ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р.Справа № 916/483/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

(склад суду змінено відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.06.17р., який здійснено у зв'язку зтимчасовою непрацездатністю судді Ліпчанської Н.В.)

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю №2 від 1.09.2016,

від відповідача 1-Дабіжи О.П. за довіреністю б/н від16.12.2016,

від відповідача 2 не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (див. рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.05.17р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс, с.Молога Білгород-Дністровського району Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2017 року

у справі № 916/483/17

за позовом скаржника

до відповідачів:

1)Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області;

2)Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик, с.Молога Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною,

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/,

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2017р. Приватне підприємство (далі ПП) „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик про визнання недійсною угоди від 20 березня 2014 року, укладеної між Тузлівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області та Дочірнім підприємством „Пансіонат "Енергетик до Договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007р., зареєстрованого у Татарбунарському реєстраційному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.08.2007р. за №44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна угода до договору оренди земельної ділянки від 20.03.2014р. є недійсною, оскільки її укладення здійснено директором Дочірнього підприємства «Пансіонат Енергетик» з перевищенням повноважень, встановлених Статутом, що порушує майнові права позивача, як власника другого відповідача

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19 квітня 2017р. (суддя Дченко Т.Г.) у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що обмеження повноважень керівника ДП «Пансіонат Енергетик» не має юридичної сили для контрагента і третіх осіб, оскільки вони не знали і не могли знати про ці обмеження. Крім того, позивач схвалив правочин частковим виконанням, що унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПП „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник наводить обставини справи та доводи, викладені в позовній заяві, зокрема посилається на Постанову Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до якої судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції застосувавши п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» не врахував його останній абзац, відповідно до якого якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Крім того, скаржник посилається на п. 288.4,підпункт 288.5.1, 288.5.2, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України якою передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди і річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

Скаржник зазначає, що орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі, відтак виконання зобовязань ДП «Пансіонат Енергетик» здійснювалось за договором оренди від 13.08.2007 року на підставі витягів про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу не надавали, однак представник Тузлівської сільської ради в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду- без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2007 року між Тузлівською сільською радою (Орендодавець) та Дочірнім підприємством „Пансіонат "Енергетик ВАТ „Львівтеп Відкритого Акціонерного товариства „Науковий-дослідний та Проектно-вишукувальний інститут „Львівтеплоелектропроект (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавець на підставі рішення №195-V від 25 квітня 2007р. Тузлівської сільської ради передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель рекреаційного призначення в межах несеного пункту Лебедівка, Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Відповідно до п. 2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,953 га, що визначена на плані земельної ділянки, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно до п. 2.3. Договору, експертна грошова оцінка земельної ділянки не здійснювалась.

Договір укладений на 25 років починаючи з дати його реєстрації, яка відбулася 23.08.2007, отже діє до 23.07.2032.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору орендна плата сплачується Орендарем у грошовій формі в розмірі 10000 грн. на рік за 1га, згідно рішення Тузлівської сільської ради №135-V від 18 січня 2007 року та загальна сума орендної плати на рік становить 19350грн.

Положеннями п. 4.6 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається щорічно і змінюється згідно рішення Тузлівської сільської ради у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законом.

За умовами п. 5.1 договору земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування пансіонату „Енергетик за адресою: с. Лебедівка, Тузлівської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області.

14.06.2010 сторонами укладено угоду до зазначеного договору оренди земельної ділянки /а.с.71/ та визначено, що станом на 9.06.2010 грошова оцінка земельної ділянки становить 1831654,66грн, а також внесено зміну до п.4.1, 4.2 основного договору в частині що стосується розміру орендної плати, яку встановили у розмірі 4.4% від нормативно-грошової оцінки в загальній сумі на 2010 рік 80592,30грн, чим привели договір у відповідність до вимог Податкового кодексу України та Рішення Тузлівської сільської ради №619-У від 25.03.2010.

21 квітня 2011 року між ПП „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс (Покупець) та Відкритим акціонерним товариством „Науковий-дослідний та проектно-вишукувальний інститут „Львівтеплоелектропроект (Продавець), який є засновником Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик ВАТ „Львівтеп Відкритого Акціонерного товариства „Науковий-дослідний та проектно-вишукувальний інститут „Львівтеплоелектропроект, укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця корпоративні права у вигляді частки в розмірі 100 % у статному капіталі Дочірного підприємства „Пансіонат "Енергетик ВАТ „Львівтеп Відкритого Акціонерного товариства „Науковий-дослідний та проектно-вишукувальний інститут „Львівтеплоелектропроект, що становить 89646,92 грн., на умовах, передбачених у Договорі, а покупець зобовязується прийняти та оплатити ці корпоративні права.

Відповідно до вищезазначеного Договору купівлі-продажу корпоративних прав, ПП „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс набула право власності на 100 % корпоративних прав Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик ВАТ „Львівтеп Відкритого Акціонерного товариства „Науковий-дослідний та проектно-вишукувальний інститут „Львівтеплоелектропроект, про що 29 березня 2012 року були внесені відповідні зміни до Статуту Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик та викладено його у новій редакції.

03 лютого 2012 року відбулися загальні збори Учасників Приватного підприємства „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс, які оформлено протоколом №5, відповідно до рішення яких з 07 лютого 2012 року призначено директором Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик ОСОБА_2 з наданням йому у відповідності до п.5.3,5.6 Статуту підприємства повноваження на укладання договорів на суму, що не перевищує 15000грн, проекти договорів на більші суми затверджуються засновником.

15.03.2012р. сторонами договору оренди земельної ділянки, з боку орендаря новим директором, укладено угоду № 28 до нього /а.с.73/, якою визначено, що станом на 9.06.2010 грошова оцінка земельної ділянки становить 9159693,19грн, а також внесено зміну до п.4.1, 4.2 основного договору в частині що стосується розміру орендної плати, яку встановили у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки в загальній сумі на 2012 рік 14655,09грн. Зазначена угода позивачем не оспорювалася і, як свідчить довідка Тузлівської сільської ради /а.с.75/, протягом 2012 та 2013 років виконувалася в повному обсязі.

У звязку з прийняттям 19 грудня 2013 року рішень XXXIII сесії Тузлівської сільської ради за №329-VI та №333-VI «Про затвердження Регуляторного акту „Про порядок встановлення розрахунку орендної плати за землю рекреаційного призначення зайнятих туристичними базами (базами відпочинку) літніми будиночками, будинками готельного типу та іншими приміщеннями, які здаються для тимчасового проживання на території Тузлівської сільської ради ( в межах населеного пункту Лебедівка Татарбунарського району Одеської області на 2014 рік», 20 березня 2014 року між Тузлівською сільською радою та Дочірнім підприємством „Пансіонат "Енергетик укладено нову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2014 року щодо орендної плати /а.с.20/, яка з боку орендаря підписана тим же директором..

Пунктом 1.1 даної Угоди від 20.03.2014 сторони погодили у пункт 2.3. основного договору оренди внести зміни та викласти у наступній редакції: нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 10.02.2014р. становить 6073632,54 грн.

Відповідно до п .1.2 Угоди від 20.03.2014 у пункт 4.1. основного договору оренди внесені зміни та встановлено, що розмір орендної плати вноситься у грошовій формі 3% від нормативно грошової оцінки земель в межах с.Лебедівки, згідно вищезазначених рішень XXXIII сесії Тузлівської сільської ради за №329-VI та №333-VI.

Згідно до п. 1.3 Угоди від 20.03.2014 у пункт 4.2 основного договору сторонами внесено зміни та викладно у наступній редакції: загальна сума орендної плати на 2014 рік становить 146 982,20 грн.

На думку ПП „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс підписання спірної Угоди до Договору оренди земельної ділянки від 20 березня 2014 року директором Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик ОСОБА_2 відбулось з перевищенням повноважень, що порушує його права засновника підприємства, отже ця угода не породжує правових наслідків, у звязку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання її недійсною за ст.ст.203,215 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України регламентує вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Вказані вище частини цієї статті встановлюють, що:

- зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1);

- особа, яка вчиняє правочин ,повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2);

волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі (ч.3);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5);

- правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

З матеріалів справи вбачається, що діяльність директора позивача дійсно обмежена положеннями його Статуту.

Так, відповідно до п. 5.3. Статуту Дочірнього підприємства „Пансіонат "Енергетик у редакції від 29.03.2012 року, яка затверджена Загальними зборами Засновників, що оформлено Протоколом №5 від 03 лютого 2012 року, засновник реалізує свої права по управлінню Підприємством, зокрема, шляхом затвердження проектів договорів (угод) Дочірнього підприємства у випадках, коли сума договору (угоди) перевищує 15000 грн., та згідно до п.п. д п. 5.6. Статуту визначено, що директор підприємства встановлює та розвиває від імені та в інтересах Підприємства господарські та ділові звязки, здійснює необхідні ділові зустрічі та переговори, укладає від імені Підприємства договори (угоди) на загальну суму, що не перевищує 15000 грн.

Отже, директор ДП „Пансіонат "Енергетик ОСОБА_2 відповідно до положень Статуту позивача не мав повноважень на укладення з відповідачем спірного договору, згідно з яким загальна сума орендної плати на 2014 становить 146 982,20грн.

Відповідно до приписів абзацу першого ч.3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Однак, цією ж нормою встановлено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У п.3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" дається роз'яснення щодо вищевказаної норми права і зазначено наступне: "саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента."

Скаржник наполягає на тому, що суд не застосував саме останнього положення Постанови Пленуму, однак колегія вважає, що воно і не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки як вбачається з тексту преамбули оспорюваної угоди, вона укладається орендарем - ДП «Пансіонат «Енергетик», який діє відповідно статуту підприємства і не містить умову (пункт) про підписання її особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи. Таким чином, Тузлівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, яка крім іншого і не здійснювала державну реєстрації Статуту позивача, як орган реєстрації, позаяк його зареєстровано Білголрод-Дністровською районною державною адміністрацією, не було і не могло бути відомо про обмеження повноважень директора ДП «Пансіонат «Енергетик» ОСОБА_2, а відповідно і угода сторін від 20.03.2014 не може вважатися такою, що укладена з порушенням норм чинного законодавства.

Доводи сторін та висновки суду стосовно подальшого схвалення чи не схвалення угоди ДП „Пансіонат "Енергетик шляхом прийняття її до виконання здійсненням часткових платежів другій стороні, колегія суддів до уваги не приймає, як такі що не впливають на правову оцінку спірних правовідносин сторін.

Враховуючи вищенаведене судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПП „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс, отже його апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2017 р. слід залишити без змін.

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Юридично-консалтингова компанія „Аргумент Плюс залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 19.04.2017 року без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 08.06.2017 р..

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Н.М. Принцевська