ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа № 914/2167/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С. М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

при секретарі судового засідання Борщ І.,

за участю представників сторін:

від особи, що подала апеляційну скаргу: не з`явився;

від заявника: Керод Р.П.(представник за довіреністю);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" №29/12-1 від 29.12.2016,

на ухвалу господарського суду Львівської області від 26.09.2016

про скасування рішення третейського суду, в справі за № 914/2167/16, суддя - Березяк Н.Є.,

за заявою малого підприємства "Сніжинка", м. Жидачів,

на рішення від 05.02.2009 Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати

в справі сторін третейського спору: позивача приватне підприємство "Нива-Львів", м. Львів,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Шрифт", м. Київ,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", м. Львів,

про скасування рішення від 05.02.2009 Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати

ВСТАНОВИВ:

малe підприємство «Сніжинка» звернулося до господарського суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 року, в справі №10-47/09.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 26.09.2016 задоволено заяву малого підприємства «Сніжинка», скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 року в справі №10-47/09 за позовом приватного підприємства «Нива-Львів» до товариства з обмеженою відповідальністю «Шрифт» , за участю третьої особи - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання дійсним укладеного між ТОВ «Шрифт» та ПП «Нива-Львів» договору №5/3 купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2001 року, про визнання права власності за приватним підприємством «Нива-Львів» на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ. Б-1, загальною площею 475,9 кв.м., що розташований за адресою: вул. Кільцева, 5 «г», с. Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області та про зобов'язання обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності за приватним підприємством «Нива-Львів» та видати витяг з Реєстру прав власності на це нерухоме майно.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що оскаржуваним рішенням порушено права особи, що не залучена до участі в розгляді справи третейським судом і яка є титульним власником об'єкту нерухомості, на який третейським судом визнано право власності за позивачем - ПП «Нива-Львів».

Суд першої інстанції також вказує, що зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 122-5 ГПК України, у межах рішення третейського суду можливо вирішувати лише питання, що стосуються виключно сторін третейського розгляду, а тому залучення до справи, як третьої особи обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» не надає такій особі прав сторони третейського розгляду.

Третейський суд не досліджував виникнення і реєстрацію права власності на спірний об'єкт за ТОВ «Шрифт», в рішенні третейського суду відсутнє посилання на будь-які докази відмови ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в реєстрації права власності за ПП «Нива-Львів» на об'єкт нерухомого майна ангар-склад площею 475,9 кв. м. по вул. Кільцевій 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, а тому рішення третейського суду в справі між ТОВ «Шрифт» та ПП «Нива-Львів» вплинуло на обов'язки заявника, що не брало участі в справі та не було стороною третейської угоди.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», що звернулося до апеляційного суду, в порядку передбаченому в ст.91 ГПК як особа, яка не брала участь у справі, просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 26.09.2016 та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви МП «Сніжинка» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 в справі №10-47/09.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що господарський суд Львівської області вирішуючи справу №914/2167/16 не встановив власника нерухомого майна - будівлі ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 кв.м., розташованої за адресою: вул. Кільцева 5 «г», с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області.

Винесення ухвали господарського суду Львівської області від 26.09.2016 стало підставою для пред'явлення МП «Сніжинка» позову про витребування від ТОВ «НДВП «Джерело» з чужого незаконного володіння спірного майна, а тому враховуючи ст. 18, 27 ГПК України, суд першої інстанції був зобов'язаний залучити до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача ТОВ «НДВП «Джерело» як власника спірного об'єкта нерухомості.

Місцевий господарський суд при розгляді заяви МП «Сніжинка» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 в справі №10-47/09 не наділений повноваженнями на вирішення спору, з якого прийняте рішення третейським судом, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для скасування такого рішення, що на думку апелянта не відповідає ст. 122-4 ГПК України.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено наявності в ПАТ «Укрінбанк» правовстановлюючих документів, якими підтверджувалось право власності банку на спірне майно.

Вказує на неправильність висновків місцевого господарського суду про те, що майно, яке було предметом розгляду третейського спору, розташоване за адресою: вул. Кільцева, 5 «г», с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області та майно розташоване за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371 - є одним і тим самим об'єктом нерухомості, оскільки такі висновки ґрунтуються виключно на матеріалах інвентаризаційної справи, здійснені без застосування судом спеціальних знань та без дослідження правовстановлюючих документів.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково як на підставу скасування рішення третейського суду посилається на норму п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», яка не була чинна на момент прийняття оскаржуваного рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 в справі №10-47/09.

В судове засідання 25.05.2017 з'явився представник малого підприємства "Сніжинка" (заявник).

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, апеляційний господарський суд, заслухавши думку представника заявника щодо можливості слухання справи без участі представників сторін, які не з'явились, розцінює неявку як без поважних причин, а тому відсутні процесуальні перешкоди в розгляді справи, вважає за можливе розглянути спір за наявних у справі доказів.

В судовому засіданні 25.05.2017 представник малого підприємства "Сніжинка" (заявник) відкликав клопотання б/н від 22.05.2017 про відкладення розгляду справи, що надійшло на адресу Львівського апеляційного господарського суду. Також, заперечив проти доводів апеляційної скарги та витребування додаткових доказів по справі, просив ухвалу господарського суду Львівської області від 26.09.2016 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» без задоволення, а ухвали господарського суду Львівської області від 26.09.2016 без змін, з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 року в справі №10-47/09 визнано дійсним укладений між ТОВ «Шрифт» та ПП «Нива-Львів» договір №5/3 купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2001 року, визнано право власності за ПП «Нива-Львів» на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу за літ.Б-1 згідно технічного паспорту загальною площею 475,9 м. кв., що розташований за адресою: вул. Кільцева, 5 «г», с. Холоновідка, Пустомитівського району Львівської області, зобов'язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвати право власності за ПП «Нива-Львів» на об'єкт нерухомості та видати витяг про реєстрацію прав власності.

На підставі зазначеного рішення Третейського суду при Українському комітеті Міжнародної Торгової палати від 05.02.2009 р. у справі №10-47/09 за приватним підприємством "Нива-Львів " зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 м. кв., що розташований за адресою: с.Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 «г», про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23119184 від 24.06.2009 року (а.с.39, т.1).

Згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2009 ПП «Нива-Львів» продало зазначений об'єкт нерухомості ПП «Львівський тесля». Згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2009 ПП «Львівський тесля» продало даний об'єкт нерухомості ТОВ «НДВП «Джерело»(апелянту). Право власності ТОВ «НДВП «Джерело» на будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 м. кв., що розташований за адресою: с.Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області, вул.Кільцева, 5 «г», що підтверджується витягом №24885243 від 23.12.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Отже, існує правовий зв'язок між апелянтом та прийнятою ухвалою господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у даній справі.

Судами встановлено, що матеріали інвентаризаційної справи на об'єкт нерухомого майна по вул. Кільцевій 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області містять ксерокопію технічної документації ( Допоміжна таблиця № 1 для визначення зносу будівель по технічному стану конструктивних елементів і переоцінці, поверховий план ( інвентарний номер будівлі Б-1), експлікації внутрішніх площ до плану будівлі літера Б-1, журнал зовнішніх вимірів ), де першочергово власником цього нерухомого майна зазначено АТ «Укрінбанк», об'єкт розміщений за адресою : м. Львів, вул. Городоцька, 371, проте на ксерокопіях документів викреслено та написано іншу адресу : вул. Кільцева 5«г» в с. Холодновідка Пустомитівського району, без будь-яких доказів зміни адреси та виготовлення технічної документації на цей об'єкт (аркуш інвентаризаційної справи 5;5а;6,7). Ідентичні оригінали технічної документації на спірний об'єкт знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи квартал 1045 за адресою : м. Львів, вул. Городоцька, 371 власник АТ «Укрінбанк» (аркуші інвентаризаційної справи 2; 3;4; 5) (копії інвентаризаційних справ знаходяться в матеріалах справи).

Судами встановлено, що оглянути матеріали справи №10-47/09 Третейського суду при Українському комітеті Міжнародної Торгової палати не можливо в зв'язку з їх відсутністю.

Таким чином, реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна ангар-складу площею 475,9 кв. м. в с. Холодновідка Пустомитівського району по вул. Кільцева, 5 «г» здійснено на підставі оскаржуваного рішення третейського суду (матеріали справи також відсутні, суддю Мартин Д.І., що прийняв оскаржуване рішення, виключено із списку третейських суддів, що підтверджено письмовим повідомленням голови третейського суду (а.с.74, т.1)) та сформованої інвентаризаційної справи по ксерокопіях матеріалів технічної документації знятих з іншої інвентаризаційної справи без будь-яких доказів належності та реєстрації права власності на спірний об'єкт за особою ТОВ «Шрифт», що його продала ПП «Нива Львів».

Рішення третейського суду мотивовано тим, що 15.05.2001 року між сторонами було укладено договір №5/3 купівлі-продажу приміщень (ксерокопія якого знаходиться в матеріалах справи) - об'єкту нерухомого майна - будівлю ангар-складу площею 475,9 кв.м. по вул. Кільцевій, 5 «г» в с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, проте до 01.04.2004 року (до набрання чинності положень нового Цивільного кодексу України) покупець ПП «Нива-Львів» не провів реєстрацію права власності на нерухоме майно, а тому звернувся до третейського суду з позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на об'єкт нерухомого майна.

Як вбачається з оскаржуваного рішення третейського суду, справу розглянуто у приміщенні Львівського відділення постійно діючого Третейського суду при УНК МТП за адресою: м. Львів, вул. Стороженка, 30. В рішенні третейський суд посилався на укладену між сторонами третейську угоду від 17.12.2008 року, оглянути яку немає можливості в зв'язку з відсутністю у постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової палати матеріалів зазначеної вище справи.

Судами встановлено, що заявнику МП «Сніжинка» на праві приватної власності належить спірний об'єкт нерухомого майна - ангар -склад загальною площею 475,9 кв. м. на підставі укладеного з АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка» договору фінансового лізингу від 11.08.1998 року, що нотаріально посвідчений - договору про відчуження об'єктів нерухомого майна за договором фінансового лізингу від 25.04.2006 року (що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно) (а.с.67-69) і знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Городоцька, 371, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі і з цих підстав він має право на його оскарження.

Відповідно до Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 14.04.2006, чинній на момент прийняття спірного рішення третейського суду) третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Постійно діючий Третейський суд при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати визначений сторонами третейські угоди від 17.12.2008, який є компетентним на розгляд справи між сторонами.

Ураховуючи положення статей 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 14.04.2006, чинній на момент прийняття спірного рішення третейського суду) та ч. 2 ст. 12 ГПК України, третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішувати спори лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Частиною 1 статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. (ч.2 ст.51 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з ч. 4 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 01.01.2016, чинній на момент звернення МП «Сніжинка» зі заявою про скасування спірного рішення третейського суду), заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Судами встановлено, що МП «Сніжинка»- заявник дізналось про прийняття рішення третейського суду з моменту отримання 13.06.2016 на адвокатський запит від 26.05.2016 копії інвентарної справи наданої ОКПЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» із змісту якої стало відомо, що об'єкт нерухомого майна, що належить заявнику на праві приватної власності зареєстровано за ПП «Нива-Львів» (в наступному і за ТОВ «НДВП «Джерело» (апелянтом)).

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що МП «Сніжинка» дотримано тримісячний термін на звернення до суду про скасування рішення третейського суду.

Зі змісту п. 2 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 14.04.2006, чинній на момент прийняття спірного рішення третейського суду) (в системному аналізі зі статтями 2, 3 цього Закону і визначенням терміну «сторони третейського розгляду»), - питаннями, що виходять як за межі третейської угоди, так і за межі самого рішення третейського суду, слід вважати, зокрема, питання прав та обов'язків інших осіб, які не є сторонами, що передали спір на вирішення третейського суду, оскільки у межах рішення третейського суду можливо вирішувати лише питання, що стосуються виключно сторін третейського розгляду. Залучення до справи зацікавленої особи як третьої особи не надає такій особі прав сторони третейського розгляду.

У частині 3 статті 51 Закону наведено перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, в тому числі, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь в справі. При цьому, даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, підставою звернення до суду було саме те, що третейський суд вирішив питання щодо права заявника на нерухоме майно, що належало йому на праві приватної власності та судом першої інстанції правильно встановлено, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо цього майна.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що предмет правочину перебував у власності заявника МП «Сніжинка» та від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

В п. 6.1.8., 6.1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», роз'яснено, що в судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом. За результатами розгляду заяви господарський суд виносить ухвалу, зміст якої, з огляду на припис частини першої статті 122-6 ГПК, має відповідати статті 84 (а не статті 86) названого Кодексу, з урахуванням особливостей відповідної категорії справ. Одна з таких особливостей полягає в тому, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Таким чином, при розгляді справ зазначеної категорії господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (ст. ст. 122-1, 122-4, 122-5 ГПК України).

Частиною першою ст.122-5 ГПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Згідно із ч.2 ст.122-5 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Оскільки судом першої інстанції з'ясовувалося саме питання чи третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі (заявника), а саме з цих підстав наявність чи відсутність підстав для його скасування, а тому доводи апелянта в тій частині, що суд, порушивши вимоги норм права, перейшов до з'ясування обставин по суті спору, коли зробив висновок, що об'єкт нерухомості є одним тим самим, є безпідставними доводами апеляційної скарги.

Таким чином, рішенням третейського суду вирішені питання за вищевказаними межами, коли розпорядилися майном заявника МП «Сніжинка», що є порушенням Закону України «Про третейські суди» (в редакції від 14.04.2006, чинній на момент прийняття спірного рішення третейського суду) і є безумовною підставою для скасування рішення третейського суду.

На час розгляду спору учасник третейського розгляду Приватне підприємство «Нива» припинило державну реєстрацію 06.11.2014 року (а.с.36-37 ).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейський суд» (в редакції закону від 14.04.2006), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 8) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

Отже, зазначення місцевим господарським судом в мотивувальній частині ухвали про те, що третейський суд в порушення п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» вирішив питання про обов'язки суб'єкта, якому делеговані управлінські повноваження та зобов'язано до вчинення дій з реєстрації власності - підлягають виключенню з мотивувальної частини, оскільки, судом першої інстанції застосовано редакцію Закону України «Про третейські суди» в редакції від 31.03.2009, яка не діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення третейського суду.

У відповідності до вимог п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Однак, залучення третейським судом при розгляді справи як третьої особи Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (яке не набуло прав сторони третейського розгляду), і на яке третейський суд покладав обов'язки здійснити реєстрацію нерухомого майна за ПП «Нива-Львів», свідчить про вихід як за межі третейської угоди, так і за межі компетенції розгляду самого рішення третейського суду.

А тому ці висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам по справі та вимогам вищенаведеного законодавства і є правильними.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не досліджено наявності в ПАТ «Укрінбанк» правовстановлюючих документів, якими підтверджувалось право власності банку на спірне майно, не стосується предмету обставин, що підлягають обов'язковому з'ясуванню та відноситься до з'ясування обставин по суті рішення третейського суду, що діючим законодавством не передбачено та про що апеляційним судом вже вище наведено обґрунтування.

Аналогічно відхилено апеляційним господарським судом надане клопотання апелянта № 23/05-2 від 23.05.2017 як безпідставне про витребування додаткових доказів по справі, що стосуються саме суті рішення третейського суду.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість вимог заявника про скасування рішення третейського суду, а тому апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала господарського суду Львівської області від 26.09.2016 залишенню без змін.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення сплати судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело»).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 122-1 - 122-5 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 26.09.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С. М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови виготовлений 26.05.2016