ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Справа № 924/1178/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргидержавного підприємства "Летичівське лісове господарство"
напостанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.17
у справігосподарського суду Хмельницької області №924/1178/16
за позовомпублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
додержавного підприємства "Летичівське лісове господарство",
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : Закарпатська митниця державної фіскальної служби України,
простягнення 55 784,90грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

30.11.2016 публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулися до господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з державного підприємства "Летичівське лісове господарство" 55 784,90грн. збору за час затримки вагонів.

11.01.2017 рішенням господарського суду Хмельницької області (суддя Музика М.В.), залишеним без змін 06.03.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду (судді Демидюк О.О., Савченко Г.І., Павлюк І.Ю.) позов задоволено, присуджено до стягнення з ДП "Летичівське лісове господарство" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" 55 784,90грн. Висновки попередніх судових інстанцій мотивовані тим, що через затримку на митниці вагонів з причин, що не залежали від залізниці, останньою було нараховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею відповідно до приписів чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

У касаційній скарзі державне підприємство "Летичівське лісове господарство" посилалися на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, тому просили судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи, державним підприємством „Летичівське лісове господарство" на підставі залізничних накладних (СМГС) №№494492, 495879, 496653, 498360, відвантажено зі станції Деражня Південно-Західної залізниці вантаж - колоди із сосни, отримувач - фірма „Пизец Гмбх", Відень; прикордонна станція - Батьово, вагони №№68619717, 68717875, 67853317, 67917765.

Господарськими судами встановлено, що відділом митного оформлення №4 (Батєво) митного поста „Залізничний" подавались в.о. начальника ст. Батьово заявки №16/16 від 20.05.2016, №19/16 від 21.05.2016, та №26/16 від 26.05.2016 з проханням, на підставі ст.ст.338, 325 Митного кодексу України надати зазначені вагони для повного або часткового вивантаження та проведення митного огляду згідно п. 5 ПКМУ №467 та п. 1.5. наказу МФУ №602.

У подальшому, 20.05.2016, 22.05.2016 та 26.05.2016 зі станції Батьово на станцію Деражня були надіслані повідомлення з проханням проінформувати вантажовідправника ДП „Летичівське лісове господарство", що вказані вагони затримані згідно заявок митниці для митного огляду.

01.06.2016 року працівниками станції Батьово Львівської залізниці складено акти загальної форми №№398, 405 та 410 про те, що вагони №№68619717, 68717875, 67853317, 67927765 затримані митницею для огляду.

01.06.2016 вагони №68619717, 68717875, 67853317, 67917765 було випущено. Отже, простій склав відповідно: 310 в/год., всього до сплати 17 681,7 грн.; 258 в/год., всього до сплати 28 543,00 грн.; 157 в/год., всього до сплати 9 560,20 грн.

За наслідками невиконання відповідачем вимог претензії Регіональної філії „Львівська залізниця" щодо перерахування 55 784,90грн. нарахованих зборів за простій спірних вагонів, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Положеннями ст.908 ЦК України визначено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.325 Митного кодексу України за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови.

У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого кодексу встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

За змістом пункту 2 статті 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні та перевантажувальні роботи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів, або уповноважених ним осіб.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України).

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У свою чергу, майнова відповідальність перевізників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, може наступати за обставин, які засвідчуються актами (ч.1 ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.129 Статуту залізниць України).

Відповідно до положень ст.119 Статуту, п.п.2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 (далі за текстом Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

При цьому за змістом пункту 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, урахувавши вищевикладені положення діючого законодавства, попередні судові інстанції обгрунтовано виходили з того, що затримка вагонів унаслідок митного оформлення вантажу до підстав звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами законодавством не віднесена, дії Відділу митного оформлення №4 (Батєво) митного поста „Залізничний" є митними формальностями, на які розповсюджується обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю. Позивач у відповідності до вимог ст.ст.32-34 ГПК України довів обставини, на яких грунтуються його вимоги, а господарські суди врахувавши приписи ст.43 ГПК України здійснили всебічний, повний і об'єктивний розгляд цих обставин та керуючись законом правильно ухвалили про задоволення позову.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, належних обґрунтувань, з посиланням на норми права, які б їх спростовували, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст.111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Летичівське лісове господарство" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 та рішення господарського суду Хмельницької області від 11.01.2017 у справі №924/1178/16 - без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова