ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 рокуСправа № 912/1024/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1024/17

за позовом ОСОБА_1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина-Сервіс",

про стягнення вартості частки в майні та коштів,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 (особисто) та ОСОБА_2, довіреність № 462 від 25.07.2016;

від відповідача - Сидоренко Є.О., довіреність від 20.02.2017.

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1) звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути в примусовому порядку на свою користь ринкову вартість частки в майні Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина-Сервіс" (надалі - ТОВ "Валентина-Сервіс"), що становить 36 % від загальної ринкової вартості майна та коштів відповідача, що належать ОСОБА_1 як особі яка вийшла з числа учасників ТОВ "Валентина-Сервіс", з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається, зокрема, на те, що він, будучи учасником ТОВ "Валентина-Сервіс" із часткою в статутному капіталі в розмірі 36 відсотків, направив відповідачу 21.02.2017 заяву про вихід з товариства, у зв'язку з чим набув право отримати відповідну частку майна ТОВ "Валентина-Сервіс". Однак, за твердженням позивача, відповідач після отримання заяви про вихід з товариства від 20.02.2017 відмовляється обчислити вартість частки позивача, визначити кошти, якими він має намір проводити розрахунки, визначити порядок та строки розрахунку.

Разом з позовною заявою позивач, з метою встановлення реальної ринкової вартості майна ТОВ "Валентина-Сервіс", подав до господарського суду клопотання про призначення у даній справі комплексної судової будівельно-технічної експертизи та товарознавчої експертизи.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову відповідно до статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, в якій останній просив суд накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Валентина-Сервіс", а саме на будівлю адміністративного - виробничого комплексу, який знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Родимцева, 106 і складається із будівлі дилерського центру, будівель виробничих і ремонтних майстерень та будівлі складу, інші будівлі.

Ухвалою від 04.04.2017 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у даній справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 25.04.2017 та витребував від сторін та Регіонального відділення ПАТ АБ "Південний" в місті Кропивницькому докази, необхідні для вирішення спору по суті. Крім того, цією ж ухвалою господарський суд призначив до розгляду у судовому засіданні і подану позивачем заяву про забезпечення позову у даній справі.

За результатами заслуховування пояснень представників сторін та дослідження матеріалів справи, господарський суд у судовому засіданні 25.04.2017 оголосив перерву до 28.04.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 28.04.2017 розгляд справи було відкладено до 01.06.2017 та витребувано від сторін та Регіонального відділення ПАТ АБ "Південний" в місті Кропивницькому необхідні докази.

У судовому засіданні 01.06.2017 оголошувалась перерва до 06.06.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що позов ОСОБА_1 є надуманим та передчасним. Відповідачем не порушено права позивача, оскільки чинне законодавство не передбачає обов'язку відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу вартості частини майна ТОВ "Валентина-Сервіс" у строки, коротші, ніж встановлені статтею 54 Закону України "Про господарські товариства". З огляду на викладене відповідач також заперечив проти призначення судової експертизи та проти задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі господарський суд відмовив ухвалою від 06.06.2017.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Із матеріалів справи вбачається, що державну реєстрацію ТОВ "Валентина-Сервіс", як юридичної особи, проведено 02.07.2002. На момент створення цього товариства його учасниками відповідно до Установчого договору були - ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Відповідно до статуту ТОВ "Валентина-Сервіс", затвердженого рішенням засновників цього товариства від 24.09.2006 (протокол № 20), державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 09.10.2006, учасниками товариства є:

ОСОБА_1, розмір вкладу якого до статутного капіталу товариства становить 5040,00 грн, що відповідає 36% статутного капіталу та 36 голосам на зборах товариства;

ОСОБА_4, розмір вкладу якої до статутного капіталу товариства становить 5040,00 грн, що відповідає 36% статутного капіталу та 36 голосам на зборах товариства;

ОСОБА_5, розмір вкладу якого до статутного капіталу товариства становить 1120,00 грн, що відповідає 8% статутного капіталу та 8 голосам на зборах товариства;

ОСОБА_6, розмір вкладу якого до статутного капіталу товариства становить 2800,00 грн, що відповідає 20% статутного капіталу та 20 голосам на зборах товариства.

За рахунок внесків учасників створено статутний капітал ТОВ "Валентина-Сервіс" в розмірі 14000, 00 грн, який складається із вартості вкладів учасників (пункт 5.8.1. статуту).

Статтею 88 Господарського кодексу України передбачено право учасника господарського товариства на вихід з його складу в передбаченому установчими документами порядку, що кореспондується з нормами статті 10 Закону України "Про господарські товариства".

Пунктом третім частини першої статті 116 Цивільного кодексу України також передбачено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом вийти у встановленому порядку з товариства.

Відповідно до частини першою статті 148 Цивільного кодексу України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Справжність підпису на заяві про вихід з товариства підлягає нотаріальному засвідченню.

