ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа № 922/6082/15

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Плахова О.В., судді Шутенко І.А.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від 20.02.2017р.;

від відповідача ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 08.09.2016р. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 13.01.2012р. №1148;

ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2016р., договору про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 05.09.2016р. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.08.2006р. №1390;

ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2016р., договору про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 05.09.2016р.; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.03.2003р. №775;

від 3-ї особи - ОСОБА_5 за довіреністю від 20.02.2017р.

розглянувши заяву ТОВ «Новаагро Україна», м. Харків, про перегляд за нововиявленими обставинами

постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р.

у справі №922/6082/15

за позовом: ТОВ «Новаагро Україна», м.Харків

до відповідача: ТОВ Агропромислової асоціації «Агросвіт», м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ТОВ «Торгівельний дім «Агросвіт », м. Харків

про стягнення 68773816,76грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №922/6082/15 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ Агропромислової асоціації «Агросвіт» на користь ТОВ «Новаагро Україна» 59612746 грн. попередньої оплати, 2980637 грн. 30 коп. 5 % штрафу, 5811425грн. 32 коп. пені та 181719 грн. 71 коп. судового збору; в решті позову відмовлено (т.1,а.с.223-234).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 509, 516,517, 525,526, 530,610,693,612 ЦК України, мотивовано обґрунтованістю позовних вимог в частині стягнення 59612746грн. перерахованої ТОВ «ТД «Агросвіт» передплати ТОВ АПА «Агросвіт» на підставі договорів поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р. №0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП від 27.06.2014р. №0627МП, від 16.12.2013р. №1312-16М, у звязку з порушенням ТОВ АПА «Агросвіт» прийнятих на себе зобовязань. ОСОБА_5 того, суд зазначив, що право вимоги за вказаними договорами відступлено ТОВ «Новаагро Україна» на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, про що повідомлено ТОВ АПА «Агросвіт», у звязку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 59612746грн. та правомірність нарахування пені у сумі 5811425,32грн. і штрафу у розмірі 2980637,30грн.

В частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних у сумі 369008,15грн. рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідно до статті 625 ЦК України 3% річних нараховуються лише за порушення грошового зобовязання, тоді як поставка товару не є грошовим зобовязанням.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі (головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.) задоволено апеляційну скаргу ТОВ Агропромислової асоціації «Агросвіт»; скасовано рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №922/6082/15; прийнято нове рішення, яким визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, укладений між ТОВ «Новаагро Україна» і ТОВ «Торгівельний дім «Агросвіт»; відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Новаагро Україна» про стягнення з ТОВ Агропромислової асоціації «Агросвіт» 68773816,76грн. (т.2, а.с.250-262).

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що: по-перше, відповідно до вимог Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт» до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить укладання правочинів щодо переведення боргу, відступлення права вимоги, надання або отримання консультаційних послуг; по-друге, рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформленим протоколом від 30.08.2015р., скасовано усі раніше прийняті рішення загальних зборів ТОВ «ТД «Агросвіт» щодо погодження відступлення права вимоги, переведення боргу, та будь-які рішення, які стосуються заборгованості ТОВ АПА «Агросвіт» перед ТОВ «ТД «Агросвіт», зокрема, щодо договорів поставки олії соняшникової; погодження укладання правочину відступлення права вимоги між ТОВ «ТД «Агросвіт» та ТОВ «Новаагро Україна»; по-третє, договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. від імені ТОВ «Новаагро Україна» підписаний ОСОБА_6, який обіймав посаду директора ТОВ АПА «Агросвіт» та як директор учасника ТОВ «ТД «Агросвіт» - ТОВ АПА «Агросвіт» підписував Статут ТОВ «ТД «Агросвіт», а отже був обізнаний про положення Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт», у звязку з чим ТОВ «Новаагро Україна» було обізнано про обмеження виконавчих органів ТОВ «ТД «Агросвіт». Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки підписаний неуповноваженою особою, у звязку з чим в порядку ст. 83 ГПК України визнав його недійсним та відмовив у задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2016р. у даній справі відмовлено у задоволенні касаційної скарги; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 залишено без змін (т.5,а.с.161-166).

04.07.2016р. ТОВ Новаагро Україна звернулося до Харківського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі, у якій просило переглянути постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 та прийняти нову постанову, якою скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. та залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у даній справі (т.6,а.с.116-117).

Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р., визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Торгівельний дім Агросвіт, оформлене протоколом від З0.08.2015р., яке стало підставою для визнання недійсним договору від 31.08.2015р. № 6-ВПВ постановою суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у даній справі. Скаржник зазначає, що вказані обставини спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення та на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції вони не були і не могли бути відомі ТОВ «Новаагро Україна».

У відзиві на подану заяву представник ТОВ АПА «Агросвіт» адвокат ОСОБА_3 зазначив, що станом на 31.08.2015р. (дату укладення спірного договору) рішення загальних зборів про заборону його укладення було дійсним та ТОВ «Новаагро Україна» було обізнано про такі обмеження, а отже діяло недобросовісно, а тому вважає, що визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом без номера від 30.08.2016р., не може бути підставою для перегляду постанови суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у даній справі за нововиявленими обставинами. ОСОБА_5 того, відповідач зазначив, що 30.08.2015р. також проведені загальні збори учасників, оформлені протоколом №2, на яких були присутні учасники, що володіють 100% голосів ТОВ «ТД «Агросвіт», та на яких прийняті рішення аналогічного змісту (т.7,а.с.13-15).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2016р. у даній справі відмовлено у задоволенні заяви ТОВ Новаагро Україна про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р.; постанову суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 залишено без змін (т.7,а.с.76-89).

Відмовляючи в задоволені заяви, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент вчинення правочину - 31.08.2015 р., обмеження щодо повноважень особи, яка вчинила такий правочин (директор ТОВ "Торгівельний дім "Агросвіт" ОСОБА_7В.) було дійсним; сам директор ТОВ ТД Агросвіт ОСОБА_7, як особа, що була запрошена на загальні збори учасників 30.08.2015 р., був обізнаний про рішення щодо відсутності у нього повноважень на укладання правочину про відступлення права вимоги між ТОВ "Торгівельний дім "Агросвіт" та ТОВ "Новаагро Україна". При цьому, сам факт скасування рішення учасників загальних зборів, оформлене протоколом від 30.08.2015 р., не вплинув на волевиявлення учасників щодо обмеження директора ТОВ "Торгівельний дім "Агросвіт" на вчинення спірного правочину.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у даній справі задоволено касаційну скаргу ТОВ «Новаагро Україна»; скасовано ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2016р. у даній справі; задоволено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р.; скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15; рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у даній справі залишено без змін (т.7, а.с.303-308). При цьому суд касаційної інстанції зазначив що: по-перше, судом апеляційної інстанції проігноровано, що рішення загальних зборів учасників від 30.08.2015р., яке покладено в основу постанови суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р., існувало на момент розгляду справи і про його недійсність позивачеві відомо не було; по-друге, визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 30.08.2015р. призвело до відновлення чинності рішення загальних зборів учасників товариства від 14.04.2015р., яким надано право директору цього товариства на укладення договору уступки права вимоги, у звязку з чим Вищий господарський суд України дійшов висновку, що вказана обставина в розумінні статті 112 ГПК України є нововиявленою.

Постановою Верховного Суду України від 13.03.2017р. у даній справі частково задоволено заяву ТОВ Агропромислової асоціації «Агросвіт»; скасовано постанову Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у справі №922/6082/15 (стосовно перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами), а справу в цій частині передано на розгляд до суду касаційної інстанції, у звязку тим, що Вищий господарський суд України вийшов за межі своїх повноважень, не встановивши процесуальних порушень, допущених апеляційним судом при перегляді за нововиявленими обставинами судових рішень, додатково дослідив і перевірив докази на предмет наявності нововиявлених обставин, а також надав нову правову оцінку цим обставинам, кваліфікувавши їх як нововиявлені (т.8,а.с.360-364).

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2017р. у справі №922/6082/15 частково задоволено касаційну скаргу ТОВ "Новаагро Україна"; скасовано ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2016р. у справі №922/6082/15, справу передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду в іншому складі суду (т.9, а.с.17-21).

У постанові суду касаційної інстанції зазначено, що суд апеляційної інстанції не навів в ухвалі мотивів та посилань на норми матеріального права, на підставі яких він прийшов до висновку, що навіть за умови визнання в судовому порядку недійсним рішення зборів учасників товариства, яким було скасовано попереднє рішення про надання директору ТОВ "Торгівельний дім "Агросвіт" повноваження на укладення договору відступлення права вимоги та були встановлені обмеження щодо укладання певних угод, вказаний договір є недійсним в силу того, що позивач знав про існування такого недійсного (з моменту його встановлення) обмеження. ОСОБА_5 того, судом зазначено, що апеляційний господарський суд послався на правову позицію Верховного Суду України, згідно якої визнання недійсним в судовому порядку рішень загальних зборів товариства не може бути підставою для визнання недійсними договорів, укладених виконавчим органом товариства на виконання рішень загальних зборів, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли третя особа знала, чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Але ж в цьому випадку мала місце зворотна ситуація, коли суд визнав недійсним договір, посилаючись на обізнаність третьої особи про існування обмежень повноважень у виконавчого органу відповідача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2017р. у даній справі (головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Камишева Л.М.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 30.05.2017р.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.05.2017р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Здоровко Л.М. для розгляду цієї справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Шутенко І.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2017р. у даній справі задоволено заяву судді Камишевої Л.М. про самовідвід у справі №922/6082/15.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником ТОВ АПА «Агросвіт» адвокатом ОСОБА_2 подано усне клопотання про недопущення до участі у розгляді справи адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у звязку відсутністю у них повноважень на представництво інтересів відповідача, яке обґрунтовано тим, що наказом директора ТОВ АПА «Агросвіт» скасовані довіреності, видані товариством, зокрема, на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та повідомлено їх про розірвання з ними договорів про надання правової допомоги в односторонньому порядку.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представники відповідача, заперечили проти заявленого клопотання з тих підстав, що: по-перше, рішеннями загальних зборів учасників ТОВ АПА «Агросвіт», оформленими протоколами від 20.01.2016р. та від 24.04.2016р., саме їм надано право представляти інтереси відповідача в суді; по-друге, адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 представляють інтереси юридичної особи, а не особисто директора, а згідно Статуту товариства загальні збори учасників є найвищим органом товариства, який вирішує усі питання діяльності товариства; по-третє, при перегляді даної справи Верховним Судом України вони представляли інтереси відповідача; по-четверте, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2017р. зупинено дію рішення субєкта владних повноважень - державного реєстратора шляхом зупинення реєстраційної дії, якою було змінено керівника ТОВ АПА «Агросвіт».

Представники позивача та третьої особи підтримали заявлене клопотання з посиланням на п.32 Правил адвокатської етики, згідно якого клієнт має право в односторонньому порядку розірвати договір про надання юридичних послуг.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представників сторін, враховуючи необхідність забезпечення принципу рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом та створення сторонам необхідних умов для реалізації їх прав в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а також наявність спору щодо повноважень директора ТОВ АПА «Агросвіт», дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 про недопущення до участі у справі адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та вважає можливою їх участь на підставі договорів про надання юридичної допомоги з відповідними змінами.

Адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про зупинення провадження у справі №922/6082/15 до розгляду справи №922/6436/15 за позовом ТОВ АПА «Агросвіт» до ТОВ «Новааагро Україна» та ТОВ «ТД «Агросвіт» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що предметом розгляду справи №922/6436/15 є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, який укладений між ТОВ «Новаагро Україна» та ТОВ «ТД «Агросвіт», та на підставі якого ТОВ «Новаагро Україна» у даній справі просить стягнути суму заборгованості з ТОВ АПА «Агросвіт».

Представники позивача, 3-ої особи та представник ТОВ АПА «Агросвіт» ОСОБА_2 заперечили проти заявленого клопотання.

Заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з наступних підстав.

Відповідно до статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Визначаючи наявність підстав, передбачених наведеною нормою, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у частині першій зазначеної статті 79 ГПК України, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при перегляді рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №922/6082/15 судом апеляційної інстанції в порядку статті 83 ГПК України визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, а отже судом встановлені обставини, досліджені докази та надана їм правова оцінка на предмет його дійсності, що і стало підставою у для відмови у задоволенні позову ТОВ «Новаагро Україна».

ТОВ «Новаагро Україна» звернулося із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі за нововиявленими обставинами.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Слід вказати, що процесуальний порядок перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами спрямований на виправлення судової помилки, яка допущена внаслідок існування обставин, про які суд та сторони не знали. У випадку встановлення таких обставин, суд, який виніс рішення, може виправити судову помилку, що може мати наслідком, в тому числі, інший результат вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 переглядається судом на предмет наявності або відсутності нововиявлених обставин та як ці обставини могли вплинути на прийняття рішення, предметом розгляду якої був, у тому числі договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, та судом досліджені всі обставини щодо підстав його недійсності.

Предметом розгляду у справі №922/6436/15 є також визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, провадження у якій припинено у звязку з відмовою ТОВ АПА «Агросвіт» від позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розгляд справи №922/6436/15 не перешкоджає розгляду даної справи, а обставини, встановлені у ній, не можуть вплинути на збирання та оцінку доказів у даній справі, оскільки справа розглядається за нововиявленими обставинами, а отже суд встановлює їх наявність на час розгляду справи та не досліджує нові докази,а також вказаний договір вже був предметом розгляду у даній справі, та судом досліджені підстави його недійсності.

Представником ТОВ АПА «Агросвіт» адвокатом ОСОБА_3 після заслуховування всіх учасників судового процесу щодо встановленя всіх фактичних обставин у даній справі заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю викладення та надання суду у письмовій формі доводів, викладених у судовому засіданні.

Дане клопотання відхиляється судовою колегією апеляційної інстанції за безпідставністю, оскільки зі змісту ст.101ГПК України вбачається, що апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу цього рішення. Додаткові докази при перегляді справи за нововиявленими обставинами судом не приймаються, окрім тих, які є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. ОСОБА_5 того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною, а отже суд відкладає розгляд справи лише за наявності встановлення обєктивних причин неможливості її розгляду, які у даній справі відсутні, та судом встановлені всі фактичні обставини справи та досліджено доводи кожної зі сторін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги поданої заяви та просив переглянути постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у даній справі.

Представник третьої особи підтримав заяву позивача про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами. При цьому зазначив, що первісним кредитором (ТОВ "ТД"Агросвіт") за договором про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ отримано кошти від нового кредитора (позивача у справі) у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Також вказав на те, при заміні кредитора стан боржника не змінюється, а тому для нього не має значення хто саме звернувся за стягненням грошових коштів.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 підтвердив наявність боргу перед ТОВ «Новаагро Україна» та зазначив, що товариство не заперечує проти його заяви.

Представники відповідача адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили проти заяви позивача про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 за нововиявленими обставинами. При цьому зазначили, що визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Торгівельний дім Агросвіт, оформленого протоколом від З0.08.2015р., рішенням господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16 не впливає на обставини справи, оскільки 30.08.2015р. загальними зборами ТОВ Торгівельний дім Агросвіт, на яких були присутні учасники, що володіють у сукупності 100 голосів, в прийняті аналогічні рішення, які оформлені протоколом №2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, перевіривши повноту зясування місцевим господарським судом обставин справи, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

31.08.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (первісним кредитором) в особі директора ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новаагро Україна» (новим кредитором) в особі виконавчого директора ОСОБА_6 укладений договір про відступлення права вимоги (про заміну кредитора) № 6-ВПВ, п.1.1 якого встановлено, що первісний кредитор відступає право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та здійснює розрахунок на користь первісного кредитора у спосіб, в порядку, розмірі та строки, визначені договором (т.1,а.с.72).

Пунктом 1.2 даного договору встановлено, що предметом цього договору є відступлення права вимоги первісного кредитора до ТОВ АПА «Агросвіт» належного виконання всіх зобов'язань, у тому числі поставки товару або повернення попередньої оплати, сплати штрафних санкцій та інших зобов'язань, що існують на дату укладання договору про відступлення права вимоги та виникнуть у майбутньому за наступними договорами, укладеними між ТОВ "ТД "Агросвіт" та ТОВ Агропромислова асоціація "Агросвіт", а саме: договору поставки від 27.11.2014р. №2711МП2 та додаткових угод до нього (основний договір 1); договору поставки від 28.07.2014р. №0728МП та додаткових угод до нього (основний договір 2); договору поставки від 30.05.2014р. №0530МП та додаткових угод до нього (основний договір 3); договору поставки від 27.06.2014р. № 0627МП та додаткових угод до нього (основний договір 4); договору поставки від 16.12.2013р. №1312-16М та додаткових угод до нього (основний договір 5) (надалі - основні договори).

Згідно з п.1.3 цього договору новий кредитор набуває право вимагати від боржника виконання умов основних договорів разом з додатковими угодами в розмірі, строки та в порядку, які визначені в основних договорах та додаткових угодах до них. Право вимоги переходить до нового кредитора з 01.09.2015р.

Загальний розмір права вимоги, який передається за цим договором, становить 59612746грн. в тому числі за: основним договором 1 -15300000грн.; основним договором 2 - 2000000грн.; основним договором 3 10250000грн.; основним договором 4 - 22000000грн.; основним договором 5 10062746грн.

У п.2.1 даного договору сторони погодили, що новий кредитор здійснює з первісним кредитором розрахунок за відступлення права вимоги шляхом переказу грошових коштів у сумі 59612746грн. на рахунок первісного кредитора, за реквізитами, вказаними в п.7 даного договору.

Згідно із п.3.1 цього договору первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником його зобовязань за основними договорами.

06.10.2015р. між тими ж сторонами складений акт прийому-передачі документів до договору №6-ВПВ від 31.08.2015р. про відступлення права вимоги (про заміну кредитора), на підставі якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступні документи: договір поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, додаткову угоду від 30.12.2014р. №1 до договору поставки від 27.11.2014р. №2711МП2; банківську виписку від 27.11.2014р.; договір поставки від 28.07.2014р. № 0728МП, додаткові угоди від 01.10.2014р. №1 та від 30.12.2014р. №2 до договору поставки від 28.07.2014 р. № 0728МП, банківські виписки від 31.07.2014р. та від 30.06.2015; договір поставки від 30.05.2014р. №0530МП з додатковими угодами від 01.09.2014р. № 1 та від 30.12.2014р. № 2, банківська виписка від 30.05.2014 р.; договір поставки від 27.06.2014р. № 0627МП, додаткові угоди від 01.09.2014р. № 1 та від 30.12.2014р. №2, відповідно, до договору від 27.06.2014р. № 0627МП, банківська виписка від 27.06.2014р.; договір поставки від 16.12.2013р. №1312-16М з додатковими угодами до нього від 23.05.2014р. №1, від 25.06.2014 р. №2, від 01.12.2014р. №3, від 02.02.2015р. №4, від 12.05.2015р. №5; банківські виписки від 30.12.2013р., від 23.05.2014р.,від 26.05.2014р. від 28.05.2014р., від 29.05.2014р., від 30.05.2014р., від 25.06.2014р. від 26.06.2014р., від 27.02.2015р. (т.1, а.с.73)

На виконання п. 2.1 договору про відступлення права вимоги (про заміну кредитора) № 6-ВПВ ТОВ «Новаагро Україна» сплачено ТОВ «ТД «Агросвіт» 59612746грн., що підтверджується платіжними дорученнями від від 31.08.2015р. №59, №60, від 01.09.2015р. №63, 02.09.2015р. №66, від 07.09.2015р. №72, від 11.09.2015р. №132, від 15.09.2015р. №138 та №139 (т.1, а.с.165-172).

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014р., 28.07.2014р., 30.05.2014р., 27.06.2014р., 16.12.2013р. між ТОВ «ТД «Агросвіт» (покупцем) та ТОВ АПА «Агросвіт» (постачальником) укладені договори поставки №2711МП2, №0728МП, №0530МП, №0627МП, №1312-16М, за умовами яких постачальник зобовязався передати у власність покупця олію соняшникову нерафіновану:

- за договором поставки №2711МП2: в кількості 1020 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 15300000 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 25.06.2015 р.;

- за договором поставки №0728МП: в кількості 740 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 7992000 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.06.2015р.;

- за договором поставки №0530МП: в кількості 940 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 10264800 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.09.2015р.;

- за договором поставки №0627МП: в кількості 2 015 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 22003800 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.09.2015р.;

- за договором поставки №1312-16М: в кількості 1 382 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 10066488 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 31.07.2015р. (т.1,а.с.16-52).

У п.5.1 вказаних договорів зазначено, що оплата товару, що поставляється за договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника 100% вартості товару в формі попередньої оплати.

Відповідно до п.8.3 вказаних договорів у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору, постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нарахована. Від загальної вартості непоставленої партії за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобовязання за цим договором.

Пунктом 8.7 вказаних договорів встановлено, що у разі прострочення поставки товару більше ніж на 5 днів, покупець вправі відмовитися від поставки товару та вимагати повернення сплачених за товар коштів. У разі неповернення сплачених за товар коштів протягом одного дня з дня отримання постачальником письмового повідомлення покупця про відмову від поставки товару, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 5% від вартості сплачених за товар коштів.

На виконання п.5.1 вищезазначених договорів ТОВ «ТД «Агросвіт» сплачено ТОВ АПА «Агросвіт» 97541225грн. в якості попередньої оплати за майбутню поставку продукції, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та не заперечується відповідачем та третьою особою (т.1, а.с.20, 27, 33-35, 40-45, 53, 54).

Частина перерахованих в якості передплати коштів повернута ТОВ АПА «Агросвіт» ТОВ «ТД «Агросвіт», а саме: 6000000грн. за договором від 28.07.2014р. №0728МП, що підтверджується банківською випискою від 30.06.2015р. (т. 1, а.с.28).

Також, у зв'язку зі зменшенням обсягу поставки товару, ТОВ АПА «Агросвіт» повернуто ТОВ «ТД «Агросвіт» кошти в сумі 31928479,00 грн. попередньої оплати, що підтверджується банківськими виписками: від 23.05.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 7050000,00 грн., від 23.05.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 4050000,00грн., від 26.05.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 898875,00грн., від 28.05.2014р. через ПАТ "ПУМБ" - 3003390,00 грн., від 29.05.2014р. через ПАТ "ПУМБ" - 3647500,00 грн., від 29.05.2014р. через ПАТ "ПУМБ" - 3848112,50 грн., від 30.05.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 3036150,00 грн., від 25.06.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 2997225,00грн., від 26.06.2014р. через ПАТ "Універсал Банк" - 2997225,00 грн., від 27.02.2015р. через ПАТ "ПУМБ" - 400001,50 грн.) (т.1, а.с. 56-71).

У звязку з невиконанням ТОВ АПА «Агросвіт» своїх зобовязань щодо поставки товару за вищезазначеними договорами у нього утворився борг перед ТОВ «ТД «Агросвіт» у розмірі 59612746грн., що підтверджено представниками відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції.

17.11.2015р. ТОВ «Новаагро Україна» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ Агропромислова асоціація «Агросвіт» про стягнення 98773816,76грн., з яких 59612746грн. - сума основної заборгованості, 369008,15грн. -3% річних, 2980637,30грн. 5% штрафу та 5811425,32грн. пені, що виникли на підставі договору відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, укладеного між ТОВ «ТД «Агросвіт» та ТОВ «Новаагро Україна».

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у даній справі позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ Агромпомислової асоціації «АГРОСВІТ» на користь ТОВ «Новаагро Україна» 59612746,00 грн. попередньої оплати, 5% штрафу в сумі 2980637,30 грн., пеню в сумі 5811425, 32 грн. та 181719,71 грн. судового збору (т.1,а.с.223-234).

ТОВ АПА «Агросвіт» з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка мотивована тим, що договори поставки, укладені між ТОВ АПА «Агросвіт» та ТОВ «ТД «Агросвіт», право вимоги за якими передано ТОВ «Новаагро Україна», укладені з перевищенням повноважень директора ТОВ «ТД «Агросвіт», оскільки п.4.3 Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт» встановлено, що до виключеної компетенції загальних зборів учасників товариства належить надання попередньої згоди виконавчому органу на укладання, внесення змін, розірвання будь-яких договорів, сума яких перевищує 1000000грн., а отже вказані договори є недійсними. ОСОБА_5 того, скаржник вказує на те, що в силу приписів статті 216 ЦК України, обовязок відповідача повернути грошові кошти за договорами поставки виникає саме перед ТОВ «ТД «Агросвіт», а не перед будь-якими іншими особами (т.2,а.с.4-9).

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги скаржник зазначає, що станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. діяв Статут ТОВ «ТД «Агросвіт», за приписами якого до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить укладення правочинів про переведення боргу, відступлення права вимоги, а отже укладення договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ могло бути лише за погодженням загальних зборів товариства, яке в матеріалах справи відсутнє. За таких обставин, скаржник вважає, що договір укладений з порушенням вимог статей 92, 203, 241 ЦК України, оскільки укладений від імені юридичної особи її виконавчим органом із перевищенням встановлених Статутом повноважень. Також, звертає увагу на те, що договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ підписаний ОСОБА_6, який також від імені директора ТОВ АПА «Агросвіт» (учасник товариства) підписав Статут ТОВ «ТД «Агросвіт» в редакції від 07.10.2014р., тобто безумовно знав про його зміст, що, на думку скаржника, свідчить про обізнаність ТОВ «Новаагро Україна» про встановлені Статутом ТОВ «ТД «Агросвіт» обмеження щодо укладення правочинів виконавчим органом цього товариства (т.2, а.с.29-34).

При перегляді рішення місцевого господарського суду від 22.12.2015р. судом апеляційної інстанції додатково встановлено наступне.

15.12.2014р. відділом Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців здійснено державну реєстрацію Статуту ТОВ «Торгівельний дім «Агросвіт», який підписаний уповноваженими особами учасників товариства, а саме: директором ТОВ АПА «Агросвіт» ОСОБА_6 та директором ТОВ «Компанія з управління активами «ДІКВ-Л» ОСОБА_8 (т.2,а.с.185-196).

Пунктом 4.1 Статуту встановлено, що органами управління товариством є загальні збори учасників і директор.

Згідно з пункту 4.2 цього Статуту вищим органом товариства є загальні збори учасників. Загальні збори учасників мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства.

У підпункті 5 пункту 4.3 Статуту встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить погодження укладання правочинів щодо переведення боргу, відступлення права вимоги, надання або отримання консультаційних послуг.

Відповідно до пункту 4.12 Статуту ТОВ "ТД "Агросвіт" виконавчим органом товариства є директор, обраний загальними зборами учасників. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю товариства і є підзвітним загальним зборам учасників. Директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, котрі входять до виключної компетенції загальних зборів учасників (п. 4.12.1 Статуту).

У звязку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що укладення директором ТОВ «ТД «Агросвіт» договору про відступлення права вимоги №6-ВПВ від 31.08.2015р. має бути погоджено загальними зборами учасників товариства, оформлене у вигляді відповідного рішення.

30.08.2015р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлені протоколом без номера, на яких були присутні учасники: ТОВ АПА «Агросвіт» в особі директора ОСОБА_9, що діє на підставі Статуту. Також були запрошені: директор ТОВ «ТД «Агросвіт» ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту; менеджер по адміністративній роботі ТОВ АПА «Агросвіт» ОСОБА_10 Цими зборами прийнято, зокрема, рішення скасувати усі прийняті загальними зборами учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» рішення щодо погодження відступлення права вимоги, переведення боргу та будь-які інші рішення, які стосуються: заборгованості ТОВ «ТД «Агросвіт» перед ТОВ АПА «Агросвіт», що виникла з договорів позики від 30.12.2014р. №30/12-ФП, від 13.01.2015р. №13/01/15-ФП, від 16.01.2015р. №16/01/15-ФП, від 01.04.2015р. №01/04/15-ФП, заборгованість ТОВ АПА «Агросвіт» перед ТОВ «ТД «Агросвіт», що виникла з договорів поставки: від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р.№0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП, від 27.06.2014р. №0627МП, від 16.12.2013р. №1312-16М, у тому числі скасувати рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 14.04.2015р. про: погодження укладання правочину щодо відступлення права вимоги між ТОВ «ТД «Агросвіт» та ТОВ «Новаагро Україна» за договорами поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р.№0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП, від 27.06.2014р. №0627МП, від16.12.2013р. №1312-16М, укладеними між ТОВ АПА «Агросвіт» та ТОВ «ТД «Агросвіт»; надання директору ОСОБА_7 повноважень укласти з ТОВ «Новаагро Україна» договорів відступлення права вимоги за вказаним договорами поставки; визначення суми договору відступлення права вимоги (питання 2,3 і 4 порядку денного зборів 14.04.2015р.) (т.2,а.с. 130-132).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що ТОВ «Новаагро Україна» в особі своїх виконавчих органів було обізнано про встановлені Статутом ТОВ «ТД «Агросвіт» обмеження щодо укладення правочинів виконавчим органом цього товариства, оскільки договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ підписаний ОСОБА_6, якій підписував Статут ТОВ «ТД «Агросвіт» в редакції від 07.10.2014р., тобто був обізнаний про положення Статуту .

Встановивши скасування рішенням загальних зборів учасників від 30.08.2015р. без номера усіх раніше прийнятих рішень загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», зокрема, рішення щодо погодження відступлення права вимоги, переведення боргу та будь-яких інших рішень, які стосуються заборгованості ТОВ АПА «Агросвіт» перед ТОВ «ТД «Агросвіт», а також обізнаність ТОВ «Новаагро Україна» про встановлені Статутом ТОВ «ТД «Агросвіт» обмеження виконавчих органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недійсність договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, та, відповідно, про відмову у стягненні заборгованості на підставі цього договору.

04.07.2016р. ТОВ Новаагро Україна звернулося до Харківського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі, у якій просив переглянути постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 та прийняти нову постанову, якою скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у даній справі (т.6,а.с.116, 117).

Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р., визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ ТД Агросвіт, оформлене протоколом від З0.08.2015р., яке стало підставою для винесення постанови судом апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у даній справі щодо недійсності договору від 31.08.2015р. № 6-ВПВ та відмови в позові.

Заявником до вказаної заяви надано копію рішення господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, яким визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Торгівельний дім Агросвіт, оформлене протоколом від З0.08.2015р., та копію постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р. у справі №922/615/16 (т.6,а.с.127-146).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Новаагро Україна» про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 112 ГПК України суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

У пункті 4 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що днем встановлення нововиявлених обставин, про які йдеться в пункті 1 частини другої статті 112 ГПК, слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомими заявникові.

Як зазначалося вище, як на нововиявлену обставину, яка дає підстави для перегляду постанови господарського суду Харківської області від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 (якою визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, укладений між ТОВ «Новаагро Україна» та ТОВ «ТД «Агросвіт», та відмовлено у задоволенні стягнення 68773816,76грн. боргу, який виник на підставі цього договору) за нововиявленими обставинами, ТОВ «Новаагро Україна» посилається на рішення господарського Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016р., а отже набрало законної сили, яким визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р., яке і стало підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із статтею 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, факт недійсності рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р. без номера, існував на час розгляду позову ТОВ «Новаагро Україна» до ТОВ АПА «Агросвіт» про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ. Разом з тим, приймаючи постанову від 09.03.2016р. у даній справі, якою, зокрема, визнано недійсним договір від 31.08.2015р., суд не досліджував рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р. без номера, на правомірність скликання та порядку проведення загальних зборів учасників товариства, оскільки вказане рішення не було предметом спору, а отже суд лише констатував його наявність, що з урахуванням положень Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт» стало підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ.

Рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р., було недійсним з моменту його прийняття, проте факт його недійсності встановлений лише рішенням господарського суду Харківської області від 06.04.2016р. у справі №922/615/16, тобто після прийняття постанови Харківським апеляційним господарським судом від 09.03.2016р. у даній справі, а отже заявнику (ТОВ «Новаагро Україна») на момент прийняття постанови судом апеляційної інстанції не було у не могло бути відомо про його недійсність.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт недійсності рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р. має істотне та безпосереднє значення для вирішення спору, оскільки ним скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 14.04.2015р. про: погодження укладення правочину щодо відступлення права вимоги між ТОВ «ТД «Агросвіт» та ТОВ «Новаагро Україна» за договорами поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р. №0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП, від 27.06.2014р. №0627МП, від 16.12.2013р. №1312-16М, укладеними між ТОВ АПА «Агросвіт» та ТОВ «ТД «Агросвіт»; надання директору ОСОБА_7 повноважень укласти з ТОВ «Новаагро Україна» договорів відступлення права вимоги за вказаними договорами поставки; визначення суми договору відступлення права вимоги, що стало підставою для визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 31.08.2015р., як такого, що підписаний директором ТОВ «ТД «Агросвіт» без наявності відповідних повноважень.

Рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р., в сукупності з положеннями Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт» були покладені в основу постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 щодо визнання недійсним договору від 31.08.2015р. №6-ВПВ та відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі цього договору.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставина, на яку посилається ТОВ «Новаагро Україна», є нововиявленою, в розумінні статті 112 ГПК України, оскільки відповідає всім необхідні умовам: по-перше, існувала на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, який в порядку статті 83 ГПК України визнав недійсним договір від 31.08.2015р.№6-ВПВ; не могла бути відома заявникові, так як ТОВ «Новаагро Україна» не є учасником ТОВ «ТД «Агросвіт» та йому не були та не могли бути відомі обставини щодо дотримання порядку скликання загальних зборів ТОВ «ТД «Агросвіт» та недійсності рішень, прийнятих цими зборами; по-третє, визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 30.08.2015р., оформленого протоколом без номера, безпосередньо впливає на наявність повноважень директора ТОВ «ТД «Агросвіт» на укладення договору від 31.08.2015р. №6-ВПВ та, відповідно, виключає підстави для визнання його недійсним.

Доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що вказані обставини не впливають на розгляд справи, оскільки директор ТОВ «Новаагро України» на момент укладення спірного договору був обізнананий про встановлені Статутом ТОВ «ТД «Агросвіт» обмеження, так як він обіймав посаду директора ТОВ АПА «Агросвіт» станом 07.10.2014р. і як директор учасника ТОВ «ТД «Агросвіт» - ТОВ АПА «Агросвіт» підписував Статут ТОВ «ТД «Агросвіт», в редакції від 07.10.2014р., не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підпунктом 5 пункту 4.3 Статуту ТОВ «ТД «Агросвіт», в редакції від 07.10.2014р. встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить погодження укладання правочинів щодо переведення боргу, відступлення права вимоги, надання або отримання консультаційних послуг.

Рішенням загальних зборів учасників від 14.04.2015р., оформленим протоколом, надано директору ОСОБА_7 повноваження укласти з ТОВ «Новаагро Україна» договори відступлення права вимоги за договорами поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р. №0728МП, від 30.05.2014р. №0530, від 27.06.2014р. №0627МП, від 16.12.2013р. №1312, а також визначено суму договору відступлення права вимоги в розмірі суми передплати, сплаченої ТОВ «ТД «Агросвіт» на рахунок ТОВ АПА «Агросвіт» згідно вказаних договорів поставки.

Таким чином, директор ТОВ «Новаагро України» ОСОБА_6, будучи обізнаним про обмеження повноважень директора, встановлені Статутом «ТД «Агросвіт», підписуючи договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р., знав про наявність рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 14.04.2015р., оформленого протоколом, яким надані директору повноваження на укладення оспорюваного договору, та на яке посилався позивач при розгляді справи (т.2, а.с. 97, 98).

Тоді як, доказів обізнаності про прийняття загальними зборами учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» рішення від 30.08.2015р., оформленого протоколом без номера, яким скасовано рішення загальних зборів від 14.04.2015р., тобто напередодні укладення договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р., матеріали справи не містять та відповідачем не надано, а отже відповідачем не доведено недобросовісності дій позивача при укладенні договору від 31.08.2015р. №6-ВПВ.

Відповідно до п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

ТОВ АПА «Агросвіт» не доведено будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні статті 34 ГПК України, що ТОВ «Новаагро України» знало або повинно було знати про прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», оформлене протоколом від 30.08.2015р., яким скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт» від 14.04.2015р. про: погодження укладення правочину щодо відступлення права вимоги між ТОВ «ТД «Агросвіт» та ТОВ «Новаагро Україна» за договорами поставки від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р.№0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП, від 27.06.2014р. №0627МП, від 16.12.2013р. №1312-16М, укладеними між ТОВ АПА «Агросвіт» та ТОВ «ТД «Агросвіт»; надання директору ОСОБА_7 повноважень укласти з ТОВ «Новаагро Україна» договорів відступлення права вимоги за вказаним договорами поставки.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання відповідача на рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», яке оформлене протоколом №2, та аналогічне за змістом з рішенням загальних зборів учасників від цієї ж дати, оформленим протоколом без номера, яке визнано недійсним в судовому порядку, з наступних підстав.

По-перше, рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Агросвіт», яке оформлене протоколом №2, не було предметом дослідження при прийнятті постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі , яке переглядається за нововиявленими обставинами, а в силу вимог Господарського процесуального кодексу України суд не приймає додаткових доказів та не досліджує їх при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

По-друге, зазначення у протоколі загальних зборів ТОВ «ТД «Агросвіт» від 30.08.2015р. про запрошення директора ОСОБА_7 не свідчить про його присутність, оскільки вказаний протокол не містить ані його підпису, ані доказів того, що він виступав з будь-якого з питань порядку денного, та доказів його запрошення на ці збори.

ОСОБА_5 того, згідно зі статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 97 ЦК України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 241 ЦК України встановлено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

У п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014р. у справі №924/905/13.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «ТД «Агросвіт» прийняло виконання договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ шляхом отримання грошових коштів, сплачених ТОВ «Новаагро Україна» платіжними дорученнями (т.1, а.с.165-172) ТОВ «ТД «Агросвіт», що підтверджується поясненнями представника ТОВ «ТД «Агросвіт» в судовому засіданні.

ОСОБА_5 того, матеріали справи не містять доказів повернення або не прийняття сплачених ТОВ «Новаагро Україна» грошових коштів на виконання вказаного договору, у звязку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ підписаний уповноваженою особою та в подальшому схвалений юридичною особою шляхом отримання коштів за продане право вимоги до ТОВ АПА «Агросвіт». Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ.

Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою стороною внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516ЦК України).

Отже, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи вбачається, що за договором про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ПВП первісний кредитор ТОВ «ТД «Агросвіт» відступив право вимоги новому кредитору ТОВ «Новаагро Україна» до ТОВ АПА «Агросвіт» належного виконання всіх зобов'язань, у тому числі поставки товару або повернення попередньої оплати, сплати штрафних санкцій та інших зобов'язань, що існують на дату укладання договору про відступлення права вимоги та виникнуть у майбутньому за наступними договорами, укладеними між ТОВ "ТД "Агросвіт" та ТОВ Агропромислова асоціація "Агросвіт", а саме: договору поставки від 27.11.2014р. №2711МП2 та додаткових угод до нього (основний договір 1); договору поставки від 28.07.2014р. №0728МП та додаткових угод до нього (основний договір 2); договору поставки від 30.05.2014р. №0530МП та додаткових угод до нього (основний договір 3); договору поставки від 27.06.2014р. № 0627МП та додаткових угод до нього (основний договір 4); договору поставки від 16.12.2013р. №1312-16М та додаткових угод до нього (основний договір5).

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014р., 28.07.2014р., 30.05.2014р., 27.06.2014р., 16.12.2013р. між ТОВ «ТД «Агросвіт» (покупцем) та ТОВ АПА «Агросвіт» (постачальником) укладені договори поставки №2711МП2, №0728МП, №0530МП, №0627МП, №1312-16М, за умовами яких постачальник зобовязується передати у власність покупця олію соняшникову нерафіновану:

- за договором поставки №2711МП2 в кількості 1020 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 15300000 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 25.06.2015 р.;

- за договором поставки №0728МП в кількості 740 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 7992000 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.06.2015р.;

- за договором поставки №0530МП в кількості 940 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 10264800 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.09.2015р.;

- за договором поставки №0627МП в кількості 2 015 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 22003800 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 30.09.2015р.;

- за договором поставки №1312-16М в кількості 1 382 метричних тон +/- 2 % на загальну суму 10066488 грн. +/- 2 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 31.07.2015р.

Відповідно до частини 2 статті 2 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

За приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У п.5.1 вказаних договорів поставки зазначено, що оплата товару, що поставляється за договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника 100% вартості товару в формі попередньої оплати.

На виконання п.5.1 вищезазначених договорів ТОВ «ТД «Агросвіт» сплачено ТОВ АПА «Агросвіт» 97541225грн. в якості попередньої оплати за майбутню поставку продукції, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та не заперечується відповідачем та третьою особою (т.1, а.с.20, 27, 33-35, 40-45, 53,54), частина з яких повернута первісному кредитору, у звязку з чим загальна сума здійсненої попередньої оплати становить 59612746грн.

Частиною 2 статті 267 ГК України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Невиконання продавцем свого обов'язку своєчасно поставити товар у визначені строки є порушенням взятих на себе зобов'язань, що спричиняє правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктами 4.3. договорів поставки №2711МП2 від 27.11.2014р., № 0728МП від 28.07.2014р., № 0530МП від 30.05.2014р. та № 0627МП від 27.06.2014р., № 1312-16М від 16.12.2013р. встановлені наступні строки поставки: до 25.06.2015р.; до 30.06.2015р.; до 30.09.2015р.; до 30.09.2015р.; до 31.07.2015р., відповідно.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про поставку товару за договорами поставки, які є предметом відступлення права вимоги за договором від 31.08.2015р.

Відповідно до статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 8.7 вказаних договорів поставки встановлено, що у разі прострочення поставки товару більше ніж на 5 днів, покупець вправі відмовитися від поставки товару та вимагати повернення сплачених за товар коштів.

12.10.2015 ТОВ «Новаагро Україна» направило ТОВ АПА «Агросвіт» вимогу про сплату грошових коштів, з проханням сплатити кошти протягом 7 днів, за договорами поставки на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.08.2015р. №6-ВПВ, яка залишена без задоволення ТОВ АПА «Агросвіт».

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів повернення суми попередньої оплати, отриманої боржником на підставі договорів: від 27.11.2014р. №2711МП2, від 28.07.2014р. №0728МП, від 30.05.2014р. №0530МП та від 27.06.2014р. № 0627МП, від 16.12.2013р. №1312-16М, а ні первісному, а ні новому кредитору , місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми 59612746грн. попередньої оплати.

Щодо доводів відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, шляхом надсилання відповідного листа суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У пункті 31 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" роз'яснено господарським судам, що заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Із аналізу наведених норм вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Отже, зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет.

Представником відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції в якості доказу порушеного права відповідача укладанням договору про відступлення права вимоги подано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, яку він надіслав ТОВ «ТД «Агросвіт». Проте до вказаної заяви не додано жодного доказу в розумінні статті 33 ГПК України, які б підтверджували наявності у ТОВ «ТД «Агросвіт» боргу перед ТОВ АПА «Агросвіт» та його розмір. Представник ТОВ «ТД «Агросвіт» в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що вказану вимогу товариство не отримувало і борг у нього перед відповідачем відсутній, а отже вказана заява подана без будь-яких доказів на її підтвердження, що виключає можливість встановлення таких обставин.

ОСОБА_5 того, суд апеляційної інстанції зазначає, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог датована 09.03.2016р. (т.9 ,а.с.174), тобто датою прийняття постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у даній справі, яка переглядається за нововиявленими обставинами, проте не була надана відповідачем суду при перегляді судом апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду від 22.12.2015р., а отже в силу вимог Господарського процесуального кодексу України суд не приймає додаткових доказів та не досліджує їх при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо позовних вимоги в частині стягнення штрафу та неустойки суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 180 ГК України передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що застосування штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Пунктом 8.7 вищезазначених договорів поставки встановлено, що у разі прострочення поставки товару більше ніж на 5 днів, покупець вправі відмовитися від поставки товару та вимагати повернення сплачених за товар коштів. У разі неповернення сплачених за товар коштів протягом одного дня з дня отримання постачальником письмового повідомлення покупця про відмову від поставки товару, постачальник додатково сплачує штраф 5% від вартості сплачених за товар коштів.

Відповідно до п. 8.3 договорів поставки №2711МП2, №0728МП, № 0530МП, № 0627МП, № 1312-16М сторони встановили, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов даного договору ТОВ АПА «Агросвіт» сплачує покупцеві штрафну неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховувалась, від загальної вартості непоставленої партії товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов'язання.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок неустойки, з урахуванням приписів Цивільного та Господарського кодексів, дійшов висновку про правомірність задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 5811425,32грн., а саме: за договором поставки від 27.11.2014р. № 2711МП2 за період з 29.06.2015р. по 09.11.2015 р. в сумі 2991254,79 грн., за договором поставки від 28.07.2014р. №0728МП за період з 03.07.2015р. по 09.11.2015р. в розмірі 377863,01грн., за договором поставки від 30.05.2014р. №0530МП за період з 04.10.2015р. по 09.11.2015р. в розмірі 89205,48 грн., за договором поставки від 27.06.2014р. №0627МП за період з 04.10.2015р. по 09.11.2015р. в розмірі 981 260,27 грн., за договором поставки від 16.12.2013р. №1312-16М за період з 04.08.2015р. по 09.11.2015р. в розмірі 1 371 841,76 грн. та штрафу у розмірі 2980637, 30 грн., який дорівнює 5% від суми попередньої оплати, яка не була повернута ТОВ «ТД «Агросвіт» ТОВ АПА «Агросвіт» понад 5 днів з дня отримання відповідачем вимоги про повернення передоплати.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні статті 625 ЦК України.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обовязок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.09.2014р. у справі №921/266/13-г та від 01.07.2015р. у справі №910/14120/14.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 369008,15 грн. 3% річних, правильно застосувавши норми матеріального права.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що заява ТОВ «Новаагро Україна» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 підлягає до задоволення, постанову суду апеляційної інстанції від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 слід скасувати, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ АПА «Агросвіт» слід відмовити; рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. слід залишити без змін як таке, що прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги ТОВ Агропромислову асоціацію "Агросвіт".

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. ст. 105, 112,114 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ТОВ «Новаагро Україна» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 задовольнити.

2.Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі №922/6082/15 скасувати.

3.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Агросвіт» залишити без задоволення.

4. Рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №922/6082/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 06.06.2017р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.