ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р.Справа № 923/1400/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Іванов І.В.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року

по справі № 923/1400/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3»

про стягнення 9 716, 57 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року Державна екологічна інспекція в Херсонській області звернулась до Господарського суду Херсонській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3» про стягнення суми шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків нанесених державі Україна внаслідок забруднення земель у розмірі 9 716, 57 грн. та перерахувати цю суму до фонду охорони навколишнього природного середовища Антонівської селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на положення п. «Б» ст. 20, ч. 1, п. «З» ч. 2, ч. 4 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. «В» ч. 1, ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 56 Закону України «Про охорону земель» та ст. 1166 ЦК України

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року (суддя Гридасов Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини в діях відповідача у забрудненні земельної ділянки.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме не відповідає вимогам проголошеним ст.ст. 8, 13, 19, 66 Конституції України, правилам ст.ст. 38, 40, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», вимогам ст. 4 ПІК України, Роз'ясненням Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/422 «Про судове рішення» та приписам унормованим Роз'ясненнями Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/744 від 27.06.2001р. Арбітражні суди України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» п. 10 ч. 1 ст. 35 та ст. 45 Закону України «Про охорону земель».

Також апелянт у скарзі посилається на акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 03-10/110 від 14-15.12.2015р. та № 02-11/91 від 09.03.2016р., акт відбору проб ґрунтів від 14.12.2015р. №16-15 та протокол вимірювань показників складу властивостей ґрунтів від 20.01.2016р. №16-15.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18 квітня 2017 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали витребуваних документів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Херсонської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Судовою колегією встановлено, що 14-15.12.2015 та 09.03.2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області (надалі за текстом рішення Держекоінспекція) відповідно до пункту «А» статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3».

При проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3» Держекоінспекцією встановлено, що відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 24.11.2015р. № 14-07/1237 основним видом діяльності відповідача за КВЕД є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; вирощування прядивних культур; вирощування інших однорічних і дворічних культур; вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення свиней; допоміжна діяльність у рослинництві; виробництво фруктових і овочевих соків; виробництво продуктів борошномельно-крупяної промисловості; виробництво добрив і азотних сполук.

Держекоінспекцією за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечним хімічними речовинами виявлено забруднення та засмічення земель шляхом розміщення обробленого курячого посліду на земельних ділянках площею: ділянка 1 - 95,48м2 та ділянка 2 - 78, 12м2 (загальна площа 173,6 м2) на території земель Антонівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона (кадастровий номер :03:001:0051).

При здійсненні інструментально-лабораторного контролю Інспекції від 14.12.2015р. № 16-15, та відповідно, до протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 20.01.2016 № 16-15 встановлено, що в результаті забруднення земель ТОВ «СГП «ХЕРСОН ОСОБА_3» в зразках ґрунту відібраного на забрудненій земельній ділянці, вміст амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонійний, заліза (рухомі форми), сульфатів (у перерахунку на сульфати), фосфору (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка), перевищує гранично - допустиму та фонову концентрацію.

Вищезазначене підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами 03-10/110 від 14-15.12.2015р. та № 02-11/91 від 09.03.2016р., актом відбору проб ґрунтів від 14.12.2015р. №16-15, та протоколу вимірювань показників складу властивостей ґрунтів від 20.01.2016р. № 16-15, протоколом № 6000 від 15.12.15р. та № 6519 від 09.03.2016р. про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 директора ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3».

Постановою від 18 грудня 2015 року № 03-11/241 ОСОБА_4, керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП та накладено штраф у розмірі 867 грн. Відповідно до виписки по руху коштів з 25.12.2015р. по 25.12.2015р. штраф сплачено, що також свідчить про визнання вини у порушенні земельного законодавства.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Статтею 45 Закону України «Про охорону земель» встановлено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

За приписами п. «В» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, як псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом (ст. 56 Закону України «Про охорону земель»).

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. «З» ч. 2, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно зі ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За розрахунком позивача, відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (надалі за текстом рішення - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997р. № 171, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за № 285/2725 (в редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007р. № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2007р. № 422/13689), заподіяні державі збитки Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарським підприємством «ХЕРСОН ОСОБА_3» внаслідок забруднення земель становить 2 183, 67 грн. внаслідок засмічення земель становить 7 532, 90 грн. Загальна сума нарахованих збитків становить 9 716, 57 грн.

13.05.2016р. відповідачу направлено претензію № 09-13/18 з вимогою добровільно відшкодувати збитки заподіяні державі внаслідок порушення земельного законодавства. Відповіді або заперечення на претензію від відповідача на адресу Державної екологічної інспекції у Херсонській області не надходило.

Приписами пункту 1.6 Розяснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/744 від 27.06.2001р. зазначено, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (статті 440 та 442 Цивільного кодексу (1540-06 ). Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин приписи ст. 1166 ЦК України та відмовив задоволенні позову.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки матеріалами справи підтверджується факт нанесених державі збитків, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку з таким апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, внаслідок чого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3» на користь Державної екологічної інспекції у Херсонській області стягується судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1 378 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 1 515, 30 грн., а всього 2 893, 80 грн. (1 378 грн. + 1 515, 30 грн. = 2 893, 80 грн.).

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.2 ст. 103, п. 3 ч. 1 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року по справі № 923/1400/16 скасувати.

Прийняти нове рішення:

«Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3» збитки, заподіяні державі у сумі 9 716, 57 грн. на користь Антонівської селищної ради на р/р 0006, МФО 852010, КДД 24062100, у УДКСУ у м. Херсоні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ХЕРСОН ОСОБА_3» на користь Державної екологічної інспекції у Херсонській області грошові кошти у розмірі 2 893, 80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.».

Господарському суду Херсонської області доручити видати накази із зазначенням усіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 01.06.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош