ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 травня 2017 р. Справа № 902/376/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця

до Калинівський технологічний технікум, м.Калинівка Вінницької області

про стягнення 7258,35 грн заборгованості згідно договору про надання послуг

За участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №Др-24-1216 від 15.12.2016);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 25.05.2017).

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Калинівського технологічного технікуму 7258,35 грн заборгованості згідно договору про надання послуг, з яких: 6990,61 грн основний борг; 26,43 грн 3% річних та 241,31 грн пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором розподілу природного газу, в частині проведення розрахунків.

Ухвалою суду від 27.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/376/17, судове засідання призначено на 29.05.2017.

30.05.2017 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву без номера та дати (вх. канц. суду №06-52/5112/17), яким останній заперечує проти позовних вимог та зазначає, що відповідач повністю погасив основну заборгованість перед позивачем, що стверджується платіжним дорученням №92 від 23.05.2017.

Водночас 30.05.2017 від позивача до суду надійшов лист без номера та дати (вх. канц. суду №06-52/5122/17) в якому останній зазначив, що відповідач сплатив на користь позивача суму основного боргу в розмірі 6990,60 грн, що підтверджується банківською випискою за 25.05.2017.

На визначену судом дату зявились представники обох сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.01.2016 Калинівським технологічним технікумом підписано заяву-приєднання №0942031QP6FT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За умовами заяви Калинівський технологічний технікум, ознайомившись з умовами типового договору розподілу природного газу (типовий договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: http://vn.104.ua та в друкованому видані, що публікується в межах території ліцензованої діяльності газета Вінниччина - дата публікації 23.12.2015р. та газета Гайворонський курєр-дата публікації 19.12.2015р. приєдналося до умов вказаного договору (а.с. 9).

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламенту порядок і умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. типового договору).

Згідно із п. 1.2. типового договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 типового договору).

Відповідно до п. 2.1 типового договору за цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно із п. 2.3 типового договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "При ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов'язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

У розділах 4-5 типового договору визначено якість природного газу, що передається споживачу та порядок обліку природного газу, що передається споживачу сторони визначили.

Відповідно до п. 6.1. типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно із п. 6.2 типового договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 типового договору).

У п. 6.4 типового договору зазначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 5 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Згідно із п. 6.6. типового договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 7.3. типового договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Цей договір укладається на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п.п. 12.1, 12.3 типового договору).

На виконання укладеного договору відповідачу було розподілено природний газ:

- в січні 2017 р. 9000 куб.м. на суму - 7399,08 грн;

- в лютому 2017 р. 9000 куб.м. на суму - 7399,08 грн.

Постановою НКРЕКП від 15.12.2016р. №2279 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Вінницягаз" в розмірі 685,10 грн за 1000 куб.м. (без врахування ПДВ).

З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 січня 2017 року складає 822,12 грн за 1000 куб.м.

Таким чином, загальна вартість наданих відповідачу послуг з розподілу природного газу складає 14798,16 грн (18000 куб.м. (січень-лютий 2017) х 822,12 грн = 14798,16 грн).

ПАТ "Вінницягаз" свої зобов'язання стосовно виконання умов договору виконало, що стверджується актами розподілу природного газу за січень-лютий 2017 року, підписаними представниками та скріпленими печатками обох сторін, які знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, обопільного акту звірки від 21.04.2017 (а.с.24), станом на 01.01.2017 за відповідачем рахується попередня оплата в розмірі 7807,56 грн, яка була зарахована в рахунок отримання послуг з розподілу природного газу в січні, лютому 2017.

З огляду на що, станом на 17.03.2017 за відповідачем рахується заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 6990,61 грн.

Разом з цим 20.03.2017 на адресу відповідача направлено лист (Vi-CЛ-1494-0317) з вимогою оплатити суму боргу за послуги з розподілу природного газу на рахунок ПАТ "Вінницягаз" на протязі десяти днів від дня отримання листа (а.с.20). Даний лист-вимога отримана відповідачем 23.03.2017, про що свідчать відомості з реєстру поштових відправлень УДППЗ "Укрпошта", яка останнім залишена без відповіді та задоволення (а.с. 22).

Відповідач за надані послуги з розподілу природного газу на день подачі позовної заяви до суду не розрахувався, що стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Зміст договору, взяті в ньому зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 712 ЦК України.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги вище викладене, судом встановлено, що після порушення провадження у справі відповідач погасив основний борг, що підтверджується копією банківської виписки від 25.05.2017.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Як наголошено в п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26 грудня 2011 року господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що на момент звернення з даним позовом до суду між сторонами існував спір щодо стягнення основного боргу в сумі 6990,61 грн (тобто на момент звернення позивач мав підстави до задоволення позову в частині стягнення основного боргу) і припинив існування в процесі розгляду справи, а тому провадження у цій частині підлягає припиненню згідно п.11 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 241,31 грн пені та 26,43 грн 3% річних.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 8.2. типового договору у разі порушення споживачем строків оплати, за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Здійснивши перерахунок позовних вимог в цій частині за допомогою калькулятора штрафів програми "ЛІГА.ЗАКОН" суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в межах вимог, заявлених до стягнення, а саме: 241,31 грн пені та 26,43 грн 3% річних.

Враховуючи викладене, оцінивши подані представником позивача докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому з врахуванням того, що спір до суду доведено внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем за вимогу про сплату суми боргу, покладаються на відповідача згідно приписів ч.2 ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене та керуючись п.11 ч.1 ст.80, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Калинівського технологічного технікуму (22400, Вінницька область, м.Калинівка, вул.Маяковського, 29; ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (21012, м. Вінниця, ОСОБА_3, 24; ) 241,31 грн пені, 26,43 грн 3% річних та 1600 грн - судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 6690,61 грн основного боргу припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01 червня 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи