КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Справа№ 910/2785/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача : Алєксєєв С.С. - представник;

Від відповідача: Прусакова О.М.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017

у справі № 910/2785/17 (суддя Босий В.П. )

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"

про стягнення 118 341,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі, позивач або ПАТ "Українська залізниця") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (далі, відповідач або ТОВ "Кернел-Трейд") про стягнення 118 341,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем були допущені порушення під час зазначення у накладних на відправлення найменування та адресу одержувача вантажу, а тому позивач вказує на існування підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 118 341,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №910/2785/17 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 59 170 грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 775 грн. 12 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем правомірно згідно приписів діючого законодавства України було нараховано до стягнення з відповідача штраф у розмірі 118 341,00 грн., оскільки, відповідач виконав свої зобов'язання неналежним чином. Але, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції зменшив розмір неустойки через те, що її розмір значно перевищував розмір збитків.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі №910/2785/17 та прийняти нове рішення, яким зменшити суму штрафу до 10% від загальної суми 118 341,00 грн., а саме до 11 834,10 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків та недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Відповідач обґрунтував апеляційну скаргу тим, що вчинене порушення носить ненавмисний характер з боку відповідача, більш того, таке порушення не завдало реальної майнової шкоди або збитків позивачу та було добровільно усунене відповідачем.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" у справі №910/2785/17 передано на розгляд судової колегії Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Майданевича А.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.06.2017.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі, просив у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримувала доводи, викладені нею у апеляційній скарзі, просила її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким зменшити суму штрафу.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як підтверджується матеріалами справи, 16.06.2011 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця", (залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровагонмаш" (вантажовласник) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №ПР/ДН-1-11374/НЮп, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

В серпні 2016 відповідачем як вантажовідправником було здійснено завантаження та відправлення вагонів №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 згідно накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053 на станцію Правда Придніпровської залізниці.

У вказаних накладних вантажовідправником було вказано одержувача - ПАТ "Стахановський вагонобудівний завод" за адресою: 94018, Луганська обл., м. Стаханів, вул. Леніна, 67.

При прибутті вказаних вагонів на станцію призначення Правда було виявлено допущені відповідачем помилки у найменуванні та адресі одержувача, а саме одержувачем вантажу за накладними мало бути визначено ПАТ "Дніпровагонмаш".

26.08.2016 був складений Акт загальної форми №887.

Представник відповідача звернувся з листом №01-30 від 26.08.2016 до станції відправлення вантажів за вагонами №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 про допущені помилки, в якому просив вважати правильним одержувача - ПАТ "Дніпровагонмаш", і адресу одержувача - 51925, Дніпроптровська обл., м. Кам'янське, вул. Українська, 4.

29.08.2016 та 30.08.2016 зі станції відправлення (Іллічівськ) на станцію Правда Придніпровської залізниці надійшли телеграми щодо виправлення реквізитів у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю, на думку позивача, підстав покладення на відповідача відповідальності за допущені порушення у вигляді стягнення штрафу у розмірі 118 341,00 грн.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс стверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та Правилами перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р., а саме Правилами оформлення перевізних документів, передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п.1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов'язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Згідно із п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України зазначено, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення відповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при прибутті завантажених відповідачем вагонів №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 на станцію призначення Правда було виявлено допущені відповідачем помилки у найменуванні та адресі одержувача, про що був складений акт загальної форми №887 від 26.08.2016.

За змістом п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Представник відповідача звернувся листом №01-30 від 26.08.2016 до станції відправлення вантажів за вагонами №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 про допущені помилки, в якому просив вважати правильним одержувача - ПАТ "Дніпровагонмаш", і адресу одержувача - 51925, Дніпроптровська обл., м. Кам'янське, вул. Українська, 4.

29.08.2016 та 30.08.2016 зі станції відправлення (Іллічівськ) на станцію Правда Придніпровської залізниці надійшли телеграми щодо виправлення реквізитів у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053.

Статтею 122 Статуту залізниць України зазначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів визначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із п. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Пунктом 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/71 від 02.02.2010 р. у пункті 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/225 роз'яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, в тому числі графу "Одержувач" та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адресу та його код. Правильність внесених у накладну відомостей представник відправника підтверджує своїм підписом.

Таким чином, обов'язок заповнення комплекту перевізних документів покладається на відправника, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Матеріалами справи підтверджується, що у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника - відповідача (т.1, а.с.12-17).

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відправник свої зобов'язання виконав неналежним чином, а тому позивачем правомірно згідно приписів діючого законодавства України було нараховано до стягнення з відповідача штраф у розмірі 118 341,00 грн.

При цьому, враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного заповнення відповідачем накладних на відправлення вантажу, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо зменшення розміру пені вдвічі, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 59 170,50 грн., з огляду на наступне.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі аналізу судом усіх матеріалів справи. Істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо, при цьому, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру штрафу таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, суд правомірно зменшив розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищував розмір збитків.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі №6-100цс14.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення обґрунтоване тим, що з огляду на наявність декількох справ про стягнення з відповідача штрафних санкцій, та одночасне задоволення позовних вимог у таких справах й стягнення грошових коштів у повному обсязі погіршить поточне фінансове становище відповідача та може ускладнити його фінансово-господарську діяльність.

Частиною 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Таким чином, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Статтею 33 Господарського просувального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання заявника на можливе ускладнення фінансового положення товариства не є винятковою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Відповідачем не надано належних доказів того, що на момент розгляду даної заяви дійсно існують виняткові обставини, які спричинюють ускладнення або унеможливлюють виконання судового рішення у даній справі.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що заява ТОВ "Кернел-Трейд" про розстрочку виконання рішення у даній справі строком на три місяці задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/2785/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 910/2785/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2785/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.Г. Майданевич

А.І. Тищенко