ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 911/1195/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації

про стягнення 220925,11 грн

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1205 від 12.12.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 11.05.2017 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації про стягнення 220925,11 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2017 року порушено провадження у справі № 911/1195/17 та призначено справу до розгляду на 15.05.2017 року.

12.05.2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким останній факт надання послуг не заперечував, однак посилався на помилки в обрахунках заявленої до стягнення позивачем суми боргу, стверджуючи, що станом на 01.01.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 181256,02 грн., в підтвердження чого додав підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками Акти звірки взаєморозрахунків за період січень 2015 року листопад 2015 року включно.

В судовому засіданні 15.05.2017 року, судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва в розгляді справи на 22.05.2017 року.

В судовому засіданні 22.05.2017 року представник позивача надав письмові пояснення на відзив відповідача, де зазначив, що відповідачем при обрахунку суми боргу помилково не враховано заборгованість за наданими телекомунікаційними послугами за грудень 2015 року, у звязку з чим, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 року № 295 оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг відповідно до законодавства України.

Так, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.2008, № 203/98-ВР, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги звязку для окремих категорій осіб.

Київська міська філія Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія вищеперелічених законів.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок № 256).

Зокрема, п. 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Баришівської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови, Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до ч. 1- 2 п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації. Після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга";

Як зазначив позивач, на виконання вищезазначених норм законодавства, відповідачу в період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року було надано телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на суму 433779,51 грн., що підтверджується Актами звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, форма № 3-пільга, які знаходяться в матеріалах справи.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В свою чергу, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не виконав в повному обсязі обов'язки щодо відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, розрахувався частково на суму 212854,40 грн. внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість за надані телекомунікаційні послуги ветеранам війни, ветеранам військової служби, потерпілим ЧАЕС, багатодітним сім'ям за спірний період в сумі 220925,11 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу ОСОБА_3 № 11 від 28.12.2016 року з вимогою погасити існуючий борг в сумі 220925,11 грн. за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року.

Відповідач листом від 05.01.2017 року № 6080/02 надав відповідь на претензію, де зазначив, що в Законі України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не було передбачено видатків на субвенцію з державного бюджету на надання пільг з послуг звязку, тому фінансування на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення було покладено на видатки місцевого бюджету. У звязку з чим, відповідач зазначив, що неодноразово звертався до райдержадміністрації щодо фінансування видатків з районного бюджету для відшкодування витрат за надані послуги ПАТ «Укртелеком», які залишені без задоволення. Тому, оскільки, відповідач є бюджетною установою і повністю фінансується з державного бюджету, останній гарантував позивачу повне погашення заборгованості за надані послуги при надходженні видатків з бюджету в поточному році.

Оскільки, заборгованість за надані послуги сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 220925,11 грн. за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив на позов, де факт надання послуг не заперечував, однак посилався на помилки в обрахунках заявленої до стягнення позивачем суми боргу, стверджуючи, що станом на 01.01.2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 181256,02 грн., в підтвердження чого додав підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками Акти звірки взаєморозрахунків за період січень 2015 року листопад 2015 року включно. Також зазначив, що саме відсутність бюджетного фінансування призвела до порушення строків оплати наданих позивачем телекомунікаційних послуг.

Проте, як стверджує позивач у поданих в судовому засіданні 22.05.2017 року письмових поясненнях на відзив, відповідачем при обрахунку суми боргу помилково не враховано заборгованість за наданими телекомунікаційними послугами за грудень 2015 року, що призвело до безпідставного зменшення з боку відповідача суми боргу за надані послуги.

Як вбачається з відзиву, відповідач стверджує, що за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року позивачем надано послуги на суму 394700,74 грн., що підтверджується актами станом на 01.01.2015 року по 01.12.2015 року. Таким чином, у відповідному розрахунку відповідача не враховано акт за грудень 2015 року, заборгованість за яким рахується станом на 01.01.2016 року.

У звязку з чим, належною до стягнення сумою за надані відповідачу телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року є заявлена в позові сума в розмірі 220925,11 грн.

Окрім того позивач зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення особи від обовязку виконання свого зобовязання належним чином.

Щодо викладених у відзиві обставин, суд зазначає, що посилання відповідача на непроведення вчасних розрахунків за надані послуги у звязку із особливостями бюджетного фінансування, не звільняють відповідача від своєчасного виконання прийнятих на себе зобовязань.

Як визначено ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, як наголошує Вищий господарський суд України, зокрема, в постановах від 11.04.2013 року у справі № 5023/5038/12, від 13.12.2012 року у справі 10/5026/1270/20, зазначення в мотивувальній частині рішення в обґрунтування висновків про особливості бюджетного фінансування державних установ та організацій, визнати законним і обґрунтованим не можна.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 року).

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446, від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі № 15/5027/715/2011.

Тобто, відповідач, як юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, згідно ч. 6 ст.48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Таким чином, у звязку з порушенням відповідачем вимог норм законодавства та порядку відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, відповідач зобовязаний компенсувати ПАТ Укртелеком такі витрати.

Щодо тверджень відповідача про помилки в обрахунках заявленої до стягнення позивачем суми боргу, суд погоджується із запереченнями позивача, та зазначає, що відповідачем при обрахунку суми боргу помилково не враховано заборгованість за наданими телекомунікаційними послугами за грудень 2015 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 220925,11 грн. витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, є доведеними, обґрунтованими, відповідачем належним чином не спростованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації (07801, Київська обл., смт. Бородянка, вул. Центральна, буд. 230, код 03193784) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, код 21560766) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 40) 220925 (двісті двадцять тисяч девятсот двадцять пять) грн. 11 коп. боргу та 3313 (три тисячі триста тринадцять) грн. 88 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.02.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін