ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2017 Справа № 905/1080/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», м. Київ (в особі Донецького обласного управління, м. Краматорськ)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», м. Амвросіївка Донецької області

про стягнення 441 300,66 грн. і розірвання договору

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 юр. за дов.;

відповідача: не зявився.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» про:

· стягнення 441 300,66 грн., у тому числі:

ь 204 038,26грн. - відсотки за користування кредитом;

ь 90,00грн. прострочена заборгованість за нарахованими комісійними винагородами;

ь 197 942,38грн. інфляційні втрати;

ь 39 230,02грн. 3% річних по простроченим сумам.;

· розірвання договору кредитної лінії № 4 від 25 червня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і Товариством з обмеженої відповідальністю «Агросервіс».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання позичальником за договором кредитної лінії № 4 від 25 червня 2012 року взятих на себе зобовязань, у звязку з чим рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 583 954,20 грн. Товариством залишаються невиконані зобовязання щодо несплачених процентів за користування кредитними коштами та комісійній винагороді. Свої вимоги позивач також обґрунтовує ст.ст.625, 651 Цивільного кодексу України.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, відзив на позов і докази сплати суми позову господарському суду не надав, явка представників відповідача у судове засідання судом не визнавалась обовязковою і в матеріалах справи є всі необхідні документи для розгляду спору по суті, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

25 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» (позичальник) був укладений договір кредитної лінії №4, відповідно до п.2.1 якого банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.2 договору, кредит надається у вигляді відновлювальної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 24 червня 2015р..

Пунктом 2.3 договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування 1млн.грн.

Позичальник зобовязується здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування (п.2.3.3 договору).

За користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою (п.2.7 договору).

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 19,8 процентів річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором (п.2.7.1 договору).

«Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором…» (п.2.7.2 договору).

Позивачем взяті на себе зобовязання за кредитним договором були виконані у повному обсязі і належним чином, відповідачу була відкрита відновлювальна кредитна лінія у сумі 1 000 000,00 грн. Станом на липень 2015р. кредит отриманий Відповідачем на загальну суму 564 761,48 грн., що підтверджується виписками по кредитному рахунку відповідача.

У звязку з невиконання позичальником взятих на себе за договором зобовязань, позивач в серпні 2015 року звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

30 жовтня 2015 року Оріхівським районним судом Запорізької області було винесено заочне рішення на користь позивача, яким було стягнено з відповідача та поручителя заборгованість за кредитом в сумі 583 954,20 грн. (пятсот вісімдесят три тисячі девятсот пятдесят чотири гривні 20коп.), яка складається з наступного:

тіло кредиту - 564 761,48 грн. (пятсот шістдесят чотири тисячі сімсот шістдесят одна гривня 48 коп.);

заборгованість по процентам кредиту - 18 966,75 грн. (вісімнадцять тисяч девятсот шістдесят шість гривень 75 коп.);

несплачені комісійні послуги - 225,97 грн. (двісті двадцять пять гривень 97 коп.).

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Таким чином не підлягає доказуванню факт отримання відповідачем кредиту, порушення відповідачем умов договору та підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом.

Оскільки рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року була стягнена заборгованість станом на квітень 2015 року, заборгованість відповідача збільшилась перед позивачем у вигляді несплачених процентів за користування кредитними коштами та комісійній винагороді. Станом на 27 березня 2017 року заборгованість Відповідача по несплаченим процентам складає 204 038.26 грн. (двісті чотири тисячі тридцять вісім гривень 26 коп.). що .^підтверджується розрахунком заборгованості.

Пунктом 2.10 кредитного договору встановлено, що за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди у визначеному розмірі. Згідно п.5.3.11 кредитного договору позичальник зобовязаний сплатити комісійні винагороди, передбачені договором.

Станом на 27 березня 2017 року заборгованість Відповідача за несплачені комісійні послуги Банка складає 90.00 (дев'яносто гривень 00 коп.). що підтверджується випискою по рахунку № 6618.

Таким чином, заборгованість за кредитом станом на 27 березня 2017 року становить 441 300,66 гри. (чотириста сорок одна тисяча триста гривень 66 коп.), з яких:

· 204 038,26гри. - відсотки за користування кредитом,

· 90,00гри. - прострочена заборгованість за нарахованими комісійними винагородами,

· 174 316,55гри. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за основним боргом,

· 23 520,84гри. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за простроченими процентами,

· 104,99гри. - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за комісіями,

· 32 986,08гри. - 3% річних по простроченому кредиту,

· 6 225,71гри. - 3 % річних по простроченим процентам,

· 18,23гри. - 3% річних по простроченій комісії.

На час подання позову і розгляду справи, заборгованість по відсоткам у розмірі 204 038,26гри. та прострочена заборгованість за нарахованими комісійними винагородами у розмірі 90,00гри. залишається несплаченими, доказів зворотного до суду надано не було.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;

· згідно ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

· ст.1046 Цивільного кодексу України (параграф 1 глави 71 ЦК України) передбачено: «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.»;

· відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом,

· відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором,

· згідно ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено аборозірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

· відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

· згідно ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона;

· загальна сума інфляційних за прострочення платежів становить 197 942,38грн., позивачем заявлена така ж сума;

· загальна сума 3% річних за прострочення платежів становить 39 230,02грн., позивачем заявлена така ж сума;

· зауважень щодо розрахунку основної заборгованості та здійснених позивачем нарахувань відповідачем не заявлено,

господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 575, 612, 625, 651, 652, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» (87300, Донецька область, м. Амвросіївка, вул. Улянівська, б.90, , п/р 6618 в ТВБВ №10004/0103 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Донецького обласного управління (84302, м. Краматорськ Донецької області, вул. Сіверська, 54, , банківські реквізити невідомі) 204 038,26грн. - відсотки за користування кредитом, 90,00грн. прострочена заборгованість за нарахованими комісійними винагородами, 197 942,38грн. інфляційні втрати; 39 230,02грн. 3% річних по простроченим сумам, 8 219,51грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Розірвати договір кредитної лінії № 4 від 25 червня 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і Товариством з обмеженої відповідальністю «Агросервіс».

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 24.05.2017р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.

Вик.:ОСОБА_2