ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2017 р.Справа № 916/861/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС";

до відповідача: Приватне виробничо-торгове підприємство "ЕКСТРА"

про стягнення 18485,93 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: -не з'явився;

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю " ДРІМ МЕЙКЕРС " звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного виробничо-торгового підприємства "ЕКСТРА" про стягнення 18485,93 грн. з яких 12955,62грн. основна заборгованість, 3803,85грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1347,74грн. індекс інфляції, та судового збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.04.2017 року було порушено провадження у справі № 916/861/17.

Представник позивача, в судові засідання не зявився, але звернувся до суду з клопотаннями про розгляд справи без участі представника позивача тому справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

25.04.2017р. представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 2011,57грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1601,10грн. індекс інфляції, та судового збору

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у звязку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 31.05.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

01 серпня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРІМ МЕЙКЕРС» (далі - Позивач) та Приватним виробничо-торговим підприємством «Екстра» (далі - Відповідач) був укладений Договір поставки № 08/11-5 Од (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Позивач (Продавець) поставляє і передає у власність Відповідача (Покупця), а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах та порядку визначених цим Договором.

Протягом терміну дії Договору, а саме в період з 01 серпня 2011 року по 03 квітня 2017 року Постачальник поставив Покупцю товарів на загальну вартість 250 264 грн. 31 коп., що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

В період з 01 серпня 2011 року по 03 квітня 2017 року Покупець перерахував на поточний рахунок Постачальника суму в розмірі 113 000 грн. 00 коп., що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

В період з 01 серпня 2011 року по 03 квітня 2017 року Сторони провели взаємозарахування зустрічних однорідних вимог на суму в розмірі 8 800 грн. 00 коп., що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

В період з 01 серпня 2011 року по 03 квітня 2017 року Покупець повернув Постачальнику товару на загальну суму 115 508 грн. 69 коп., що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, загальна сума кредиторської заборгованості Покупця перед Постачальником, згідно умов Договору, складає суму в розмірі 12 955 грн. 62 коп., що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обовязку позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 18485,93 грн. з яких 12955,62грн. основна заборгованість, 3803,85грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1347,74грн. індекс інфляції, та судового збору.

25.04.2017р. представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 2011,57грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1601,10грн. індекс інфляції, та судового збору

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Позивачем заявлено позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення пені в розмірі 2011,57 грн.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.6.2. Договору, у випадку не виконання п.5.4. Договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

В зв'язку з порушенням строків оплати, на підставі п.п. 6.2. договору відповідачу позивачем на суму заборгованості нарахована пеня у розмірі 2011,57 грн..

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 378,72грн. та індекс інфляції складає 1601,10грн. які підлягають стягненню.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків сум заявлених до стягнення, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 3991,39 грн. з яких 2011,57грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1601,10грн. індекс інфляції, є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного виробничо-торгового підприємства "ЕКСТРА" (65012, АДРЕСА_1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " ДРІМ МЕЙКЕРС " (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 38, к.12; ) 2011,57грн. - пеня, 378,72грн.- 3% річних, 1601,10грн. індекс інфляції та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 06 червня 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов