, зазначені у пункті 1 цього рішення, забезпечити відселення Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в приміщення за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 6, корпус 6."

Між позивачем 2, Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" (служба замовника) та відповідачем на виконання рішення Київської міської ради від 19.02.2009 № 75/1130 26.10.2009 укладено додаткову угоду № 5 до договору (далі - додаткова угода № 5).

Відповідно до умов додаткової угоди № 5 пункт 4.1 договору викладено в наступній редакції: "Сторони визначають наступний порядок використання результатів інвестування: нежилі приміщення в будинку по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "А", площею 108,2 кв.м., нежилий будинок по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "А", площею 856,3 кв.м., і нежилий будинок по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. "Б", площею 32,1 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 143 літ. "А", площею 722,8 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 145 літ. "А", площею 339,0 кв.м., нежилі будинки по вул. Жилянській, 142 літ. "А" площею 1148,8 кв.м., літ. "Б", площею 611,7 кв.м. передаються у власність інвестору - ТОВ "ВВ Інвест", після перерахування товариством коштів до міського бюджету, визначених звітом про оцінку вартості вищезгаданих нежилих будинків і приміщень та підписання актів приймання-передачі у власність; взяти до відома, що нежилі будинки по вулиці Жилянській, 142 літ. "А", літ. "Б" передаються у власність інвестору після відселення підрозділів Святошинського районного суду міста Києва та виконання пункту 2.6.5. даного договору".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2013 у справі № 5011-25/17987-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2013 та постановою Вищого Господарського Суду України від 14.10.2013, визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 5 від 26.10.2009 до інвестиційного договору із реконструкції та будівництва будинків по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в місті Києві № 11 від 07.04.2006, укладену між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" та Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт".

Господарські суди дійшли до передчасних висновків про відмову у позові, виходячи з наступного.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (в редакції чинній станом на момент укладення додаткової угоди № 5).

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Приписами розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Господарськими судами встановлено, що рішенням Київської міської ради № 75/1130 від 08.10.2009, відповідачу 1 передано нежилі будинки та приміщення у Шевченківському районі м. Києва, а саме: нежилі приміщення в будинку на вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, площею 1100,9 кв.м., нежилий будинок по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. А', площею 32,1 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 143 літ. А, площею 727,6 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 145 літ А, площею 357,1 кв.м., нежилі будинки по вул. Жилянській, 142 літ А, площею 1148,8 кв.м., літ. Б, площею 611,7 кв.м. за умови компенсації вартості, визначеної звітом про оцінку вартості згаданих нежилих будинків і приміщень.

Прокуратурою міста Києва 14.05.2009 внесено протест № 07/1-228/1вих-09 від 14.05.2009 на п. 1. рішення Київради від 19.02.2009 № 75/1130 від 08.10.2009 "Про передачу нежилих будинків та нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва у власність ТОВ "ВВ "Інвест", в якому Заступником прокурора міста Горан В. запропоновано виключити із п. 1 рішення Київради від 19.02.2009 № 75/1130 від 08.10.2009 "Про передачу нежилих будинків та нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва у власність ТОВ "ВВ "Інвест" нежитлових приміщень, належних на праві користування дочірньому підприємству "Фасадреставрація" ВАТ "АК "Київреконструкція", а саме: нежилі приміщення, площею 561,0 кв.м., за адресою вул. Старовокзальна 13/146 літ. А, А2, а також нежилий будинок на вул. Старовокзальній. 13/146 літ Б, площею 32,1 кв.м. міста Києва.

Рішенням Київської міської ради № 351/2420 від 08.10.2009, відповідачу 1 передано нежилі будинки та приміщення у Шевченківському районі м. Києва, а саме: нежилі приміщення в будинку на вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', площею 964,5 кв.м., нежилий будинок по вул. Старовокзальна, 13/146 літ. Б', площею 32,1 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 143 літ. А, площею 722,8 кв.м., нежилий будинок по вул. Саксаганського, 145 літ А, площею 339,0 кв.м., нежилі будинки по вул. Жилянській, 142 літ А, площею 1148,8 кв.м., літ. Б, площею 611,7 кв.м. міста Києва за умови компенсації вартості, визначеної звітом про оцінку вартості згаданих нежилих будинків і приміщень.

Нормами ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що приватизація державного майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Статтею 5 цього Закону наведено загальний перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації, що кореспондується з положеннями Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Господарськими судами встановлено, що відповідно до переліку об'єктів, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Києва та підлягають реконструкції за залучені кошти, затверджений рішенням Київської міської ради від 24.06.2004 № 322/1532, включені нежилі будинки, а саме: по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', по вул. Саксаганського, 143 літ. А, по вул. Саксаганського, 145 літ А, по вул. Жилянській, 142 літ А в місті Києві, загальною площею 4349,7 кв.м.

Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що підприємства можуть приватизуватися, якщо вони відповідають вимогам ч. 1 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" об'єктом малої приватизації, зокрема, є окреме індивідуально визначене майно (група А).

Статтею 7 цього Закону встановлено, що Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом; викупу.

Саттею 12 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, визначається шляхом проведення незалежної оцінки (в редакції від 27.04.2007).

Право володіння, користування і розпорядження об'єктом приватизації переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта приватизації (стаття 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції від 27.04.2007)).

Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки (стаття 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" в редакції від 09.09.2004).

Відповідно до п. 70 Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 оцінка об'єктів у матеріальній формі для інших випадків їх відчуження шляхом продажу на конкурентних та неконкурентних засадах проводиться шляхом визначення їх ринкової вартості. Якщо законодавством встановлено знижувальні коефіцієнти та порядок їх застосування для визначення початкової вартості таких об'єктів, такі коефіцієнти застосовуються до ринкової вартості. Початкова вартість, отримана в результаті застосування знижувальних коефіцієнтів, визнається ліквідаційною вартістю об'єкта у матеріальній формі. У цьому випадку у висновку про вартість одночасно зазначається ринкова та ліквідаційна вартість такого об'єкта (в редакції від 19.08.2009).

Методикою визначено певний порядок за яким здійснюється відчуження комунального майна, а також враховуючи те, що оцінка вказаного нерухомого майна не проводилась та не встановлювалось визначення ринкової вартості зазначених будинків, то порядок підготовки об'єкта до приватизації не був дотриманий.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Господарськими судами встановлено, що укладений між сторонами договір не містить елементів різних договорів, зокрема інвестиційного договору (договору про спільну діяльність - ст. 1130 ЦК України) та договору купівлі-продажу (ст. 655 ЦК України).

Інвестиційний договір, за своєю суттю, є угодою двох або більше учасників інвестиційної діяльності, змістом якої є взаємні права та обов'язки, спрямовані на реалізацію інвестицій з метою одержання прибутку або досягнення соціального ефекту.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарськими судами не досліджено підстави звернення прокурора з даним позовом та не перевірено доводи прокурора щодо видачі Головним управлінням комунального майна свідоцтв про право власності на спірні приміщення Товариству з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест".

Господарські суди дійшли до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності, виходячи з наступного.

Позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатись саме позивач, а не прокурор.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встанолюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема, у пункту 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Зазначена за своєю суттю направлена на захист прав власників та інших осіб від держави.

Держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

З огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюється на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Вказану правову позицію викладено у постанові ВСУ від 08.06.2016 у справі № 6-308915цс.

Під час розгляду справи слід встановити, з якого часу особі, в інтересах якої пред'явлено позов, стало відомо про порушене право. Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не може встановлювати ці обставини.

Господарські суди посилаються на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2013 у справі № 5011-25/17987-2012 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест", Комунального підприємства "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" про визнання недійсною додаткової угоди, якою визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 5 від 26.10.2009 до інвестиційного договору із реконструкції та будівництва будинків по вул. Старовокзальній 13/146 літ. А, А', вул. Саксаганського, 143 літ. А, вул. Саксаганського, 145 літ. А, вул. Жилянській, 142 в м. Києві № 11 від 07.04.2006, укладену між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Інвест" та Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт", яке не міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому: 1) у вступній частині вказуються найменування господарського суду, номер справи, дата прийняття рішення, найменування сторін, ціна позову, прізвище судді (суддів), представників сторін, прокурора та інших осіб, які брали участь у засіданні, посади цих осіб. При розгляді справи на підприємстві, в організації про це також вказується у вступній частині рішення; 2) описова частина має містити стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень і клопотань сторін та їх представників, інших учасників судового процесу, опис дій, виконаних господарським судом (огляд та дослідження доказів і ознайомлення з матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження); 3) у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення; 4) резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення; розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу); найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спорі про передачу майна); найменування, номер і дата виконавчого або іншого документа про стягнення коштів у безспірному порядку (у спорі про визнання цього документа як такого, що не підлягає виконанню), а також сума, що не підлягає списанню.

У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

В резолютивній частині рішення вказується про визнання договору недійсним у випадках, передбачених у пункті 1 статті 83 цього Кодексу.

При задоволенні заяви про визнання акта недійсним в резолютивній частині вказуються найменування акта і органу, що його видав, номер акта, дата його видання, чи визнається акт недійсним повністю або частково (в якій саме частині).

В резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

При розгляді первісного і зустрічного позовів у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, справа № 910/15629/15 підлягає передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене та в залежності від встановлених обставин, вирішити спір відповідно до норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до наявних правовідносин.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/15629/15 Господарського суду міста Києва частково задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі № 910/15629/15 Господарського суду міста Києва скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Карабань В. Я.
Вовк І.В.