Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" червня 2017 р. Справа № 906/602/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Шевчук М.М.- посв. № 038611 від 11.0.12016

від відповідача 2: ОСОБА_1- дов. від 22.05.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Заступника прокурора Житомирської області

до 1. Житомирської районної державної адмінінстрації

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя"

за участю у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" Міністерства оборони України

2. Міністерства оборони України

про визнання недійсними розпоряджень голови Житомирської РДА, визнання недійсними договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки

Прокурор подав позов про:

- визнання недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №1073 від 25.09.2009р., яким надано дозвіл ТОВ "Перлина Заріччя" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 7,5550 га з метою передачі її в оренду для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради;

- визнання недійсним розпорядження голови Житомирської РДА №221 від 10.03.2010р., яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ "Перлина Заріччя" в оренду земельної ділянки площею 7,5550 га для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанська сільської ради;

- визнання недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №687 від 08.07.2010, яким земельну ділянку площею 7,5550 га передано TOB "Перлина Заріччя" в оренду терміном на 5 років, для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради;

- визнання недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №797 від 10.08.2011, яким внесено зміни до договору оренди земельної ділянки площею 7,5550 га, яка надана в оренду TOB "Перлина Заріччя" для обслуговування будівель та спору бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.07.2010, який укладений між Житомирською районною державною адміністрацією та TOB "Перлина Заріччя" та зареєстрований в реєстраційному відділі Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 27.07.2010 за №4;

- визнання недійсною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 18.08.2011, якою внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 21.07.2010.

- зобов'язання TOB "Перлина Заріччя" повернути земельну ділянку площею 7,5550 га на території Зарічанської сільської ради Житомирського району за кадастровим номером :01:000:0220 Житомирській РДА.

Ухвалою від 25.05.2017 суд оголосив в судовому засіданні перерву до 06.06.2017.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та уточненнях до позову (а.с. 91-93 т. 1, а.с. 186-187 т.3).

Представник відповідача - ТОВ "Перлина Заріччя" заперечила проти позову, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву та письмових поясненнях ( а.с. 222-227 т. 3, 69-74 т.4).

Відповідач - Житомирська РДА та треті особи повноважних представників в судове засідання не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчано та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2009 року між регіональним відділення Фонду державного майна України по Житомирській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя" було укладено договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, що підлягає приватизації шляхом викупу, за умовами якого ТОВ "Перлина Заріччя" було придбано у власність індивідуально визначене майно - групу інвентарних об'єктів колишньої бази відпочинку "Перлина", що не увійшла до статутного фонду ВАТ "Льонотекс", у складі окремих будівель з визначеними щодо кожної площами.

У пункті 1.1. договору купівлі- продажу зазначено, що об'єкт приватизації знаходиться на земельній ділянці площею 75550 кв.м., яка огороджена металевою огорожею. Право користування на земельну ділянку не оформлено, а тому питання користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт приватизації, покупець вирішує самостійно у відповідності з чинним законодавством після набуття ним права власності на об'єкт приватизації (а.с. 28-29 т.1).

За наслідками розгляду заяви ТОВ "Перлина Заріччя" щодо надання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 7,550 га для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" у зв'язку з переходом права власності на них від регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на території Зарічанської сільської ради, головою Житомирської районної державної адміністрації було видано розпорядження від 25.09.2009 року №1073, згідно якого було надано дозвіл ТОВ "Перлина Заріччя" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 7,550 га, з метою передачі її в оренду для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" (а.с.30 т.1 ).

10.03.2010 головою Житомирської районної державної адміністрації видано розпорядження за № 221, відповідно до якого було затверджено проект із землеустрою щодо відведення ТОВ "Перлина Заріччя" в оренду земельної ділянки площею 7,550 га, для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради. Пунктом другим даного розпорядження вирішено укласти догоовір оренди земеьної ділянки після затвердженння технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки землі та визначення розміру орендної плати в установленому порядку (а.с.31 т.1).

Згідно розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 08.07.2010 року №687 вирішено: передати ТОВ "Перлина Заріччя" в оренду терміном на 5 років земельну ділянку для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сіьської ради; встановити розмір орендної плати в розміррі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ "Перлина Заріччя" на території Зарічанської сільської ради (а.с. 32 т.1).

21.07.2010 року між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області (орендодавець, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя" ( орендар, відповідач-2) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 34-34 т.1).

Відповідно до п. 1 даного договору, орендодавець на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 08.07.2010 року № 687 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування будівель та споруд, що розмішена на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області за межами населеного пункту с.Зарічани.

За умовами п. 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,5550 га, кадастровий номер :01:000:0220.

На земельній ділянці наявне нерухоме майно, яке належить орендарю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 15.05.2009 посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4210.

Згідно п. п. 12, 13 договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування будівель та споруд. Цільове призначення земельної ділянки - землі рекреаційного призначення.

Пунктом 15 договору визначено, що передача земельної діялнки в оренду здійснюєтьс на підставі розробленого проекту землеустрою.

Приписами п. 35 визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до п.7 договору оренди, договір укладено на п'ять років.

Даний договір зареєстровано в реєстраційному відділі Житомирської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного Земельного Кадастру" 27.07.2010 за № 4.

На виконання умов договору 21.07.2010 між відповідачем-1 та відповідачем-2 підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передав в строкове платне користування орендарю земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, що розміщена на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області за межами населеного пункту с.Зарічани , загальною площею 7,5550 га, кадастровий номер :01:000:0220 (а.с. 145 т.2).

Додатковою угодою від 18.08.2011 року до Договору оренди земельної ділянки від 27.07.2010 № 4 було внесено зміни до пунктів 7 та 9 договору. Зокрема визначено, що договір оренди укладено на сорок дев'ять років (а.с. 37 т.2 ).

Підставою звернення до суду прокурором вказано наступні обставини:

- вирішення питання щодо вилучення земельної ділянки державної форми власності лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні з метою подальшої передачі в оренду відносилось до повноважень Кабінету Міністрів України;

- Житомирською РДА не враховано приписи розпорядження КМ України від 10.04.2008 р. № 610-р, згідно якого зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення;

- спірна земельна ділянка площею 7,5550 га знаходиться в користуванні Житомирського військового лісгоспу. Питання вилучення земельної ділянки у попереднього землекористувача при передачі її в оренду не вирішувалось;

- відсутнє обґрунтування необхідності вилучення та надання в оренду земельної ділянки площею 7,5550 га, оскільки ТОВ "Перлина Заріччя" придбано у власність групу інвентарних об'єктів, а не єдиний майновий комплекс;

- комісія неправомірно погодила надання в оренду земельної ділянки за рахунок земель запасу;

- земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення , що використовується для рекреаційних потреб;

- передача в оренду земельної ділянки здійснена за відсутності позитивного висновку Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області;

- незважаючи на те, що земельна ділянка, що передана в оренду, частково знаходиться в прибережній захисній смузі р. Тетерів, та є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, у матеріалах відведення не зазначено про наявні обмеження;

- не проведено державну експертизу землевпорядної документації.

Враховуючи викладені обставини прокурор зазначає, що Житомирською районною державною адміністрацією, в порушення норм ст.ст. 122, 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України "Про оренду землі", було передано в оренду земельну ділянку лісового фонду для рекреаційних цілей, шляхом укладенння договору оренди земельної ділянки, за відсутності на це відповідних повноважень.

Перший відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що спірні рішення прийняті у відповідності до норм чинного законодавства, договір оренди земельної ділянки укладено у відповідності до норм ст. 120 ЗК України.

Враховуючи викладене позовні вимоги прокурора вважає безпідставними (а.с. 137-139 т.1).

Другий відповідач - ТОВ "Перлина Заріччя", заперечуючи проти позову в повному обсязі, пояснив, що рішенням господарського суду Житомирської області від 20.02.2008 року по справі № 6/15-НМ був задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перлина Заріччя» до Фонду Державного майна України про зобов'язання включити до Переліку об'єктів групи А державної власності, що підлягає приватизації шляхом викупу, групу інвентарних об'єктів колишньої бази відпочинку «Перлина», що не увійшла до статутного фонду ВАТ «Льнотекс» та зобов'язано Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Житомирській області здійснити приватизацію цього об'єкта шляхом викупу товариством «Перлина Заріччя».

На виконання рішення суду, Фонд Державного майна України видав 10.02.2009 № 192 наказ, з якого вбачається, що база за кваліфікацією належала до об'єктів групи А державної власності (а.с. 79 т.4).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про Державну програму приватизації на 2000-2002 роки», до групи А належать цілісні майнові комплекси державних та інших підприємств.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказує, що рішенням суду у справі № 6/15-НМ встановлено факт віднесення бази відпочинку "Перлина" до об'єктів групи А, тобто цілісних майнових комплексів.

На виконання вищевказаного рішення суду, 15.05.2009 року був укладений договір купівлі-продажу вказаного об'єкту. В абзацах 2-3 п.1 вказаного договору зазначено, що об'єкт приватизації знаходиться на земельній ділянці площею 75550 кв. м, яка огороджена металевою огорожею; право користування ділянкою покупець вирішує самостійно відповідно до чинного законодавства після набуття права власності на об'єкт приватизації.

Отже, товариство набуло права власності на нерухоме майно і відповідно до приписів ст.377 ЦК України та ст. 120 ЗК України мало право на оформлення права користування на земельну ділянку, на якій розташоване майно. Таким чином, оскільки колишня база відпочинку була розташована на площі 75550 кв. м, ця ж площа переходить у користування товариства (а.с. 69-74 т.2).

За таких обставин доводи прокурора щодо недоцільності виділення земельної ділянки площею 75550 кв.м. - не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Вважає доводи прокурора щодо відсутності повноважень голови Житомирської районної державної адміністрації в частині надання в оренду земельної ділянки є безпідставними. Зазначає, що положеннями ч.2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", до повноважень районної державної адміннстрації в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля відноситься розпорядження землями державної власності відповідно до закону. Віднесення земельної ділянки до державної власності підтверджується довідкою про правовий статус земельної ділянки, яка передбачена для відведення в оренду, виданою управлінням Держкомзему у Житомирському районі.

Посилання прокурора на наказ Міністра оборони №483 від 22.12.1997 року "Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель для потреб Збройних сил України" вважає нечинним, оскільки останній не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, відтак не може братись до уваги при вирішенні спору.

Разом з тим вказує, що матеріалами справи спростовуються твердження прокурора про відсутність інформації у висновку інспекції з охорони культурної спадщини № 2779 від 09.10.2009 щодо обстеження частини спірної земельної діляки. Зокрема, відповідно до вказаного висновку, обстеженню підлягала вся ділянка, однак лише в західній частині ділянки, яка примикає до правого берега ріки Гуйва можлива наявність археологічних об'єктів.

Водночас, щодо погодження проекту землеустрою територіальним органом виконавчої влади з питань водного господарства, то вважає, що при передачі спірної земельної діляки в оренду, погодження територіального органу виконавчої влади з питань водного господарства отримувати не було необхідності, оскільки на спірній земельній ділянці вже була розташована база відпочинку і при передачі в оренду вказазної земельної ділянки цільове призначення земельної ділянки не змінювалось.

Крім того, звертає увагу, що відповідно до заяви в.о.директора ДП «Житомирський військовий лісгосп» ОСОБА_2, завіреної нотаріально 08.12.2009 року ДП «Житомирський військовий лісгосп» не заперечує проти надання в оренду земельного ділянки площею 7,5550 га, для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку «Перлина». Зауважує, що така заява узгоджується з приписами п. 5 "Прикінцевих положень" Лісового кодексу України - до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Водночас, вважає, що провадження у справі в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає припиненню, оскільки у справі № 16/5007/144/11 вже було винесено рішення з даного предсмету спору.

Разом з тим вважає, що вісутні підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього. Зазначає, що право відповідача-2 на користування земельною ділянкою є безспірним та грунтується не на оспорюваних розпорядженнях, а на законі - ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. Укладення договору оренди земельної ділянки було обумовлено не розпорядженнями голови РДА, а договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Крім того, відповідач - 2 заявляє про застосування строку позовної давності до вимог, заявлених прокурором. Ввважає, що прокурор про порушене право дізнявся в лютому 2011 року при розгляді справ № 16/5007/144/11 та справи № 2-а-6915/10/0670, відтак строк позовної давності для прокурора сплинув у лютому 2014 року.

Враховуючи вищевикладе, позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову (а.с. 171-177 т.2)

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - КЕВ м.Житомир позовні вимоги прокурора підтримує. Зазначає, що в 1982 році Житомирській КЕЧ району (Зарічанське військове лісництво) було видано Державний акт серіїх Б № 022301 на право користування землею площею 1488,7 га.

Вказує, що подальшому ДП "Іванофранківський ліспромкомбінат", в складі якого перебуває Шепетівський військоий комбінат, до складу якого в свою чергу входило Зарічанське військове лісництво, на підставі Розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 06.01.2005 № 7 видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою розміром 491,1265 га, серії ЯЯ № 073506 від 10.10.20085 року, який зареєстовано у Книзі записів реєстрації державних аукитів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01.

За таких обставин вказує, що земельна ділянка, яка передана в оренду належить до земель оборони та не вилучалась у Міністерства оборони України. Наголошує, що цільове призначення даної ділянки в установленому законом порядку не змінювалось.

Зазначає, у КЕВ м.Житомир обліковуються земельні ділянки, що перебувають у державній власності в особі центрального органу виконавчої влади Мінінстерства оборони України та відносяться до категорії земель оборони. Зазначені земельні ділянки використовуються структурними підрозділами Міністерства оборони України згідно державних актів на право постійного користування.

Водночас, припинення права постійного користування земельною ділянкою в разі добровільної відмови землекористувача здійснюється лише за наявності згоди Міністра оборони України на припинення права постійного користування земельними ділянками надається Мінінстром оборони України за поданням заступника Міністра оборони України. Передача земельних ділянок, у разі надання згоди Мінінстром оборони України, здійснюється начальником Квартирно-експлуатаційної частини (відділу) (а.с. 65-66 т.3).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України у своїх поясненнях від 24.10.2016 вказує, що землі, які використовують Збройні Сили України є державною власністю.

Вказує, що п. 45 Положення про порядок надання в користування земель для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 483 від 22.12.1997, передача земель Міністерства оборони місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

В структурі Міністерства оборони України та Зборойних Сил України право на прийняття рішення про відчуження земельних ділянок чи припинення права користування володіє лише Міністр оборони України, а у окремих випадках - за рішенням Кабінету Міністрів України та Президента України. Інші посадові особи позбавлені права прийняття рішень стосовно земель та стосовно майна Збройних сил України (а.с. 1617 т. 3).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкобінат" позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі (а.с. 92, 93 т.3).

В порядку ст. 30 ГПК України в судовому засіданні від 25.10.2017 надав пояснення представник ДП "Житомирський військовий лісгосп" та вказала, що на даний час ДП "Житомирський військовий лісгосп" не виготовлено державних актів на право користування спірними земельними ділянками. Водночас зазначила, що при наданні згоди на передачу в оренду спірної ділянки були перевищені повноваження колишнім ТВО директора ДП "Житомирський військовий лісгосп".

Прокурор, заперечуючи проти заяви другого відповідача щодо застосування строку позовної давності вказує, що органами прокуратури з лютого 2010 року вживаються заходи шляхом пред'явлення відповідних позовів про скасування спірних розпоряджень, визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки. Вважає, що строк позовної давності для позивача не пропущений.

В ході вирішення спору, з метою з'ясування фактичних даних щодо меж розташування земельної ділянки, яка передана в оренду ТОВ "Перина Заріччя" судом було призначено судову експертизу, за результатами якої встановлено, що:

- земельна ділянка площею 7,5550 га з кадастровим номером - :01:000:0220, що розташована на території Зарічанської сільської ради накладається на земельну ділянку, що відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 073506 від 21.09.2005 площею 491,1265 га з кадастровим номером - :01:000:0028 передана у постійне користування ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" Мінінстерства оборони України;

- фактичне місцерозташування земельної ділянки ТОВ "Перлина Заріччя", що відведена в оренду для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради Житомирського району, Житомирської області, площею 7,5550 га з кадастровим номером - :01:000:0220, відповідає місцерозташуванню земельної ділянки, що визначена правовстановлюючими документами (договором оренди земельної ділянки та додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 27.07.2010 № 4, що видавалися на підставі проекту із землеустрою).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно з ч.1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною третьою згаданої статті передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За приписами статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу, державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Розглядаючи вимогу прокурора про визнання недійсними розпоряджень Житомирської РДА на підставі яких в подальшому між відповідачами було укладено договір оренди землі, суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 19 Земельного кодексу України(в редакції чинній на час прийняття спірних розпоряджень) визначено, що землі за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до приписів ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

З умов п. 13 договору оренди земельної ділянки вбачається, що цільове призначення земельної ділки- землі рекреаційного призначення.

Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що відносно переданої в оренду земельної ділянки приймалось рішення компетентним органом щодо віднесення зазначеної ділянки до категорії земель рекреаційного значення.

Натомість в матеріалах справи міститься Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, відповідно до якого ДП Івано-Франковському ліспромкомбінату МО України (Шепетівськи військовий лісгосп) на підставі розпорядження Житомирської районної державної адмінінстрації від 06.01.2005 № 7 в постійне користування надано земельну ділянку площею 491,1265 га, яка розташованна на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області . Цільове призначення зазначеної ділянки - для ведення лісового господарства (а.с. 189 т. 2).

Відповідно до відповіді головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 24.10.2016, земельна ділянка площею 7,5550 га з кадастровим номером :01:000:0220 входить в Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 073506, кадастровий номер :01:000:0028, площею 491,1265 га, виданий ДП Івано-Франківський ліспромкомбінат МО України (Шепетівський військовий лісгосп)(а.с. 30 т.3).

В ході вирішення спору, висновком судового ескперта встановлено, що земельна ділянка площею 7,5550 га з кадастровим номером - :01:000:0220, що розташована на території Зарічанської сіьської ради, яка переданан в оренду ТОВ "Перлина Заріччя" накладається на земельну ділянку, що відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 073506 від 21.09.2005 площею 491,1265 га з кадастровим номером - :01:000:0028 передана у постійне користування ДП "Івано-Франківський військоий ліспромкомбінат" Мінінстерства оборони України.

Таким чином, земельна ділянка, щодо якої приймались спірні розпорядження належить до земель Міністерства оборони України, тобто є землями оборони, якими останнє користується на праві постійного кристування .

За змістом статті 1 Закону України "Про використання земель оборони" та статті 77 ЗК України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.

Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Відповідно до Законів України "Про оборону України" та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Згідно приписів ст.101 Лісового кодексу України ліси, розташовані на землях оборони, призначені для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону.

Охорона, захист, використання та відтворення лісів на землях оборони проводяться спеціалізованими лісогосподарськими підрозділами з урахуванням режиму цих територій в порядку, встановленому Законом України "Про використання земель оборони", цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Приписами п.5 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ст.142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Як уже встановлено судом, земельна ділянка, яка передана в оренду на підставі спірних розпоряджень, на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою належить ДП Івано-Франковського ліспромкомбінату МО України (Шепетівськи військовий лісгосп).

Статтею 141 Земельного кодексу України, передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

За умовами ч.ч. 1,3,4 ст. 142 ЗК України, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Нормами ст. 149 ЗК України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки, питання вирішується в судовому порядку.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що право постійного користування земельною ділянкою площею 491,1265 га з кадастровим номером - :01:000:0028, яке належить ДП "Івано-Франківський військоий ліспромкомбінат" згідно з Державним актом серії ЯЯ № 073506 від 21.09.2005 припинено в установленому законом порядку.

Більше того, третя оосба без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкобінат" позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі та вказує, що право постійного користування за Державним актом від 21.09.2005 на земельну ділянку площею 491,1265 га не припинено.

