ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р.Справа № 916/153/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Величко Т.А.

суддів: Бєляновського В.В.

Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Закусило З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення господарського суду Одеської області від 20.03.2017р.

по справі №916/153/17

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до відповідача: Приватного підприємства «НАВІК»

про витребування майна,

В судовому засіданні 30.05.2017 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «НАВІК» (далі - відповідач, ПП „НАВІК") про витребування майна із чужого незаконного володіння - вхідної ролети 3,75*9,04 м з блоком керування вартістю у 117267,30 грн., яка безпідставно залишилась у володінні відповідача внаслідок того, що останній вважав ролету забезпеченням зобов'язання з орендної плати за договором оренди нерухомого майна №04/02-1, укладеного 04.02.2014 року між ПП „НАВІК" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар), строк дії якого припинено 21.04.2015 року і за актом приймання - передачі від 18.05.2015 року позивачем передано об'єкт оренди відповідачу, в якому залишилась спірна вхідна ролета. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 року по справі № 916/2197/15 встановлено безпідставне звернення ПП „НАВІК" з позовом до ФОП ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів з орендної плати за договором оренди нерухомого майна №04/02-1 від 04.02.2014 року, що в свою чергу свідчить про знаходження у відповідача спірної вхідної ролети, встановленої позивачем в орендоване приміщення в ході підготовчих робіт, за відсутністю на те будь-яких правових підстав, що зумовило звернення позивача до місцевого господарського суду із відповідним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 321, 386, 387, 1212, 1213 ЦК України.

Ухвалою господарського Одеської суду від 23.01.2017 року порушено провадження у справі № 916/153/17 із прийняттям позову до розгляду.

20.02.2017р. до канцелярії господарського суду Одеської області від ПП «НАВІК» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку відповідача, позивачем не надано жодного обґрунтованого доказу, який би підтверджував наявність у володінні відповідача вхідної ролети розміром 3,75*9,04 м з блоком керування.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.03.2017 року по справі №916/153/17 (Оборотова О.Ю.) в задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеності позивачем знаходження у відповідача у незаконному володінні вхідної ролети 3,75*9,04м. з блоком керування, зважаючи на відсутність в акті приймання - передачі об'єкта оренди від 18.05.2015 року за договором нерухомого майна № 04/02-1 від 04.02.2014 року будь-яких зауважень з приводу знаходження на об'єкті оренди майна позивача. Суд також вказав про наявність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження знаходження на об'єкті оренди вхідної ролети, що за своїми розмірами відрізняється від спірної вхідної ролети позивача ПП «НАВІК» 20.03.2017р. було надано первинні документи, що підтверджують придбання трьох окремих захисних жалюзей типу «Ролет» (3550*2280мм, 3550*2780, 3550*3920мм) які встановлені в приміщенні відповідача.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ст. ст. 316, 317, 321, 386, 387, 391, 759, 1213 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду від 20.03.2017 року, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з врахуванням невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні з обставинами справи, що зумовлює його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник наголошує на наступному:

- судом не взято до уваги листа відповідача від 08.05.2015 року за № 010/352 з якого вбачається, що предмет позову знаходиться у володінні відповідача з огляду на наявність за його думкою заборгованості з орендної плати;

- судом залишено поза увагою те, що фактично акт приймання-передачі орендованого приміщення від 18.05.2015р. підписаний ФОП ОСОБА_4 під тиском з боку відповідача, а тому в ньому немає жодних застережень стосовно приналежної йому ролети, що залишилася в незаконному володінні відповідача;

- судом безпідставно взято до уваги акт технічного стану вхідної ролети, наданого відповідачем з підстав, що він складений за відсутністю представника позивача та без фотофіксації вимірів;

- судом також не звернуто уваги, що відповідачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що ролета, на яку він посилається і за своїми розмірами різниця з ролетою позивача вмонтованою саме на тому об'єкті оренди, що було в орендному користуванні позивача за договором оренди № 04/02-1 від 04.02.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року по справі №916/153/17 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 прийнято до провадження колегією суддів, сформованої на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2017 року та призначено дату розгляду скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП „НАВІК" вказало, що доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та безпідставними у зв'язку чим просить суд апеляційної інстанції відмовити в їх задоволенні, а оскаржуване рішення суду від 20.03.2017 року просить залишити без змін з мотивів його прийняття у відповідності до вимог процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні, що відбулось 25.04.2017 року оголошено перерву до 30.05.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, що 04.02.2014 року між ПП „НАВІК" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_6 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №04/02-1, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення, що розташоване у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (надалі „Будівля" та/або „Торговельно-розважальний центр" та/або „ТРЦ") на умовах і в порядку, передбаченим цим договором (п.1.1. договору оренди).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що під приміщенням розуміється частина (від площі ТРЦ) нежилого приміщення, площею 176,9 квадратних метрів, що знаходиться на 2-му поверсі та зазначається в поверховому плані, який є додатком № 1 до цього договору оренди.

Пунктами 2.9., 2.10. договору передбачено, що для цілей цього договору будь-які підготовчі роботи, включаючи будь-які ремонтні та відновлювальні роботи, проведені орендарем (або орендодавцем на прохання орендаря), проводяться лише з метою пристосування приміщень для здійснення діяльності орендаря, не створюють окрему річ та не мають цінності для орендодавця, оскільки проводяться для внутрішніх потреб орендаря та виключно для здійснення ним господарської діяльності в приміщенні. Після спливу строку оренди приміщення будуть переобладнані для потреб наступних орендарів приміщень. Витрати орендаря по здійсненню підготовчих робіт, в тому числі по підготовці дизайн-проекту орендарю не компенсуються. Після закінчення строку оренди або у разі розірвання, або припинення цього договору оренди, всі поліпшення приміщення, що підлягають відділенню, які виконані або встановлені орендарем, або за рахунок орендаря, якщо їх можливо відділити без шкоди для приміщення, будівлі, конструкцій, стін та інших елементів будівлі, і якщо не буде узгоджене відшкодування орендарю їх вартості, є власністю орендаря і можуть бути ним вилучені. Всі оздоблювальні роботи здійснені орендарем в приміщенні для ведення своєї господарської діяльності не є поліпшенням для орендодавця і не вважаються створенням нової речі. Усі поліпшення, які виконані або встановлені орендарем, що не підлягають відділенню - не відшкодовуються орендодавцем та не підлягають зарахуванню в рахунок орендної плати.

Відповідно до п. 2.13 договору орендар вступає в право користування приміщенням з моменту підписання сторонами акта прийому - передачі приміщення. До акта прийому - передачі приміщення додається план приміщення, в якому відображується фактичне місце розташування наданого в оренду приміщення.

Згідно з п. 2.15. договору повернення орендарем приміщення орендодавцю здійснюється у тому ж порядку, що й передача в оренду, не пізніше 5-ти календарних днів після закінчення строку оренди або його припинення у випадку його дострокового розірвання, у порядку, передбаченому цим договором оренди, що оформлюється актом прийому-передачі приміщення (повернення). Протягом строку, передбаченого цим пунктом, орендар і кожен інший користувач орендаря звільняє і повертає приміщення орендодавцю в справному належному технічному стані, не гіршому ніж те, в якому орендар спочатку прийняв приміщення (шляхом звірення з актом прийому-передачі приміщення на дату відкриття другої черги ТРЦ), без необхідності проведення ремонтних та/або відновлювальних робіт, придатному для подальшого використання за винятком звичайного зносу, передає (повертає) всі ключі та погашає всі заборгованості, а також демонтує та вивозить всі свої товари, майно, меблі, устаткування і відокремлені поліпшення або модифікації з приміщення. Звільнення приміщення орендарем підтверджується актом прийому-передачі приміщення, підписаним сторонами. Орендодавець самостійно визначає час, коли орендар буде звільнювати приміщення та вивіз майна, товарів, тощо. Якщо орендар з власної вини не звільнить приміщення у вказаний строк, то він оплачує орендодавцю штраф у розмірі 10 відсотків від орендної плати, що сплачена орендарем за останній місяць оренди, за кожен день такого прострочення. У разі, якщо орендар у погоджений (письмово) з орендодавцем строк не з'явиться для підписання акта приймання - передачі приміщення, приміщення вважається таким, що передано орендодавцю без будь - яких претензій зі сторони орендаря. В будь-якому випадку (незалежно від факту демонтування та вивезення поліпшень) вартість будь-яких поліпшень компенсації не підлягає.

Пунктом 2.17. договору передбачено, що обов'язок по складанню акту прийому - передачі приміщення в оренду та повернення з оренди покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні за цим договором.

Акт прийому - передачі приміщення повинен бути підписаний сторонами протягом строків, передбачених даним договором для передачі приміщення. (п. 2.18. договору).

Пунктом 3.3.9 договору встановлено, що у випадку припинення цього договору оренди, у тому числі після закінчення строку його дії, у 5 (п'яти) денний строк повернути орендодавцю за актом прийому - передачі приміщення у стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням звичайного зносу, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями, які не можуть бути відокремлені без заподіяння приміщенню або будівлі шкоди.

Згідно з п. 4.1. договору плата за оренду приміщення нараховується з моменту підписання акта - приймання - передачі приміщення, який підписується сторонами в день офіційного відкриття другої черги ТРЦ, незалежно від того чи розпочав орендар комерційну діяльність у приміщенні.

Орендодавець не несе відповідальності за збереження грошових коштів, майна і товарів, що знаходяться в приміщенні орендаря (п. 5.6 договору).

Відповідно до умов п. 8.2 договору строк оренди приміщення за цим договором складає 35 місяців. У разі добросовісного користування приміщенням та за умови належного та своєчасного здійснення своїх обов'язків згідно з цим договором оренди та по закінченню його строку дії орендар має переважне право перед третіми особами на укладення нового договору оренди.

Пунктом 8.9. договору передбачено, що сторони мають право розірвати цей договір оренди шляхом односторонньої відмови від нього у будь-який момент після його укладення без необхідності обґрунтування причин такої відмови, та без застосування штрафних санкцій за умови направлення іншій стороні за адресою, зазначеною в ст.11 цього договору, письмового повідомлення про відмову від цього договору оренди за шість місяців до запланованої дати відмови. У такому випадку цей договір оренди є розірваним внаслідок односторонньої відмови через шість місяців з моменту отримання іншою стороною такого повідомлення. Якщо повідомлення про відмову не може бути вручене іншій стороні у зв'язку із її відсутністю за вказаною адресою, або у зв'язку з її відмовою від отримання повідомлення (у т.ч. шляхом його неотримання у поштовому відділенні), шість місяців вираховуються з дня відмови іншої сторони отримати таке повідомлення, чи з дати, зазначеної поштовим органом при встановленні відсутності іншої сторони за адресою, зазначеною в ст.11 цього договору.

01.10.2014 року між ПП „НАВІК" (орендодавець), ФОП ОСОБА_6 (орендар) та ФОП ОСОБА_4 (правонаступник) було укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №04/02-1 від 04.02.2014р., згідно з яким, у зв'язку з господарською необхідністю, сторони погодилися здійснити заміну сторони договору, а саме - орендаря.В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендар переводить всі свої зобов'язання на правонаступника, внаслідок чого, правонаступник замінює орендаря як зобов'язану особу у договорі. За цим договором орендар визначає ФОП ОСОБА_4 набувачем всіх прав та обов'язків орендаря визначених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору сторонами складено акт приймання - передачі за договором оренди нерухомого майна № 04/02-1 від 04.02.2014 року, за яким орендодавець передав орендарю в оренду приміщення загальною площею 176,9 кв.м, що розташоване на 2-му поверсі в будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, графічне місце розташування якого зафіксовано в поверховому плані, що є додатком до вищевказаного договору оренди, під господарську діяльність (п.1 акта).

21.10.2014 року позивачем надіслано на адресу відповідача листа про розірвання договору оренди нерухомого майна №04/2-1 від 04.02.2014 року у відповідності до вимог п. 8.9 вказаного договору, яке відповідачем отримано 21.10.2014 року, про що свідчить відмітка останнього на самому листі.

З матеріалів справи також вбачається, що листами №№2004-01, 2004-02, від 22.04.2015 року та 23.04.2015 року, №2204-1 від 22.04.2015 року, №2304-01, 2204-3,2204-4 від 22.04.2015 року, №2304-03, 2304-04 від 23.04.2015 року, 2504-01 від 25.04.2015 року, №2704-01, 2704-02 від 27.04.2015 року, позивач звертався до відповідача із пропозицією узгодження дати та надання дозволу з доступом працівникам позивача для проведення демонтажу майна, належного позивачу, що знаходиться на об'єкті оренди. Матеріали справи свідчать, що вказані листи позивачем надіслані на адресу відповідача засобами кур'єрської доставки 22.04.2015 року, 24.04.2015 року, втім, зі змісту кур'єрських накладних №№723419, 721567, 723452, 271504, листами ТОВ „КСД Південь" №№4982/15, 4984/15, 4986/15 вбачається, що відповідач відмовився приймати такі поштові відправлення.

В подальшому, 08.05.2015 року відповідачем надіслано на адресу позивача листа за № 010/74 з відповіддю на лист позивача від 07.05.2015 року за №№ 0705-1, 0705-2 про надання останньому допуску до об'єкту оренди та дозволу на здійснення демонтажу майна позивача, зазначивши про відмову в наданні дозволу на демонтаж вхідної трьохсекційної ролети (10 м) і блок керування у кількості 1 штуки, яка залишається у відповідача в якості забезпечення грошового зобов'язання позивача за договором оренди з мотивів наявності у останнього заборгованості з орендної плати.

Відповідно до приписів частини 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 року по справі №916/2197/15 залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 року відмовлено у задоволенні позову ПП „НАВІК" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій за договором оренди №04/02-1 від 04.02.2016 року з мотивів недоведеності, а також встановлено, що дію вказаного вище договору оренди припинено з 21.04.2015 року і встановлено обставину перешкоджання орендодавцем у доступі орендарю до орендованого приміщення для здійснення демонтажу і вивезення власного майна з об'єкту оренди.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2015 року сторонами складено акт приймання - передачі приміщення з оренди за договором № 04/02-1 від 04.02.2014 року, яким орендар повертає орендарю з оренди нежитлове приміщення загальною площею 176,9 кв.м, що розташоване на 2-му поверсі будівлі ТРЦ за адресою: АДРЕСА_1, графічне відображення місця розташування якого зафіксовано в поверховому плані, що є додатком до вищевказаного договору оренди. У пункті 2 акта сторони дійшли згоди, що приміщення повертається в стані - під проведення ремонтних робіт. Сторони претензій один до одного стосовно зазначеного нерухомого майна не мають.

Звертаючись з віндикаційним позовом до місцевого господарського суду позивач, посилаючись на встановлені обставини по господарській справі № 916/2197/15 та зміст листа № 010/74 від 08.05.2015 року, вказав про знаходження у ПП „НАВІК" у незаконному володінні вхідної ролети позивача, вмонтованої до об'єкту оренди за договором №04/02-1 від 04.02.2014 року, що зумовило звернення до відповідного суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 2 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частини 1, 2 ст. 386 ЦК України передбачають, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про, зокрема, витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Статтею 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Виходячи з аналізу наведених положень права, колегія суддів апеляційної інстанції відмічає, що у спорі про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння може бути позивачем тільки власник майна і на момент подання позову останній не володіє таким майном, а відповідачем у такому спорі може бути особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном позивача без наявності правових підстав, передбачених законом, адміністративним актом або договором, тощо. Предметом віндикаційного позову має бути індивідуально визначена річ і обов'язок доведення права власності на таку річ, а також знаходження її у чужому незаконному володінні, на час розгляду судом індикаційного позову покладається саме на позивача.

Наявні в матеріалах справи копії накладної № 257 від 03.02.2014 року, квитанцій до прибуткового касового ордера № 14 від 03.02.2014 року, № 15 від 04.02.2014 року, № 16 від 05.02.2014 року, № 17 від 06.02.2014 року, № 18 від 07.02.2014 року, № 19 від 10.02.2014 року, №20 від 11.02.2014 року, № 21 від 12.02.2014 року, № 22 від 13.02.2014 року, №24 від 14.02.2014 року, № 25 від 17.02.2014 року, № 26 від 18.02.2014 року,підтверджують право власності позивача на вхідну ролету 3,75*9,04 м з блоком управління, профіль АG 77 - піннозаповнений, 77мм, внутривальний електродвигун AN - Motors, а копія акта приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року підтверджує ту обставину, що спірну ролету вхідну вмонтовано у 2014 році до об'єкту договору оренди нерухомого майна від 04.02.2014 року.

Матеріали справи свідчать, що 01.10.2014 року між ПП „НАВІК" (орендодавець), ФОП ОСОБА_6 (орендар) та ФОП ОСОБА_4 (правонаступник) укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №04/02-1 від 04.02.2014 року згідно з яким, у зв'язку з господарською необхідністю, сторони погодилися здійснити заміну сторони договору, а саме - орендаря. В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендар переводить всі свої зобов'язання на правонаступника, внаслідок чого, правонаступник замінює орендаря як зобов'язану особу у договорі. За цим договором орендар визначає ФОП ОСОБА_4 набувачем всіх прав та обов'язків орендаря визначених договором (п.п.2, 3, 4 договору).

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає свою особливу увагу на тому, що матеріали справи не містять в собі акта приймання - передачі об'єкта оренди, складеного сторонами у відповідності до вищенаведеної угоди від 01.10.2014 року із зазначенням переліку майна ФОП ОСОБА_6, залишеного на об'єкті оренди, або вивезеного з орендованого приміщення, або переданого у користування ФОП ОСОБА_4

Серед доводів апеляційної скарги скаржником наголошено, що місцевим господарським судом не звернуто уваги на зміст листа відповідача за №010/74 від 08.05.2015 року, яким підтверджено обставину знаходження майна позивача у відповідача за відсутністю правових підстав, враховуючи встановлені обставини по господарській справі №916/2196/15, які колегією суддів до уваги не приймаються як безпідставні з огляду на наступне.

Колегія суддів апеляційної інстанції, зважаючи на зміст листа за № 010/352 від 08.05.2015 року та обставини, встановлені судовими актами по господарській справі № 916/2197/15 з врахуванням предмету спору по вказаній справі, зазначає, що в рамках розгляду господарської справи № 916/2197/15 судом встановлювались та досліджувались обставини щодо наявності або відсутності у ФОП ОСОБА_4 заборгованості з грошового зобов'язання за договором оренди нерухомого майна №04/02-1 від 04.02.2014 року, а встановлена судом обставина перешкоджання орендодавцем в доступі орендарю до об'єкта оренди для здійснення останнім демонтажу і вивезення власного майна з приміщення не підтверджує знаходження спірної ролети позивача у володінні ПП „НАВІК" на дату звернення позивача з віндикаційним позовом до господарського суду.

Зважаючи на ту обставину, що саме на позивача покладається обов'язок доведення обставини наявності його майна у незаконному володінні відповідача на дату звернення з позовом до суду, з врахуванням відсутності в матеріалах справи акта приймання передачі за угодою від 01.10.2014 року, складеного 18.05.2015 року між позивачем та відповідачем акта приймання - передачі приміщення з оренди за договором № 04/02-1 від 04.02.2014 року, зі змісту якого вбачається, що об'єкт оренди передано позивачем а відповідачем прийнято без зауважень один до одного, за відсутністю в матеріалах справи будь-яких інших документальних доказів на підтвердження наявності у незаконному володінні відповідача майна позивача, зокрема, ані договору зберігання відповідачем спірної ролети, ані акта технічного стану спірної ролети, складеною сторонами станом на дату складання сторонами акта приймання - передачі об'єкта оренди від 18.05.2015, тощо, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем своїх позовних вимог.

Зважаючи на викладене, колегією суддів апеляційної інстанції не досліджуються інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують встановлені фактичні обставини місцевим господарським судом.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушним зауваження скаржника про те, що акт технічного стану вхідної ролети на об'єкті оренди від 17.02.2017р. складений відповідачем за відсутністю позивача і не може виступати в якості належного документального доказу в розумінні ст. 34 ГПК України, проте, надання місцевим господарським судом вказаному акту правової оцінки в розумінні ст. 34 ГПК України не призвело до прийняття неправильного рішення і висновки господарського суду першої інстанції відповідають обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає наявності законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду від 20.03.2017 року.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 103, 105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 20.03.2017р. у справі № 916/153/17 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук