РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017Справа №910/18558/16

За позовом: Київської міської ради

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Хоменко А.Г. - за довіреністю від 21.04.2017 № 225-КМР-1351;

відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 07.11.2016 № 2018.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Хоменко А.Г. - за довіреністю від 17.11.2016 № 05703-21484.

С У Т Ь С П О Р У :

Київська міська рада звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті проведеного департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) обстеження земельної ділянки на вул. Теодора Драйзера у Деснянському районі м. Києва, що біля підземного переходу навпроти будівлі № 24 (код ділянки 62:007:066) встановлено, що на земельній ділянці площею орієнтовно 0,0125 га. розміщено споруду. Однак вказана земельна ділянка не була відведена у встановленому законом порядку для встановлення (будівництва) споруди (будівлі), відтак підлягає знесенню. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовними вимогами про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 0,0125 га. біля підземного переходу навпроти будівлі № 24 на вул. Теодора Драйзера у Деснянському районі м. Києва та повернути її у придатний для використання стан шляхом її звільнення від будівель та споруд.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2016 (суддя Комарова О.С.) позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18558/16. Розгляд справи призначено на 01.11.2016. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача .

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 01.11.2016 відклав розгляд даної справи на 29.11.2016.

Судове засідання призначене на 29.11.2016 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Комарової О.С. з лікарняного, ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2016 розгляд справи призначено на 13.12.2016.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст.ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 13.12.2016 продовжив строк вирішення спору та відклав розгляд даної справи на 17.01.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2017 розгляд справи відкладено на 31.01.2017.

В судових засіданнях 31.01.2017 та 07.02.2017 оголошено перерви до 07.02.2017 та 07.03.2017 відповідно.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 06.03.2017 № 04-23/756 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи у зв'язку із лікарняним судді Комарової О.С.

В результаті зазначеного вище повторного автоматичного розподілу справу № 910/18558/16 передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2017 справу № 910/18558/16 прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд даної справи призначено судом на 10.04.2017.

В судовому засіданні 10.04.2017 оголошено перерву до 10.05.2017.

Судове засідання, призначене на 10.05.2017 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Балац С.В. у відпустці.

Враховуючи вихід судді Балац С.В. з відпустки ухвалою господарського суду м. Києва від 15.05.2017 розгляд справи № 910/18558/16 призначено на 24.05.2017.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що обстеження земельної ділянки здійснювалось одноособово головним спеціалістом відділу землеустрою та моніторингу земель Деснянського району ОСОБА_5, якою не були вжиті всі необхідні заходи для залучення до обстеження всіх осіб, прав та законних інтересів яких могло стосуватися дане обстеження. Також відповідач вказує про те, що його дії не можуть вважатися самовільним зайняттям земельної ділянки, враховуючи наявність документів, які свідчать про правомірність набуття у власність нежитлової будівлі № 24-А по вул. Драйзера Теодора у м. Києві. Крім того, через затягування позивачем процедури виділення земельної ділянки у користування, відповідач не має можливості оформити земельну ділянку у користування.

В судовому засіданні 24.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Пунктом 2 рішення Київської міської ради (далі - позивач) від 25.09.2003 № 16/890 "Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" визначено, що повноваження щодо здійснення самоврядного контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель покласти на головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа), здійснено обстеження земельної ділянки на вул. Теодора Драйзера (код ділянки 62:007:066) та складено акт обстеження земельної ділянки від 21.09.2015 № 449/03.

За результатами обстеження встановлено, що:

- під час проведення обстеження земельної ділянки на вул. Теодора Драйзера у Деснянському районі м. Києва встановлено, що біля підземного переходу, навпроти будівлі № 24 на вул. Драйзера (код ділянки 62:007:066), фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) розміщена будівля орієнтовною площею 0,0125 га торгівельного призначення;

- в базі даних міського земельного кадастру, земельна ділянка, на якій розміщена будівля, не обліковується (інвентаризація відсутня). Рішення щодо передачі будь-якій юридичній або фізичній особі земельної ділянки у власність (користування) під розміщення споруди (будівлі) позивач за поданням третьої особи не приймала. Інформація про оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України у третьої особи відсутня.

Позивач вказує, що особа, що використовує земельну ділянку з порушенням прав іншої, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан (а точніше у попередній стан), включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок того, що в результаті проведеного третьою особою обстеження земельної ділянки на вул. Теодора Драйзера у Деснянському районі м. Києва, що біля підземного переходу навпроти будівлі № 24 (код ділянки 62:007:066) встановлено, що на земельній ділянці площею орієнтовно 0,0125 га. розміщено споруду, яка, в свою чергу, не була відведена у встановленому законом порядку для встановлення (будівництва) споруди (будівлі), відтак підлягає знесенню. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовними вимогами про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 0,0125 га. біля підземного переходу навпроти будівлі № 24 на вул. Теодора Драйзера у Деснянському районі м. Києва та повернути її у придатний для використання стан шляхом її звільнення від будівель та споруд.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до свідоцтва про право власності від 20.11.2014, індексний № 29806099, нежитлова будівля (літ. "А"), за адресою: м. Київ, вулиця Драйзера Теодора, будинок 24-А, загальною площею 97,6 кв.м. належить на праві приватної власності відповідачу.

Відповідачем подана декларація про початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлової будівлі по вул. Теодора Драйзера, 24-А, яка зареєстрована за № 52 від 28.08.2014 управлінням дозвільних процедур, відділом методології та здійснення декларативних процедур державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Після проведення реконструкції будівлі департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 13.10.2014 № 13 44.

Відповідно до довідки департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) від 13.08.2015 № 050/08-6736, відповідач відповідно до договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 11.08.2015 № 120, укладеного між департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) у зв'язку з реконструкцією нежитлової будівлі літ. "А" загальною площею 97,60 кв.м. на вул. Драйзера Теодора, 24-А перерахував пайові кошти в сумі 53,90 тис. грн. на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.

Приписами частин 2, 3 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так відповідач, звернувся до позивача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яке зареєстроване за № К-25308 від 20.08.2015.

Однак в третьою особою надана відповідачу відповідь від 02.09.2015 № 6, відповідно до якої повернено відповідачу матеріали клопотання № К-25308 від 20.08.2015 на доопрацювання згідно із п. 5 ст. 5 Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності у м. Києві (із змінами та доповненнями). В свою чергу, доказів направлення вказаної відповіді на адресу відповідача матеріали справи не містять.

П.п. 9 п. 3.1 "Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" від 25.09.2003 № 16/890 (далі - Порядок) визначено, що головне управління при здійсненні самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві відповідно до покладених на нього завдань, проводить обстеження земельних ділянок щодо їх використання землекористувачами та складає відповідні акти обстеження земельних ділянок для розгляду Київською міською радою питань про поновлення договорів оренди земельних ділянок.

Тобто метою складання таких актів є обстеження земельних ділянок для розгляду позивачем питань про поновлення договорів оренди земельних ділянок.

Пунктами 6.1, 6.2 Порядку визначено, що головне управління після виявлення порушень земельного законодавства складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та дає вказівку про необхідність усунення порушень земельного законодавства.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та вказівка про необхідність усунення порушень земельного законодавства складаються у двох примірниках, один з яких видається особі, яка вчинила порушення земельного законодавства, або направляється їй поштою.

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначаються:

- номер акта перевірки;

- прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, щодо яких проводиться перевірка, та їх адреси або місцезнаходження;

- прізвище, ім'я, по батькові та посада працівника Головного управління, який здійснює перевірку;

- дата та підстави проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- дані про земельну ділянку (місце розташування, розмір, цільове призначення, наявність документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, та інші дані);

- виявлені порушення земельного законодавства;

- пояснення фізичної, юридичної особи з приводу виявлених порушень земельного законодавства.

Відтак, у випадку порушення земельного законодавства має бути складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. В свою чергу, позивачем при проведенні перевірки складено акт обстеження земельної ділянки від 21.09.2015 № 449/03.

Пунктом 7.1 Порядку визначено, що після складання акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства та видачі фізичним чи юридичним особам вказівки про необхідність усунення порушень земельного законодавства головне управління вносить інформацію про виявлені порушення до бази даних земельного кадастру. Однак, акт обстеження земельної ділянки від 21.09.2015 № 449/03 не містить жодної вказівки про необхідність усунення порушення та не встановлює порядку його усунення.

Так відповідачем, повторно складене клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яке подане до позивача 06.10.2016, зареєстроване за № К-27910.

Приписами статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проте, у зв'язку з тим, що позивачем не надана відповідь відповідачу на вказане вище клопотання у встановлений статтею 123 Земельного кодексу України строк, відповідач звернувся до позивача з листом, який зареєстрований позивачем від 15.11.2016 за № 08/Б-13491, про укладення договору з приватним підприємством "КИЇВЗЕМРЕСУРС" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування магазинів продовольчих та непродовольчих товарів, на вул. Теодора Драйзера, 24-А в Деснянському районі м. Києва та додав копію договору на виконання робіт.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Так відповідачем, подана до суду належним чином засвідчена копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу для експлуатації та обслуговування магазинів продовольчих та непродовольчих товарів на вул. Теодора Драйзера, 24-А у Деснянському районі м. Києва (обліковий код: 62:007:0076), складеного приватним підприємством "КИЇВЗЕМРЕСУРС", складеного останнім на підставі договору на виконання робіт.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України) та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Підсумовуючи викладені вище обставини, приймаючи до уваги положення постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги позивача не є пропорційними меті, яку переслідує позивач, зобов'язуючи відповідача звільнити земельну ділянку, враховуючи наявність у відповідача права власності на нежитлову будівлю та вчинення дій, які направлені на належне оформлення прав відповідача на таку земельну ділянку.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06 червня 2017 року

Суддя С.В. Балац