Скориставшись вищезазначеними нормами чинного законодавства та своїм правом на вихід з ТОВ "Валентина-Сервіс", позивач підготував заяву про вихід з товариства, засвідчивши справжність свого підпису на цій заяві нотаріально, та направив таку заяву на адресу ТОВ "Валентина-Сервіс".

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач отримав від ОСОБА_1 цінний лист з заявою про вихід із ТОВ "Валентина-Сервіс" 28.02.2017.

Після отримання заяви ОСОБА_1 про вихід із товариства та з метою її розгляду відповідач скликав позачергові загальні збори учасників ТОВ "Валентина- Сервіс".

30.03.2017 загальними зборами учасників ТОВ "Валентина-Сервіс" було прийнято рішення, оформлене протоколом №3 від 30.03.2017. Відповідно до цього рішення загальні збори вирішили прийняти заяву про вихід ОСОБА_1 від 20.02.2017 з учасників ТОВ "Валентина-Сервіс", затвердити вихід ОСОБА_1 з учасників ТОВ "Валентина-Сервіс" з виплатою вартості частини майна, пропорційно частці ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Валентина-Сервіс" відповідно до вимог статуту товариства та чинного законодавства України.

В подальшому відповідачем були зареєстровані відповідні зміни до статуту ТОВ "Валентина-Сервіс".

Господарський суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 148 Цивільного кодексу України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно з частиною 1 статті 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Пунктом 4.5.1. статуту ТОВ "Валентина-Сервіс" передбачено, що учасник може вийти з товариства за власною заявою або може бути виключеним з товариства за рішенням його вищого органу. При виході учасника з товариства виплата вартості частини майна товариства пропорційно його частці у статутному капіталі здійснюється грошовими коштами протягом 12 місяців після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства.

В пункті 4.5.2. статуту ТОВ "Валентина-Сервіс" його учасники обумовили, що вартість частини майна товариства для здійснення виплати учаснику, що виходить, розраховується, як пропорційна його частці у статутному капіталі у процентному відношенні частина вартості чистих активів товариства (за виключенням зобов'язань), які обліковуються у даних бухгалтерського обліку за наслідками року, в якому учасник вийшов із товариства.

Таким чином, положення статуту ТОВ "Валентина-Сервіс" та чинне законодавство України зобов'язують відповідача виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна ТОВ "Валентина-Сервіс" протягом 12 місяців з дня виходу позивача з товариства. В той же час жоден нормативно - правовий акт не зобов'язує відповідача здійснити розрахунок з позивачем саме в день виходу із товариства, такі вимоги відсутні і в статуті Товариства.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд також враховує положення пунктів 4.12., 4.14., 4.15. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", де зазначено:

"4.12. Під час вирішення спорів, пов'язаних з виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до статті 148 ЦК України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасник ТОВ (ТДВ) має право у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству.

Встановлюючи момент виходу учасника з товариства, господарським судам слід враховувати, що таким моментом є дата спливу строку, передбаченого частиною першою статті 148 ЦК України, або інша дата, зазначена у заяві учасника, якщо така дата визначена з дотриманням вимог цієї норми ЦК України."

"4.14. Під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ та розміру частини прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належать до виплати учаснику, який вийшов, обчислюються на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

4.15. Судам слід враховувати, що у разі виходу учасника з товариства чинне законодавство не передбачає настання у товариства обов'язку здійснити виплату такому учаснику вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства, у строки, коротші, ніж встановлені статтею 54 Закону України "Про господарські товариства". Водночас обов'язок товариства щодо розрахунків при виході з нього учасника виникає на підставі відповідного припису закону та не пов'язаний з наявністю або відсутністю вимоги про здійснення виплати."

З огляду на те, що ні на дату звернення позивача з позовом у даній справі, ні на дату вирішення спору у даній справі дванадцятимісячний строк, встановлений частиною першою статті 54 Закону України "Про господарські товариства" та пунктом 4.5.1. статуту ТОВ "Валентина-Сервіс" для виплати товариством вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, не сплинув згідно поданої позивачем заяви про вихід від 20.02.2017, права позивача не є порушеними з боку відповідача.

Отже, позов подано передчасно, позивачем не доведено порушення його прав, за захистом яких він звернувся до господарського суду, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Розглядаючи клопотання позивача про призначення судової експертизи, господарський суд враховує, що згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Проте, при вирішенні спору у даній справі господарський суд прийшов до висновку, що позов подано передчасно, позивачем не доведено факт порушення його прав з боку відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити, у зв'язку з чим у призначенні судової експертизи відсутня потреба, так як її висновки не зможуть змінити фактичні обставини, які покладені в основу даного рішення.

Таким чином, господарський суд не вбачає підстав для призначення у справі експертизи для визначення ринкової вартості майна ТОВ "Валентина-Сервіс" та встановлення вартості частки позивача, а тому таке клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 09.06.2017.

Суддя О.Б. Шевчук