ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.06.17 Справа № 917/737/17

за позовом Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей", вул.Івана Мазепи,10, м. Київ, 01010 в особі філії "Менський сир", вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600

до Товаристваз обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька,47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 7 142 978,62 грн

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні 06.06.2017р. суд розпочав розгляд справи по суті.

Розглядається позовна заява про стягнення 7 142 978,62 грн., з них: 4368207,33грн. основного боргу, згідно договору поставки товарів № 0109-4 від 01.09.2015р., 1882834,07 грн. - пені, 737472,18 грн. - інфляційних, 154465,04грн. - 3 % річних.

Позивач надав заяву про вжиття заходів про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти та майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир".

В обгрунтування заяви позивач посилається на те, що на даний час існує спір про стягнення значної суми боргу, у позивача є достатнє обгрунтоване припущення що майно, яке є у відповідача на момент пред"явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішеня, позивач посилається на звіт про сукупний дохід відповідача за 1 півріччя 2016р, звіт про фінансовий стан відповідача та звіт з праці відповідача/

Згідно із ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві

В постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами і доповненнями) передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов"язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв"язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобіганню порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, дослідивши заяву позивача та додані до неї документи, дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження наявності обставин, які б утруднили виконання судового рішення, чи належних доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Наявність даного спору та саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви. Саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів для надання додаткових доказів по справі.

Відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України клопотання задоволено судом.

Для надання можливості сторонам подати суду додаткові докази, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст.ст. 66,69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Продовжити строк вирішення спору на 15 днів.

2. Відкласти розгляд справи на 21.06.2017 р. на 11 год. 30 хв.

3. 3апропонувати позивачу письмово повідомити чи сплачено борг відповідачем на дату судового засідання.

4. 3апропонувати відповідачу надати суду письмовий документально обґрунтований відзив на позов;

докази сплати боргу (за їх наявності) ;

письмово повідомити суду:

- про наявність чи відсутність судових рішень чи судових проваджень щодо наданих договорів та інших документів, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами;

- чи вносилися зміни до наданого договору, чи укладалися додаткові угоди або додатки до нього, а також чи вчиняли сторони дії, направлені на розірвання (припинення) даного договору;

надати будь-які інші докази, що стосуються суті спору.

надати суду докази передачі відповідачу визначеної у договорі технічної документації; за наявності заперечень щодо мотивів відзиву відповідача викласти їх письмово та надати суду.

5. Відхилити клопотання Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" про вжиття заходів забезпечення позову.

Суддя Безрук Т. М.