КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа№ 910/20682/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Молокопой І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2016

у справі № 910/20682/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат"

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави, позов задоволено повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості перед ПАТ ,,Сбербанк" за договором від 06.03.2012 про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/KL, укладеним між ПАТ ,,Дочірній Банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є ПАТ ,,Сбербанк", та ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий урожай" в розмірі 24 285 471 доларів США 00 центів, звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави від 06.03.2012, укладеним між ПАТ ,,Дочірній Банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є ПАТ ,,Сбербанк", та ТОВ ,,Маріупольський млинкомбінат" - на основні засоби (предмет застави), які належать ТОВ ,,Маріупольський млинкомбінат" на праві власності (далі - за описом) шляхом продажу предмета(ів) застави ПАТ ,,Сбербанк" від імені ТОВ ,,Маріупольський млинкомбінат" на підставі договору(ів) купівлі - продажу за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна з наданням ПАТ ,,Сбербанк" усіх повноважень продавця. Також зазначеним рішенням стягнуто з ТОВ ,,Маріупольський млинкомбінат" на користь банку витрати по сплаті третейського збору в розмірі 47 600,00 грн.

В листопаді 2016 року до господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2016 в задоволенні вищевказаної заяви відмовлено повністю.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/20682/16 та прийняти нову, якою задовольнити заяву про скасування рішення третейського суду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального (ст. 51 Закону України ,,Про третейські суди") та процесуального права (ст.ст. 32-33, 4-3 ГПК України), без дослідження всіх доказів у їх сукупності, та такою, що суперечить висновкам Конституційного Суду України.

Зокрема, як вказує скаржник, третейським судом здійснено розгляд спору, тоді як відповідне не передбачено третейською угодою. Спірне третейське застереження (п.9.5 договору застави), на думку скаржника, не відповідає закону, оскільки в момент його підписання між позивачем та відповідачем спору не існувало, третейське застереження підписувалося з метою врегулювати порядок вирішення спірних питань, які виникатимуть за договором застави цінних паперів в майбутньому, що суперечить Закону України ,,Про третейські суди". На думку апелянта, розгляд спору в третейському суді є порушенням його прав на справедливий, неупереджений суд, а розгляд справи в третейському суді таким не є, адже він не є державною установою, не відповідає всім вимогам до судів. Тобто, спір має бути розглянутий в порядку господарського судочинства, а ухвала суду від 26.12.2016 має бути скасована.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано процедуру формування складу третейського суду, що також є підставою для скасування рішення третейського суду.

Також, на думку скаржника, значущим фактором є те, що в процесі виконання сторонами умов кредитного договору, під час чинності дії договору застави цінних паперів, в Україні відбулись події, які значно вплинули на правовідносини між сторонами, суттєво змінились істотні умови, що спричинили неможливість виконання договору з причин, що не залежали від сторін. Так, відповідно до постанови НБУ №466 від 06.08.2014 ,,Про призупинення здійснення фінансових операцій", банками України було призупинено здійснення всіх фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. На виконання даної постанови, небанківськими установами та національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями, призупинені операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою. З цього приводу, як вказує скаржник, ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" отримало 02.07.2015 за №4833/05-05.4 висновок Торгово - промислової палати щодо впливу форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) на унеможливлення виконання обов'язку за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012. З огляду на викладене, спір повинен бути розглянутий в державному суді.

Скаржник також вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо перевірки третейським судом суми основної заборгованості ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий урожай" перед ПАТ ,,Сбербанк" за кредитним договором, тоді як на дату винесення третейського рішення, сума основного грошового зобов'язання за кредитними правовідносинами є недоведеною та завищеною банком.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на її необґрунтованість, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" прийнято до провадження та призначено її розгляд.

Розгляд скарги у справі відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

Зокрема, ухвалою суду від 11.05.2017 витребувано в господарському суді міста Києва та від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" матеріали третейської справи №52/16.

19.05.2017 на адресу суду надійшла третейська справа № 52/16 з господарського суду міста Києва.

В судовому засіданні 24.05.2017 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача проти наведених доводів заперечив, представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлялись своєчасно та належним чином. Про належне повідомлення третьої особи свідчить повідомлення про розгляд справи 24.05.2017, яке розміщено на офіційному веб - порталі Судова влада України.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на належне повідомлення третьої особи про час та місце розгляду справи, враховуючи, що заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/20682/16 має бути залишена без змін виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України ,,Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави оскарження і скасування рішення третейського суду визначені і статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Вказаний перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено в п. 6.1.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом.

При цьому, здійснюючи розгляд відповідної заяви господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено судом, 06.03.2012 між ПАТ ,,Дочірній банк Сбербанку Росії" (банк, позивач) та ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" (позичальник, боржник, третя особа) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/КL, у відповідності до п. 1.1 якого банк відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію в іноземній валюті - доларах США та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених цим договором. Позичальник, в свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною в п. 1.5 договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору.

06.03.2012 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" (заставодавець), як майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий урожай" було укладено договір застави, відповідно до п. 1.1 якого в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, які випливають з Договору про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/КL, відповідач, як заставодавець, передав позивачу, як заставодержателю, в заставу майно.

В період з 2012 по 2013 роки вносилися зміни до Договору застави, якими, зокрема, договором № 6 про внесення змін до договору застави від 03.12.2013 сторонами договору було викладено п.9.5 договору застави в наступній редакції:

,,9.5. Усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь - яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua./. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" зі списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору".

У липні 2016 ПАТ ,,Сбербанк" звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат", за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави, який визначений договором застави від 06.03.2012, що укладений між банком та відповідачем, за невиконання третьою особою договору про відкриття кредитної лінії від 06.03.2012 № 26-Н/12/24/ЮО-КL, в забезпечення якого укладався зазначений договір застави.

Як вже зазначалось вище, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16 за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави, позов задоволено повністю.

В листопаді 2016 року до господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16, яка обґрунтована тим, що вказаним третейським судом було здійснено розгляд спору, не передбаченого третейською угодою та з порушенням порядку розгляду, а спір мав бути розглянутий державним судом, а також те, що сума основної заборгованості позичальника не доведена на дату винесення рішення третейського суду.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні докази, вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України ,,Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 названого Закону передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року по справі №15/056.

Статтею 6 Закону України ,,Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Сторони в п. 11.16 кредитного договору (в редакції договору №3 про внесення змін до кредитного договору від 21.06.2013) погодили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" зі списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору".

Також аналогічний за змістом пункт 9.5 міститься й в договорі застави від 06.03.2012 (в редакції договору про внесення змін №6 від 03.12.2013).

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, судом встановлено, що кредитором, боржником та майновим поручителем у добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що будь-які спори між сторонами, що виникають як при виконанні кредитного договору, так і під час виконання договору застави вирішуються постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", тобто, сторонами визначений предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках вказаних договорів, не обмежуючись якимись конкретними спорами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що справа № 52/16 за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави, підвідомча третейському суду.

Як встановлено судом, у справі, що розглядається, третейську угоду було погоджено між позивачем та відповідачем у вигляді третейського застереження, включено до умов договору застереження про розгляд спору, що виникає з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосується його виконання, а також з будь - яких інших питань, що стосуються даного договору, в третейському суді (пункт 9.5).

Таким чином, третейське застереження, передбачене пунктом 9.5 договору застави, відповідає приписам статей 2, 5, 12 Закону України ,,Про третейські суди" і не суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми та змісту.

При цьому, господарському суду не було представлено доказів визнання недійсною третейської угоди укладеної між позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 16 Закону України ,,Про третейський суд", склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин (ч. 2 ст. 2 Закону України ,,Про третейський суд").

Статтею 4 Закону встановлено, що Третейський суд утворюється та діє на принципах законності; незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові; рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; обов'язковості для сторін рішень третейського суду; добровільності утворення третейського суду; добровільної згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі; арбітрування; самоврядування третейських суддів; всебічності, повноти та об'єктивності вирішення спорів; сприяння сторонам у досягненні ними мирової угоди на будь-якій стадії третейського розгляду.

За наведених вище обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду, рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, третейську угоду не було визнано недійсною компетентним судом, склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 Закону України ,,Про третейські суди", третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не наведено наявності умов, які б давали суду підстави для скасування рішення третейського суду в розумінні ст. 122-5 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16.

Водночас, колегія суддів зауважує, що ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 було прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" у справі № 52/16 від 30.09.2016, та, зокрема, з метою розгляду заяви про скасування рішення третейського суду витребувано у постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" справу № 52/16, разом з належним чином засвідченими копіями наступних документів:

- свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України";

- положення про постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України";

- регламент постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України".

На виконання даної ухвали, постійно діючим третейським судом при ВГО ,,Союз інвесторів України" надано суду належним чином завірені копії витребуваних документів, однак, матеріали третейської справи №52/16 суду першої інстанції надані не були, як повідомив у листі від 28.11.2016 Голова Постійно діючого третейського суду при ВГО ,,Союз інвесторів України", матеріали зазначеної справи були надані на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 28.10.2016 у справі №910/19378/16 за заявою ПАТ ,,Сбербанк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16 господарському суду міста Києва та на сьогоднішній день на адресу Третейського суду не повернулась.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, витребувавши матеріали третейської справи № 52/16, розглянув дану справу без дослідження третейської справи, що є порушенням норм процесуального права, однак, оскільки це не призвело до прийняття неправильного рішення у справі, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, з огляду на приписи ч. 2 ст. 104 ГПК України, відсутні. Крім того, дане порушення було усунено судом апеляційної інстанції шляхом витребування третейської справи № 52/16 у господарського суду міста Києва та досліджено її матеріали.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано процедуру формування складу третейського суду, що також є підставою для скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що його було позбавлено можливості реалізувати свої права як учасника третейського спору, в тому числі щодо подання заяви про відвід судді.

Такі твердження відповідача спростовуються матеріалами третейської справи №52/16, з яких вбачається, що представник відповідача приймав участь у розгляді справи, та не був позбавлений, у відповідності до ст. 16, 18 Регламенту постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації ,,Союз інвесторів України", при наявності підстав, подати відповідну заяву про відвід судді. Однак, такі дії ним вчинені не були.

Доводи відповідача в частині наявності у боржника - ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий Урожай" висновку Торгово - промислової палати щодо впливу форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 02.07.2015 за №4833/05-05.4 на підтвердження обставин унеможливлення виконання обов'язку за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012, з огляду на що, на його думку, спір має бути розглянутий в державному суді, також колегією суддів відхиляються з огляду на встановлені вище обставини правомірності розгляду даного спору третейським судом.

Скаржник також вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо перевірки третейським судом суми основної заборгованості ТОВ ,,Торговий дім ,,Золотий урожай" перед ПАТ ,,Сбербанк" за кредитним договором, тоді як на дату винесення третейського рішення, сума основного грошового зобов'язання за кредитними правовідносинами є недоведеною та завищеною банком.

Однак, враховуючи приписи ч. 3 ст. 51 Закону України ,,Про третейські суди" та ст. 122-5 ГПК України, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, оскільки наведені ним підстави оскарження і скасування рішення третейського суду до переліку підстав для скасування рішення третейського суду, визначеного наведеними статтями, який є вичерпним, не входять, та матеріали справи не свідчать, що при прийнятті рішення третейський суд вийшов за межі третейської угоди.

Щодо постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015р. у справі 6-831цс15 за заявою фізичної особи про скасування рішення третейського суду, на яку посилається скаржник в письмових поясненнях, вказуючи на те, що стягнення коштів в іноземній валюті суперечить приписам діючого законодавства України та порушує права та охоронювані законом інтереси відповідача, колегія суддів зазначає таке.

У названій постанові Верховний Суд України виходив зі змісту і духу Закону України ,,Про третейські суди" в питанні розмежування компетенції щодо розгляду кредитних спорів між громадянами і банками, тобто, спорів, що виникають з цивільних правовідносин про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті, зокрема, з огляду на публічну основу норм закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні та наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно - значимих публічних елементів, що не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, у ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Кредитування суб'єктів господарювання врегульовано у ст. 346 Господарського кодексу України, згідно з якою для одержання банківського кредиту позичальник надає банкові такі документи: клопотання (заяву), в якому зазначаються характер кредитної угоди, мета використання кредиту, сума позички і строк користування нею; техніко-економічне обґрунтування кредитного заходу та розрахунок економічного ефекту від його реалізації; інші необхідні документи.

Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові за наявності гарантії платоспроможного суб'єкта господарювання чи поручительства іншого банку, під заставу належного позичальникові майна, під інші гарантії, прийняті у банківській практиці. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, поряд з національною також в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин передбачено у ч. 5 ст. 139 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Також слід врахувати, що згідно з приписами п. 14 ст. 6 Закону України ,,Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто, норми Закону виводять із компетенції третейських судів спори, коли за своєю природою одна з сторін спору - споживач перебуває не в рівних умовах з сильною фінансовою структурою - банком, а тому потребує посиленого судового захисту споживача в державному суді.

У даній же справі стороною спору (боржником) є суб'єкт господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі зовнішньоекономічну, на власний ризик та є вільним у виборі фінансових установ для кредитування.

Крім того, на підприємницькі (господарські) товариства не поширюються норми закону про захист прав споживачів, а тому не може йтися про наявність підстав для посилення судового захисту такого суб'єкта господарювання в державному суді, в тому числі у спорах про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті.

Таким чином, оскільки господарські правовідносини щодо кредитування суб'єктів господарювання мають особливості регулювання, то відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у названій цивільній справі.

Враховуючи викладене, а також те, що перелік винятків зазначений у ст. 6 Закону України ,,Про третейські суди" щодо підвідомчості справ третейським судам, є вичерпним, і не містить спорів, що виникають з господарських правовідносин, у яких грошове зобов'язання виражене в іноземній валюті, колегія суддів вважає, що третейським судом розглянуто спір в межах його компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/20682/16, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Ухвала суду є законною, обґрунтованою та відповідає матеріалам справи, а тому її слід залишити без змін з врахуванням мотивувальної частини даної постанови.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 122-5 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Маріупольський млинкомбінат" - залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/20682/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім