УХВАЛА

31.05.2017Справа № 910/7663/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Публічного акціонерного товариства "Cбербанк",

про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р.

у справі №11/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Cбербанк"

до Приватного підприємства "Інсталпласт - ХВ",

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

заявника - Тищук М.А. (довіреність №21 від 13.01.2017р.);

відповідача - Марушко Н.В. (довіреність № б/н від 15.05.2017р.);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Cбербанк" звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі №11/17.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2017р. зазначену заяву прийнято до розгляду суддею Князьковим В.В., розгляд заяви призначено на 31.05.2017р., зобов'язано сторін та третейський суд надати документи.

23.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" надійшла справа 11/17 та документи на виконання вимог ухвали суду.

30.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Приватного підприємства "Інсталпласт - ХВ" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/7663/17 за заявою Публічного акціонерного товариства "Cбербанк" про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі №11/17 до розгляду заяви Приватного підприємства "Інсталпласт - ХВ" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі №11/17.

31.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Приватного підприємства "Інсталпласт - ХВ" надійшли заперечення на заяву про видачу виконавчого документа.

Судом відмовлено у задволенні клопотання про зупинення провадження у справі №910/7663/17 за заявою Публічного акціонерного товариства "Cбербанк" у зв'язку із необгрунтованістю.

Представник стягувача у судовому засіданні 31.05.2017р. підтримав заяву про видачу наказу, просив її задовольнити, надав документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник боржника у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував з підстав викладених у запереченнях.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Cбербанк" про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі №11/17 та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини.

Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа (частина третя статті 55 Закону України "Про третейські суди").

У відповідності до частини 3 статті 1227 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Також згідно до ст. 56 Закону України "Про третейські суди", заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі №11/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного підприємства "Інсталпласт-ХВ" задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Інсталпласт-ХВ" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №74-В/13/89/ЮО від 08.07.2013р. в сумі 10483707 доларів США 27 центів та 38079,51 грн., з яких: заборгованість за кредитною лінією - 823393,17 доларів США; процентів за користування кредитною лінією - 2250414,10 доларів США; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 38079,51 грн. Також стягнуто витрати по сплаті третейського збору в сумі - 42500,00 грн.

Стаття 50 Закону України "Про третейські суди" визначає, що рішення третейського суду є обов'язковим до виконання і має виконуватись добровільно в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов'язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 116 ГПК України та п. 3 ст. 18-1 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Відповідно до частини першої статті 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

У відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду вцілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа в розумінні статті 56 Закону України "Про третейські суди".

Згідно з частиною третьою статті 1229 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 12210 цього Кодексу.

Відповідно до статті 12210 ГПК України господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні вимоги містяться у ст. 56 Закону України "Про третейські суди" відповідно до якої компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо: 1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом; 2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Із матеріалів справи вбачається, що у справі №11/17 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" постановлено рішення щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» іноземна валюта як засіб платежу може використовуватися лише у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту. Такі розрахунки повинні здійснюватися лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України. Розрахунки іноземною валютою між резидентами допускаються лише в магазинах безмитної торгівлі, а також під час реалізації товарів на шляху руху транспортних засобів при міжнародних перевезеннях.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, як вже зазначалося вище, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність у правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 21.10.2015р. ут справі за №6-831цс15.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі 11/17.

Відповідно до частини першої статті 12211 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу про видачу виконавчого документа або про відмову у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Згідно з п. 4.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", розподілу підлягають і суми судового збору, сплачені із заяв про скасування рішення третейського суду та про примусове виконання рішення третейського суду. Такий розподіл засновується на загальних засадах статті 49 ГПК; зокрема, в разі відмови в задоволенні відповідної заяви судовий збір покладається на заявника, а в разі скасування рішення третейського суду або видачі згаданого виконавчого документа - на іншу сторону третейського спору.

З урахуванням наведеного витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 86, 1229 - 12211 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 27.03.2017р. у справі 11/17.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому Законом порядку.

Суддя В.В. Князьков