РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017Справа №914/549/17

За позовом Громадської організації Товариство військових мисливців та рибалок

Західного регіону України

до 1. Підприємства об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське

господарство «Старичі»

2. Львівської обласної ради

про визнання протиправним та скасування рішення № 1439 від 15.09.2015

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Шпунт М.Б., довіреність № 10 від 30.06.2016

від відповідача-1 Панкевич Т.І., довіреність № 27 від 28.05.2015

Лисий М.І., довіреність № 98 від 19.04.2017

від відповідача-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Громадської організації Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України до Підприємства об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» та Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення Львівської обласної ради № 1439 від 15.09.2015 про надання у користування Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливських угідь.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-2 всупереч вимогам ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» прийняв рішення № 1439 від 15.09.2015 «Про надання в користування мисливських угідь у львівській області Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі»» без погодження надання у користування мисливських угідь з усіма користувачами земельних ділянок, в тому числі позивачем, тому є підстави для визнання цього рішення протиправним. Позивач зазначає, що він на час прийняття спірного рішення є користувачем земельної ділянки площею 48 га, що розташована а межах Мисливських угідь «Майдан», наданих у користування відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 порушено провадження у справі № 914/549/17 та призначено справу до розгляду на 25.04.2017.

Відповідач-1 у поданому 21.04.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що право позивача як користувача мисливських угідь, наданих відповідачу-1 згідно зі спірним рішенням відповідача-2 припинилось 11.02.2012, у зв'язку із закінченням терміну на який було надано позивачу земельну ділянку для ведення мисливського господарства згідно рішення Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997 (на 15 років). Інші рішення Львівської обласної ради, на які посилається позивач в позовній заяві як на підтвердження що позивач станом на момент прийняття спірного рішення був землекористувачем угідь переданих відповідачу-1 визнані в судовому порядку протиправними. Оскільки позивач не є землекористувачем мисливських угідь. за відсутності підтверджуючих документів, посилання на положення ч. 4 ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування рішення Львівської обласної ради № 1349 від 15.09.2015.

Позивачем 25.04.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Позивач в судовому засіданні 25.04.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судовому засіданні 25.04.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 914/549/17 від 25.04.2017, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача-2 та невиконанням відповідачем-2 вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.04.2017, розгляд справи був відкладений на 16.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 914/549/17 від 16.05.2017, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників позивача і відповідача-2 та невиконанням відповідачем-2 вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.04.2017, розгляд справи був відкладений на 30.05.2017.

Позивачем в судовому засіданні 30.05.2017 подано клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Відповідач-2 в судове засідання 30.05.2017 не з'явився.

Відповідач-2 належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 16.05.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 782 на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18.

Відповідач-2 ухвалу суду від 16.05.2017, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 21.05.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 782.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача-2 суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача-2 не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача-2.

В судовому засіданні 30.05.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу визначає Закон України «Про мисливське господарство та полювання».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливство - вид спеціального використання тваринного світу шляхом добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» державне регулювання у галузі мисливського господарства та полювання здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень.

Органам місцевого самоврядування цим Законом та іншими законами України можуть бути надані окремі повноваження органів виконавчої влади у сфері державного регулювання мисливського господарства та полювання.

Статтею 9 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено, що до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання і користування мисливських угідь; вирішення інших питань у межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь.

Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов'язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

Під час розгляду справи 914/3260/15 за позовом Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України про скасування рішення Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 37-22/УІ від 21.04.2015 «Про погодження користування мисливськими угіддями» були встановлені наступні обставини:

рішенням Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» надано ВМТ ЗРУ «Майдан» у користування мисливські угіддя загальною площею 37000 га терміном на 15 років;

рішенням Львівської обласної ради № 278 від 27.01.1998 «Про внесення змін до рішення обласної ради № 127 від 11.02.1997 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» внесено зміни до рішення Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997 щодо площі мисливських угідь, наданих ВМТ ЗРУ «Майдан» у користування - визначено, що загальна площа угідь становить 41025 га;

рішенням Львівської обласної ради № 380 від 23.06.2005 «Про внесення змін до рішення обласної ради № 127 від 11.02.1997 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» у зв'язку із зміною юридичної назви користувачів мисливськими угіддями, внесено зміни до рішення Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997. У додатку № 5 до рішення зазначено, що ТВМР ЗРУ «Майдан» надається у користування 41025 га угідь;

01.02.2010 між Старичівською сільською радою та МРГ «Майдан» укладено договір № 012010 про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства, соціального захисту населення. Пунктом 4.5. договору № 012010 від 01.02.2010 передбачено термін дії договору 10 років;

рішенням ради № 163 від 30.06.2011 «Про надання згоди МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на продовження терміну користування мисливськими угіддями» надано згоду МРГ «Майдан» на продовження терміну користування мисливськими угіддями на території земель ради в межах рішення Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997 «Про надання мисливських угідь користувачам у Львівській області» зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням Львівської обласної ради № 308 від 23.06.2005; зобов'язано МРГ «Майдан» неухильно дотримуватися природоохоронного законодавства і принципів раціонального природного користування;

рішенням Львівської обласної ради № 601 від 09.10.2012 «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області мисливсько-рибальському господарству «Майдан» товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України» надано МРГ «Майдан» в користування мисливські угіддя терміном на 15 років у визначених межах згідно з додатком (п. 1); визнано таким, що втратив чинність п. 4 у ч. 1 рішення обласної ради № 568 від 02.08.2012 «Про користування мисливськими угіддями у Львівській області» (п. 2); доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний строк укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь відповідно до п. 1 цього рішення (п. 3). У додатку визначено межі мисливських угідь та площу 37828 га;

на підставі рішення Львівської обласної ради № 601 від 09.10.2012 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та МРГ «Майдан» 19.10.2012 укладено договір № 43 про умови ведення мисливського господарства;

постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 у справі № 813/7500/14 визнано протиправним п. 1 рішення Львівської обласної ради № 601 від 09.10.2012 щодо надання МРГ «Майдан» в користування мисливських угідь терміном на 15 років у визначених межах згідно з додатком до цього рішення; визнано протиправним та скасовано п. 3 рішення Львівської обласної ради № 601 від 09.10.2012 щодо доручення Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний строк укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь відповідно до п. 1 цього рішення. У вказаній постанові зазначено, що Львівська обласна рада прийняла рішення про надання мисливських угідь у користування МРГ «Майдан» без згоди Яворівської КЕЧ, яка є користувачем відповідної земельної ділянки, чим порушила ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 залишено без змін;

рішенням Старичівської сільської ради № 37-22/УІ від 21.04.2015 «Про погодження користування мисливськими угіддями» скасовано рішення ради № 163 від 30.06.2011 «Про надання згоди МРГ «Майдан» ТВМР ЗРУ на продовження терміну користування мисливськими угіддями» щодо погодження МРГ «Майдан» на користування мисливськими угіддями; погоджено надання в користування МРГ «Старині» ТВМР «Старичі» мисливських угідь на території земель ради загальною площею 394,9 га, в межах, визначених відповідно до додатку № 1 до цього рішення; зобов'язано МРГ «Старичі» ТВМР «Старичі» неухильно дотримуватися природоохоронного законодавства і принципів раціонального природного користування. У рішенні зазначено, що приймаючи його рада врахувала постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 у справі № 813/7500/14.

Рішенням Львівської обласної ради № 1439 від 15.09.2015 надано в користування підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливські угіддя загальною площею 36520,2 га терміном на 15 років у визначених межах, згідно з додатком до цього рішення; доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний термін укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь, відповідно до п. 1 цього рішення.

29.09.2015 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та МРГ «Старичі» укладено договір № 78 про умови ведення мисливського господарства.»

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням скасування рішень № 163 від 30.06.2011 та № 601 від 09.10.2012 право позивача, як користувача мисливськими угіддями припинилось 11.02.2012, оскільки рішенням Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997 «Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області» мисливські угіддя було надано ТВМР ЗРУ для ведення мисливського господарства терміном на 15 років. Протягом цього періоду неодноразово в додатки до вказаного рішення вносились зміни в опис меж та площі мисливських угідь, зміну юридичної назви, при цьому строк користування мисливськими угіддями, визначений рішенням № 127 від 11.02.1997, залишився незмінним і завершився 11.02.2012.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» закінчення строку користування свідчить про припинення права користування мисливськими угіддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя є ділянками суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Таким чином, запровадження на законодавчому рівні погоджень всіх землекористувачів зумовлене необхідністю узгодження реалізації власниками земельних ділянок, на яких знаходиться мисливське угіддя, прав на землю з реалізацією користувачем мисливських угідь права на ці угіддя.

При цьому слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» власники та користувачі земельних ділянок мають переважне право на користування мисливськими угіддями.

Отже, для ведення мисливського господарства необхідні погодження всіх власників та користувачів земель, на яких планується ведення такого мисливського господарства.

Статтею 10 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить, зокрема, вирішення відповідно до цього Закону питань, що стосуються надання у користування мисливських угідь.

Судом встановлено, що позивач на момент прийняття спірного рішення не є користувачем земельної ділянки мисливські угіддя на території якої надано в користування відповідачу-1, а тому є безпідставним посилання позивача на необхідність отримання у нього погодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки на момент прийняття Львівською обласною радою рішення № 1439 від 15.09.2015 «Про надання в користування мисливських угідь у львівській області Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі»» були відсутні підстави для отримання погодження у позивача, який не є землекористувачем чи землевласником, а отже відсутнє порушення ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», суд дійшов до висновку про правомірність його прийняття.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів оспорюваним рішенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Громадської організації Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.06.2017.

Суддя В.В.Сівакова