ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 905/2331/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Карабаня В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 22.02.17
у справі№905/2331/16
господарського судуДонецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "АВ Трейд Груп"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаГавкалюка В.В. (дов. від 06.12.16),
відповідачаБілякової А.В. (дов. від 30.05.17), Котової Ю.І. (дог. від 05.06.17)

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Трейд Груп" про стягнення пені у розмірі 881 664,53 грн., 7%-го штрафу у розмірі 16 955,09 грн. та 5%-го штрафу у розмірі 31 199,94 грн. за недопоставлену продукцію по договору про закупівлю (поставку) товарів від 17.10.14 №Д121/53 та договору про забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.11.16 у справі №905/2331/16 (суддя Бойко І.А.), позовні вимоги задоволено частково та стягнуто пеню у розмірі 176 332,91 грн., 7%-й штраф у розмірі 16 955,09 грн. та 5-й% штраф у розмірі 6 239,99 грн. В іншій частині позову відмовлено. Рішення щодо зменшення пені та 7%-го штрафу на 80% мотивоване завищенням штрафних (фінансових) санкцій у тричі вартості недопоставленої продукції.

За результатом апеляційного перегляду, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Скакун О.А., судді: Чернота Л.Ф., Стойка О.В.) рішення місцевого суду скасовано у частині задоволення позовних вимог про стягнення 5%-го штрафу за договором про забезпечення виконання договору неустойкою 16.10.14 №121/53/н на суму 6 239,99 грн., зважаючи на протиправне заявлення вимог, у супереч ст.61 Конституції України, щодо стягнення штрафних санкцій одного виду за один вид правопорушення.

Не погоджуючись із судовими актами у справі, позивач просив судові акти скасувати у частині зменшення пені та 7%-го штрафу, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо пені та 75-го штрафу повністю. Скаржник обгрунтовує касаційну скаргу порушенням судами вимог ст.43 ГПК України (не проаналізовано належним чином докази позивача про вимушеність укладення додаткових договорів із третіми особами про поставку азбесту, через неналежне виконання обов'язків відповідача, результатом чого стала недопоставка товару. Крім того не взято до уваги доводи позивача, що на момент укладення договору поставки (17.10.14), бойові дії на території м. Краматорськ, де знаходяться виробничі склади відповідача не проводилися, оскільки ще із липня 2014 року ,вказане місто звільнено від окупації і це є загальновідомим фактом). А тому застосування положень ст.83 ГПК України, щодо зменшення пені і 75-го штрафу є досить завищеним, достатнього необґрунтованим та протиправним.

Відповідач подав відзив, просивши у касаційні скарзі відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, між ПАТ "Центренерго" (далі - покупець) та ТОВ "АВ Трейд Груп" (далі - постачальник) 17.10.14 укладено договір про закупівлю (поставку) товарів №121/53, за яким постачальник має поставити покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється (а.с.13-19 т.1).

Відповідно до п.1.3 договору найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки (графік) поставки та інші характеристики продукції, зазначені у додатках до договору.

Згідно з п.5.3 договору датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції. У разі, якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають, до підписання акту приймання-передачі продукції (у тому числі у період приймання продукції) за кількістю та якістю) продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання.

У пункті 9.2 договору сторони узгодили, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань щодо поставки продукції з Постачальника стягується пеня в розмірі 2% вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20-ть днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості і, крім цього, постачальник відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов'язань за цим договором.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (п.13.4 договору).

У п.13.4 договору сторони досягли згоди про таку зміну строків позовної давності за вимогами, що пов'язані з виконанням цього договору: строк позовної давності до вимог покупця у зв'язку із поставкою продукції неналежної якості та іншими недоліками продукції складає 3 (три) роки з дня встановлення покупцем у належному порядку неналежної якості (недоліків) поставленої йому продукції; строк позовної давності до вимог покупця про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає 3 (три) роки.

Відповідно до п.2 додатку до договору загальна вартість продукції без ПДВ становить 519 999,00 грн., крім того 20% ПДВ: 130 999,80 грн. Загальна вартість продукції з ПДВ складає 623 998,80 грн. (а.с.20 т.1).

Згідно з п.4 додатку до договору постачальник здійснює поставку продукції залізницею або автомобільним транспортом на умовах DDP (Зміївська ТЕС) відповідно до правил Інкотермс-2000.

Як передбачено у п.5 додатку до Договору, строк поставки встановлюється згідно із запланованим обсягом та кінцевим терміном постачання з правом дострокової поставки.

Строк дії Договору - до 31.12.14 (п.9 додатку до договору).

Умовами п.5.5. договору, право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця у момент, передбачений у п.5.3. договору.

Пунктом 5.3. договору визначено, що датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції. У разі якщо фактична передача Продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають - до підписання акту приймання-передачі продукції (у т.ч. у період приймання продукції за кількістю та якістю) продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання.

За умов п.5.7. договору, відпуск продукції здійснюється на підставі оригіналу відповідної довіреності на отримання товарно-матеріальної цінності, оформленої Покупцем на свого представника.

При поставці продукції постачальник зобов'язаний надати покупцю необхідні приналежності та наступні оригінали документів: -рахунки-фактури; - податкові накладні; - відповідні товаросупроводжувальні накладні; - інші документації на продукцію згідно до договору (п.5.8. договору).

Також між сторонами 16.10.14 укладено договір забезпечення виконання договору неустойкою №121/53/н, за умовами якого постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 31 199,94 грн., що складає 5% від ціни договору про закупівлю, за невиконання договірних зобов'язань, передбачених договором про закупівлю №121/53 (а.с.24 т.1).

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками та діє протягом дії договору про закупівлю, укладеного за результатами відкритих торгів на закупівлю азбесту хризотилового марки А-6 (оголошення №151772 - а.с.25-26 т.1).

Місцевим господарським судом встановлено, що договір про забезпечення виконання договору неустойкою укладений 16.10.14 №121/53/н, а договір про закупівлю (поставку) товарів укладений 17.10.14 №Д121/53. Відповідно до протоколу судового засідання від 29.11.16, позивач посилався на те, що поставка здійснена раніше ніж укладений договір поставки (а.с.70 т.1).

Відповідно до матеріалів справи, поставка була після укладення договорів (письмова заявка №23/5961 на постачання товару була підписана 17.12.14, акт прийому-передачі підписаний обома сторонами 29.12.14).

На виконання умов договору ПАТ "Центренерго" листом від 17.12.14 №23/5961 направило ТОВ "АВ Трейд Груп" заявку на поставку продукції обсягом 27,69 т (а.с.22 т.1).

На виконання умов договору за актом приймання-передачі товару від 30.10.14 ТОВ "АВ Трейд Груп" передало ПАТ "Центренерго" товар на суму 311 999,40 грн. обсягом 30 т, а за актом приймання-передачі товару від 29.12.14 - товар на суму 45 759,91 грн. обсягом 4,4 т. Усього на загальну суму 357 759,31 грн.

Вартість недопоставленої продукції позивачу складає 266 239,49 грн.

За таких обставин ПАТ "Центренерго" звернулося до місцевого господарського суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за порушення умов поставки товару за спірним договором.

При розгляді справи в суді першої інстанції, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Зазначена заява була о відхилена місцевим судом, оскільки на підставі ч.1 ст.259 ЦК України у п.13.4 договору поставки сторони узгодили, що строк позовної давності щодо вимог покупця про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає 3 (три) роки.

Оскільки, як свідчить дата календарного штемпеля УДППЗ "Укрпошта", позов ПАТ "Центренерго" подано 02.08.16, а строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені відповідно до п.13.4 договору спливає 01.11.17, суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про відхилення заяви ТОВ "АВ Трейд Груп"

Зменшуючи заявлений до стягнення розмір пені на 7%-го та 5%-го штрафу на 80%, місцевий суд зазначив, що необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду щодо зменшення пені та 7%-го штрафу, як обґрунтоване та законне, зважаючи на обставини, що склалися та майновий стан сторін й докази, надані на їх підтвердження, апеляційна інстанція при цьому частково рішення скасувала, щодо стягнення 5%-го штрафу, передбаченого умовами договору про забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н.

Мотиви часткового скасування рішення місцевого суду аргументовані вимогами ст.61 Конституції України, якою заборонене стягнення двох штрафних санкції одного виду (штрафу) за один вид порушення зобов'язання.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, умовами договору забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н, як і пунктом 9.2 Договору поставки, передбачено нарахування штрафу за порушення умов поставки, а тому наявне подвійне стягнення (подвійний штраф) за один і той самий вид правопорушення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки, апеляційної інстанції вірними, зважаючи на наступне.

Щодо висновків судів у частині стягнення пені колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з приписами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст.526 ЦК Україні та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України та ч.1 ст.230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Зі змісту ст.231 ГК України вбачається, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 9.2 договору сторони узгодили, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань щодо поставки продукції з Постачальника стягується пеня в розмірі 2% вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20-ть днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості і, крім цього, постачальник відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов'язань за цим договором.

При цьому, як вірно встановлено судами, факт неналежного виконання ТОВ "АВ Трейд Груп" зобов'язань по поставці азбесту у строки визначені умовами договору, наслідком чого є стягнення штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені 7%-го штрафу.

При цьому, як вірно визначено попередніми інстанціями, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Щодо позовних вимог про стягнення 5% штрафу за договором забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н та 7% штрафу, визначеного п.9.2 договору про закупівлю (поставку) товарів від 17.10.14 №Д121/53.

Умовами договору забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н передбачено стягнення 5% штрафу від ціни договору про закупівлю за невиконання договірних зобов'язань, передбачених договором про закупівлю №121/53. При цьому, п.9.2 договору визначено, що у випадку несвоєчасного виконання зобов'язань щодо поставки продукції понад 20-ть днів стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Основним договором поставки і договором про забезпечення виконання договору неустойкою передбачений штраф за невиконання договірних зобов'язань: перший застосовується у разі прострочення виконання поставки більше як 20-ть днів, а другий за невиконання договірних зобов'язань.

Кваліфікуючи зазначені штрафи як дві санкції одного виду за один вид порушення зобов'язання, суд апеляційної інстанції, об'єктивно проаналізувавши правову природу вказаних штрафів, дійшов вірного висновку про те, що наявність одночасно цих штрафів суперечить вимогами ст.61 Конституції України, а тому позиція щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу за договором забезпечення виконання договору неустойкою від 16.10.14 №121/53/н у розмірі 6 239,99 грн. є правомірною.

Наразі, відповідно до п.3. ч.1. ст.83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Згідно ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, зі змісту наведених норма можна зробити висновок, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу, пені), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, підтверджене відповідними доказами - фінансовим звітом (балансу) на 30.09.16, поясненнями до фінансового звіту та до звіту по дебіторах-кредиторах від 11.11.16 №239 (а.с.47-62 т.2), судами зменшено розмір пені та 7%-го штрафу відповідно на 80%. При цьому, вірно встановлено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження збитковості своєї господарської діяльності через неналежне виконання відповідачем договору і недопоставку продукції.

Отже, висновки з приводу зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій є правомірними і детально аргументованими.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції вважає, висновки судів з приводу зменшення розміру пені та 7%-го штрафу на 80% є правомірними, при цьому апеляційною інстанцією правомірно визначено вказані штрафні санкції як однин вид (штраф) за один вид порушення зобов'язання.

У зв'язку із вказаним, постанова апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови апеляційної інстанції у справі, а тому її слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.17 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

В. Я. Карабань