РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017Справа №910/5794/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/5794/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГ-БАГ-Україна»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Руно»;

про стягнення 130 933,57 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Малюга В.В., довіреність б/н від 21.05.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «АГ-БАГ-Україна» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Руно» (надалі - відповідач) про стягнення 130 933,57 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № AG 075/16 від 30.03.2016р. у визначений строк не розрахувався за одержаний товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 92 000 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 15 161,92 грн., 14 139,75 грн. - 20% річних та 9631,90 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017р. порушено провадження у справі № 910/5794/17 та призначено її розгляд на 11.05.2017р.

10.05.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неотриманням товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Руно» копії позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017р. розгляд справи було відкладено на 25.05.2017р., у зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

25.05.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що станом на 25.05.2017р. заборгованість відповідача за спірним договором становить 37 000,00 грн.

Присутній у судовому засіданні 25.05.2017р. представник позивача не заперечив, що заборгованість відповідача станом на день розгляду справи в суді становить 37 000,00 грн. та підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням часткових оплат.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2016 року між позивачем (за договором - продавець) та відповідачем (за договором - покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № AG 075/16, відповідно до п. 1.1. якого продавець поставляє, а покупець приймає у власність і оплачує товар, відповідно до номенклатури та за цінами, зазначеними у рахунка-фактурах та/або в Специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору.

Одержувач товару за даним договором є ТОВ «Агрохолдинг Руно» (п.1.2 договору).

За умовами п.3.1 договору, сума договору визначається згідно виставлених рахунків-фактур.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем за видатковою накладною № 1803 від 21.11.2016р., копія якої залучена до матеріалів справи, а оригінал оглянуто в судовому засіданні, поставив відповідачу товар на загальну суму 402 000,00 грн.

Відповідно дот п.4.1 договору, покупець за цим договором зобов'язується провести оплату в розмірі 100% відповідно до виставлених рахунків, після відписання товару та підписання видаткової накладної, протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором повну вартість отриманого товару в сумі 92 000,00 грн. позивачу не оплатив.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 92 000,00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що відповідач свої зобов'язання по поставці товару виконав неналежним чином, що призвело до виникнення боргу в сумі 92 000,00 грн. При цьому, судом встановлено, що станом на день звернення позивача з позовом до суду відповідач частково оплатив заборгованість у сумі 40 000,00 грн. лише 07.04.2017р., 11.04.2017р., 04.05.2017р. та 13.05.2017р., що підтверджується довідкою ПАТ «ПроКредит Банк» № 17-2/17/786 від 25.05.2017р. та актом звірки станом на 25.05.2017р., підписаного відповідачем, тобто після подання позову до суду (згідно штампу поштової установи на конверті, скерованому на адресу суду - 05.04.2017р.). У зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу по оплаті товару у сумі 40 000,00 грн. підлягають припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з віднесенням судових витрат у цій частині, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, на відповідача, оскільки звернення позивача з позовом до суду було зумовлено неправильними діями відповідача.

Також, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач звернувся з позовом до суду 05.04.2017р. (згідно штампу поштової установи на конверті відправлення позовної заяви до суду), а заявлена до стягнення частина суми боргу в розмірі 15 000,00 грн. була частково сплачена відповідачем 09.03.2017р. у сумі 5000,00 грн. та 27.03.2017р. у сумі 10 000,00 грн., загалом 15 000,00 грн., тобто до моменту звернення позивача з позовом до суду, та не врахована позивачем при зверненні з позовом до суду.

Відповідно до п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню частково в розмірі 37 000,00 грн.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача пені в сумі 15 161,92 грн., 14 139,75 грн. - 20% річних та 9631,90 грн. - інфляційних втрат, які нараховані з урахуванням часткових оплат, здійснених лише по 22.02.2017р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2. договору сторонами передбачено, що у випадку порушення покупцем строків, зазначених у параграфі 4 даного договору, більш ніж на 20 днів, покупець зобов'язаний виплатити подавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його необґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 13 788,87 грн., згідно з уточненим розрахунком суду, з урахуванням того, що у зв'язку з частковою оплатою суми боргу 09.03.2017р. у розмірі 5000,00 грн., заборгованість за період з 09.03.2017р.-10.03.2017р. складала 87 000,00 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Відповідно до п.7.2. Договору, за прострочення оплати відповідачем поставленого товару передбачено сплату останнім 20% річних за період прострочення.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 20% річних, який наведено у позовній заяві, задовольняє дану вимогу частково в сумі 9920,25 грн. згідно з уточненим розрахунком суду, з урахуванням того, що у зв'язку з частковою оплатою суми боргу 09.03.2017р. у розмірі 5000,00 грн., заборгованість за період з 09.03.2017р.-10.03.2017р. складала 87 000,00 грн.

Також, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат ґрунтуються на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат, підлягають задоволенню частково в сумі 5667,92 грн., відповідно до розрахунку суду (з урахуванням того, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується з урахуванням даного місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця, то розрахунок починається з наступного місяця (лист ВСУ від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Руно» (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГ-БАГ-Україна» (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Київська, 4; ) основний борг у сумі 37 000 грн., 13 788 грн. 87 коп. - пені, 9920,25 грн. - 20% річних, 5667 грн. 92 коп. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 1595 грн. 66 коп. Видати наказ.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 40 000,00 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 30.05.2017р.

Суддя А.І. Привалов