В силу ч. 1 ст. 2 Закону України "Про використання земель оборони" військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України, а ст. 4 вказаного Закону передбачено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Порядок використання та передачі земельних ділянок Міністерства оборони України врегульовано наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997 року "Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями і керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах Квартирно - експлуатаційної служби Збройних Сил України" .

Згідно п. 28 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 483 від 22.12.1997 року, відомчий контроль за використанням і охороною земель, наданих в користування Збройним Силам України, здійснюють Головне управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України, Головне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, інженерне управління Військово-Морських Сил України, квартирно-експлуатаційні управління військових округів, квартирно-експлуатаційний відділ Північного оперативно-територіального командування, квартирно-експлуатаційні частини, районів, відділення морської інженерної служби.

Пунктами 45, 50 вказаного Положення встановлено, що передача земель, які виділені в користування Міністерству оборони України, місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником ГУ розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України; оформлення передачі земель місцевим органам влади здійснюють землекористувачі спільно з квартирно-експлуатаційною частиною, відділенням морської інженерної служби Військово-Морських Сил України, на обліку яких знаходяться земельні ділянки в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту 25 Положення про надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних сил України, та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 22.12.1998 року № 483, вказана земельна ділянка обліковувалася в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Житомира.

В матеріалах справи міститься заява в.о. директора ДП "Житомирський військовий лісгосп" від 08.12.2009 року, в якій зазначено про відсутність заперечень проти надання в оренду земельної ділянки площею 7,5550 га., що знаходиться в с.Зарічани Житомирської області Житомирського району, Житомирський лісгосп, квартал №4, виділ №9, для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина", на яку посилається відповідач, доводячи правомірність своїх розпоряджень, не створює жодних правових наслідків, оскільки надана особою, яка не уповноважена діючим законодавством вирішувати спірні питання. Крім того, земельна ділянки площею 7,5550 га., що знаходиться в с.Зарічани Житомирської області Житомирського району, Житомирський лісгосп, квартал №4, виділ №9, як встанволено судом, не належала на час підписання вищевказаної заяви ДП "Житомирський військовий лісгосп" на праві постійного користування.

Натомість, матеріали справи не містять доказів в того, що саме в порядку визначеному Положенням про надання в користування земель (земельних ділянок ) для потреб Збройних сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.12.1998 № 483 саме Міністром оборони України надавалась згода на передачу земельної ділянки, яка на праві постійного кристування належить ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" місцевим органам влади для подальшої передачі в оренду.

Водночас, суд не погоджується із запереченнями другого відповідача щодо того, що наказ Міністра оборони №483 від 22.12.1997 року "Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель для потреб Збройних сил України" є нечинним, оскільки останній не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, так як вказазний наказ не є нормативним актом, що підлягає обов'язковій реєстрації в Міністерстві юстиції України. Вказаний наказ стосується внутрішньої роботи органів Міністрерства оборони України і є обов'язковим саме для таких органів.

Дослідивши усі обставини справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, судом установлено, що Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, приймаючи спірні розпорядження передала відповідачу-2 - ТОВ "Перлина Заріччя", земельну ділянку площею 7,5550 га, яка накладається на земельну ділянку, що перебуває в постійному користуванні ДП" "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Вказані дії вчинені відповідачем-1 в порушення вимог земельного законодавства, оскільки, Міністерство оборони України згоди на припинення права користування земельною ділянкою, яка була надана в користування відповідно до державного акту серії серії ЯЯ № 073506 від 21.09.2005 не надавало, а Кабінетом Міністрів України будь-які постанови чи розпорядження з приводу припинення права користування вказаною земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони не приймалось.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорювані розпорядження та державний акт на право постійного землекористування порушують права та охоронювані законом інтереси держави.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він, по-перше, суперечить актам цивільного законодавства та, по-друге, порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст.ст. 153, 155 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що Житомирська районна державна адміністрація без відома Міністерства Оборони України розпорядилася земельною ділянкою, розташованою на території земель оборони, лісового господарства, передавши її ТОВ "Перлина Заріччя" в оренду. Таким чином, спірні розпорядження відповідачем-1 прийняті з перевищенням повноважень та з порушенням вимог закону.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначені способи захисту прав на земельну ділянку, зокрема, пп."г" ч.3 вказаної статті передбачений такий спосіб захисту як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст.43 "Про місцеві державні адміністрації" акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги прокурора в частині визнання незаконними розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №1073 від 25.09.2009, розпорядження голови Житомирської РДА №221 від 10.03.2010р., розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №687 від 08.07.2010 та розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №797 від 10.08.2011 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимогу про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.07.2010, укладеного між Житомирською районною державною адміністрацією та TOB "Перлина Заріччя" та визнання недійсною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 18.08.2011, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч.1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.216 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 208 Господарського кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, оскільки суд дійшов всиновку що спірні розпорядження, на підставі яких було укладеного спірний договір оренди земельної ділянки підлягають визнанню незаконними та скасуванню, то і спірний договір оренди та додаткова угода до нього, укладений на підставі вказаних розпоряджень, підлягають визнанню недійсним.

Водночас, суд критично ставиться до тверджень другого відповідача - ТОВ "Перлина Заріччя" відносно того, що оскаржуваний договір оренди земельної ділянки укладався не на виконання розпорядженнь РДА, а в силу ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, оскільки вказаними нормами передбачається право власника об'єктів нерухомого майна на земельну ділянку, на якій вони розміщені, однак таке право має бути реалізовано шляхом жотримання норм Земельного кодексу України що стосуються порядку надання в користування чи у власність такої земельної ділянки.

Крім того, суд звертає увагу відповідача -2, що у договорі купівлі-продажу окремого індивідуального визначеного майна, що підягає приватизації від 15.05.2009 (а.с. 28-29 т.1) зазначено, що право користування за земельну ділянку не оформлено, а тому питання користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт приватизації, покупець вирішує самостійно у відповідності з чинним законодавством після набуття ним права власності на об'єкт приватизації.

Разом з тим є безпідставним клопотання ТОВ "Перлина Заріччя" щодо припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України з огляду на наступне.

Як вбачається з постанови Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 16/5007/144/11 від 19.09.2012, скасовуючи рішення господарського суду Житомирської області від 30.01.2012 року у справі № 16/5007/144/11 апеляційний суд виходив з того, що Житомирським окружним адміністративним судом від 09.06.2011 року відмовлено у задоволенні позову Житомирському міжрайонному природоохоронному прокурору в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему в Житомирській області до Житомирської районної державної адміністрації, за участю третьої особи на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя" про скасування розпоряджень голови Житомирської районної державної адміністрації: №1073 від 25 вересня 2009 року "Про надання дозволу ТОВ "Перлина Заріччя" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду для обслуговування придбаних будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради"; №221 від 10 березня 2010 року "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ТОВ "Перлина Заріччя" для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради"; №687 від 08 липня 2010 року "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Перлина заріччя" для обслуговування будівель та споруд.

Проте, в подальшому Вищий адмінінстративний суд України своєю постановою від 09.02.2016 скасував постанови Житомирського окружного адмінінстративного суду від 09.06.2011 та Житомирського апеляційного адмінінстративного суду від 02.12.2014 і закрив провадження у справі № 2а-6915/10/0670 за адміністративним позовом Житомирського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Житомирської обласноїх державної адмінінстрації, Головного управління Держкомзему у Житомирській області.

Закриваючи провадження у справі суд касаційної інстанції вказав, що вирішення питання щодо оскаржуваних розпоряджень Житомирської РДА має вирішуватись в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, рішення у справі № 16/5007/144/11 не є підставою для припинення провадження у даній справі в частині визнання недійсним договору оренди, оскільки підстави пред'явлення позову в даній справі не є тотожними підставам у справі № 16/5007/144/11.

Крім того, під час розгляду справи від представника другого відповідача подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, у звязку з чим другий відповідач просив суд відмовити у позові.

Розглядаючи подану заяву суд зазначає про наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 216 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Разом із тим, частинами 2 статті 29 ГПК України встановлено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Аналіз наведених норм свідчить, що положення закону про перебіг позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїх постановах від 25.03.2015р. та 23.12.2014р.

У даному випадку, прокурор 17.11.2011 звертався до господарського суду Житомирької області з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у справі № 16/5007/144/11.

Вищий господарський суд України постановою від 20.11.2012 р. за результатом касаційного перегляду справи №16/5007/144/11 залишив без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2012 р.

Прокурор Житомирської області 29.12.2014 р. звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2012 у справі №16/5007/144/11 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.03.2016, заяву прокурора Житомирської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2012 р. у справі № 16/5007/144/11 залишив без задоволення, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09. 2012 р. у справі № 16/5007/144/11 залишив без змін.

Таким чином, остаточне рішення в даній справі прийнято 22.03.2016 .

Крім того, в 2011 році прокурор звертався з вимогами про визнання недійсними спірних розпоряджень до Житомирського окружного адмінінстративного суду у справі № 2а-6915/10/0670, остаточне рішення в якій прийнято Вищим адмінінстративним судом України 09.02.2016.

Відповідно до норм ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З огляду на викладене, з моменту звернення прокурора до суду у вищезазначених справах відбулось переривання строку позовної давності. Новий строк позовної давності для прокурора обчислюється з моменту винесення остаточного рішення у вищезазначених рішеннях суду.

За вкзазних обставин прокурором не пропущено строк позовної давності, тому суд відмовляє в задоволенні заяви другого відповідача про застосування строку позовної давності.

Щодо вимоги прокурора про зобов'язання TOB "Перлина Заріччя" повернути земельну ділянку площею 7,5550 га на території Зарічанської сільської ради Житомирського району за кадастровим номером :01:000:0220 Житомирській РДА, то суд дійшов висноку про відмову в її задоволенні з тих підстав, що Житомирська РДА неправомірно, з перевищенням повноважень розпорядилась земельною діялнкою, яка є предметом договору оренди від 21.07.2010, та знаходиться у постійному користуванні ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" МО України (Шепетівський військовий лісгосп) на підставі державного акту.

За таких обставин Жтомирська РДА неправомірно виступила у спірному договорі орендодавцем, відтак підстав для повернення земельної ділянки саме Житомирській РДА суд не вбачає.

Згідно статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

В порядку ст. 49 ГПУ України, судові витрати та витрати за проведення судової експертизи покладаються на Житомирську районну державну адмінністрацію, оскільки спір виник саме з неправомірних дії останньої.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №1073 від 25.09.2009р. "Про надання дозволу ТОВ "Перлина Заріччя" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою передачі її в оренду для обслуговування придбаних будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради".

3. Визнати незаконним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №221 від 10.03.2010р. "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "Перлина Заріччя" для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради".

4. Визнати незаконним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 687 від 08.07.2010 "Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ "Перлина Заріччя" для обслуговування будівель та споруд бази відпочинку "Перлина" на території Зарічанської сільської ради".

5. Визнати незаконним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 797 від 10.08.2011 "Про внесення змін до договору оренди землі".

6. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.07.2010, укладений між Житомирською районною державною адміністрацією та Tовариством з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя" та зареєстрований в реєстраційному відділі Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 27.07.2010 за №4;

7. Визнати недійсною додаткову угоду від 18.08.2011 р. до Договору оренди земельної ділянки від 21.07.2010, укладеного між Житомирською районною державною адміністрацією та Tовариством з обмеженою відповідальністю "Перлина Заріччя".

8. Стягнути з Житомирської районної державної адміністрації (10003, м.Житомир, вул. Л. Українки,1, )

на користь прокуратури Житомирської області (10008, Житомирська область, місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, )

- 8268,00 грн. судового збору;

- 12441,30 грн. вартості експертизи.

9. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.06.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати: :

1- в справу

2- прокурору (рек. з повід)

3- відповідачу-1 (рек. з повід)

4- відповідачу 2(рек. з повід)

5,6- третім особам (рек. з повід.)