ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2017 р.справа № 916/717/17

За позивом комунального підприємства „Малиновський ринок"

до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 374,59грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Воровіній Т.О.

Представники:

від позивача: Кучерук С.І. за довіреністю №79 від 03.03.2017р.

від відповідача: ОСОБА_1 за паспортом серія НОМЕР_1 особисто.

Суть спору: позивач - комунальне підприємство „Малиновський ринок" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача - фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 9 374,59грн., з якої 9 213грн. основного боргу, 23,16грн. 3%річних та 138,43грн. інфляційних витрат за договором № 2229/Ш-107 від 16.02.2015р.

Відповідач надав відзив на позов від 18.04.2017р. за вх. №9009/17, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв'язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити .

При цьому в обґрунтування заперечень зазначає, що 24.04.2015р. між ним та комунальним підприємством „Малиновський ринок" було укладено додаткову угоду до договору №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. про його розірвання з 01.05.2015р. При цьому, відповідно до п.2 зазначеної угоди сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових. Угода набрала чинності з дати її підписання.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що починаючи з 01.05.2015р. у нього відсутні зобов'язання щодо сплати комунальному підприємству „Малиновський ринок" за надані послуги відповідно до умов договору №2229/Ш-107 від 16.02.2015р.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

- комунальне підприємство „Малиновський ринок" , згідно Статуту , що є додатком до рішення Одеської міської ради від 15.07.2005р. №4261-ІV, є комунальним комерційним підприємством, засновником якого є Одеська міська рада, основною метою якого є організація ринкової торгівлі, надання різноманітних видів послуг та отримання прибутку в інтересах засновника.

16.02.2015р. між комунальним підприємством „Малиновський ринок" (підприємство) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (підприємець) був укладений договір про надання послуг по організації ринкової торгівлі №2229/Ш-107, згідно якого підприємство надає підприємцю послуги, направлені на організацію ринкової торгівлі на території ринку, а підприємець зобов'язується здійснювати оплату наданих послуг згідно умов цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору підприємство зобов'язалося надати підприємцю торгове місце №Ш-107 для розміщення тимчасової споруди - контейнеру, площею 15 кв.м, з метою здійснення підприємницької діяльності; надавати послуги по утриманню торгового місця для розміщення тимчасової споруди; забезпечити охорону території ринку; забезпечити охорону тимчасової споруди; здійснювати прибирання території ринку; виконувати роботи по благоустрою території ринку, місць загального користування; організовувати ринкову торгівлю; створювати сприятливі умови для здійснення підприємцями підприємницької діяльності на території ринку.

Підприємець зобов'язався здійснювати оплату послуг у повному розмірі та у строки, передбачені цим договором (п.4.2 договору).

За умовами розділу 5 договору надані підприємством послуги оплачуються за тарифами, що встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №529 від 14.09.2005р. Загальна вартість послуг становить 503,75грн. в т.ч. ПДВ 20%. Оплата послуг здійснюється Підприємцем у вигляді авансового платежу у строк до 1 числа наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

Розділом 7 договору передбачено, що строк дії договору встановлено з 01.02.2015р. до 30.09.2015р. (п.7.1 договору). По закінченню строку дії цього договору, за відсутністю заперечень сторін, його дія пролонгується на один рік на тих самих умовах (п.7.2 договору). Договір може бути розірваний сторонами, якщо підприємець завчасно у письмовій формі повідомить підприємство про намір розірвати договір та сторони укладуть відповідну угоду про дострокове розірвання (п. 7.3 договору).

Відповідно до п.8.1 договору у випадку зміни тарифів на послуги, умови цього договору, що стосуються таких змін, змінюються з моменту їх прийняття органом місцевого самоврядування. Всі інші зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами у письмовому вигляді та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, або у строк, встановлений такими угодами.

Рішенням виконкому Одеської міської ради від 28.04.2016р. №128 „Про встановлення тарифів на послуги, що надаються комунальним підприємством „Малиновський ринок", яке згідно п.3 цього рішення набирає чинності з 01.05.2016р. встановлено нові тарифи на послуги, що надаються КП „Малиновський ринок", розмір яких за договором №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. за розрахунком позивача склав 792грн.

Позивач вказує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов'язання з оплати наданих йому комунальним підприємством „Малиновський ринок" послуг, у зв'язку з чим станом на 30.08.2016р. у нього утворилася заборгованість у сумі 9 213грн. (період заборгованості з 01.05.2015р. по 30.08.2016р. ).

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Невиконання фізичною особою підриємцем ОСОБА_1 свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг відповідно до умов договору позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваним законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9 213грн.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань щодо оплати наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 138,43 , 3% річних в сумі 23,16грн.

Позивач також вважає, що наявна у фізичній особі підприємця ОСОБА_1 додаткова угода від 24.04.2015р. про розірвання договору №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. не відповідає формі договору, оскільки у даному випадку мова йде не тільки про письмову форму угоди, а й про печатку, якою завірено підпис представника КП „Малиновський ринок". На даній угоді підпис керівника КП ОСОБА_3 посвідчено печаткою „Для документів" , яка використовується виключно як внутрішня печатка , та наявність якої не відображена у статуті підприємства, у зв'язку з чим вона не може ставитися на договори. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не подавав до комунального підприємства „Малиновський ринок" заява про розірвання договору.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, керуючись наступним:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2015р. між комунальним підприємством „Малиновський ринок" (підприємство) та фізичної особи - підприємства ОСОБА_1 (підприємець) був укладений договір про надання послуг по організації ринкової торгівлі №2229/Ш-107, згідно якого підприємство надає підприємцю послуги, направлені на організацію ринкової торгівлі на території ринку, а підприємець зобов'язується здійснювати оплату наданих послуг згідно умов цього договору.

Розділом 7 договору передбачено, що строк дії договору встановлено з 01.02.2015р. до 30.09.2015р. (п.7.1 договору). По закінченню строку дії цього Договору, за відсутністю заперечень сторін, його дія пролонгується на один рік на тих самих умовах (п.7.2 договору). Договір може бути розірваний сторонами, якщо підприємець завчасно у письмовій формі повідомить підприємство про намір розірвати договір та сторони укладуть відповідну угоду про дострокове розірвання (п. 7.3 договору).

Як встановлено судом, 24.04.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та комунальним підприємством „Малиновський ринок" було укладено угоду до договору №2229/Ш-5Б від 16.02.2015р., згідно якої сторони дійшли згоди щодо його розірвання з 01.05.2015р. При цьому, відповідно до п.2 зазначеної угоди сторони не мають одна до одної жодних вимог, в тому числі і фінансових. Угода набрала чинності з дати її підписання.

Зі сторони комунального підприємства „Малиновський ринок" зазначену додаткову угоду підписано в.о. директора ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту. Згідно п. 3.3. Статуту комунального підприємства „Малиновський ринок" директор підприємства відповідно до компетенції, зокрема, без доручення (довіреності) діє від імені підприємства, представляє його інтереси у вітчизняних і іноземних підприємствах та організаціях, установах, органах влади і місцевого самоврядування; самостійно укладає контракти, договори, у тому числі трудові, за погодженням з органом, до сфери управління якого входить підприємство; вчиняє будь-які інші дії , необхідні для здійснення господарської діяльності підприємства, за винятком тих, які відповідно до Статуту повинні бути погоджені з засновником .

Отже, при укладанні додаткової угоди від 24.04.2015р. до договору №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. в.о. директора ОСОБА_3 діяв в межах наданих йому Статутом повноважень. Застосування ним для засвідчення свого підпису печатки комунального підприємства „Малиновський ринок" з написом „ Для документів", яка також містить найменування підприємства „Комунальне підприємство „Малиновський ринок" та код цього підприємства №№33659062) не є безумовною підставою вважати зазначену угоду такою, що не приймається до уваги, як на тому наполягає позивач. Адже, зазначена угода у судовому порядку не визнана недійсною . Згідно ж ст..204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Посилання позивача на відсутність у журналі реєстрації вхідної кореспонденції комунального підприємства „Малиновський ринок" реєстрації заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. також не свідчить, по-перше, про ненадання фізичної особою підприємцем ОСОБА_1 такої заяви взагалі, по-друге, про недійсність самої угоди.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що договір №2229/Ш-107 від 16.02.2015р. був чинним у період з 01.05.2015р. по 31.08.2016р.

Крім того, слід зауважити, що позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 у спірний період отримував передбачені договором №2229/Ш-107від 16.02.2015р. послуги.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, на думку суду, позовні вимоги комунального підприємства „Малиновський ринок" є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі покладаються на позивача згідно положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову комунального підприємства „Малиновський ринок" - відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06 червня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко