ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року Справа № 904/13/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 16.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 58 від 03.01.2017 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року у справі № 904/13/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, м. Дніпро Дніпропетровської області

про стягнення 10 304,32 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та 2 311,53 грн. інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" про стягнення з Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заборгованості на загальну суму 12 615,85 грн., з яких:

- 10 304,32 грн. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року;

- 2 311,00 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо сплати за отримані ним житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 рік у сумі 10 304,32 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року по справі №904/13/17 (головуючий суддя Бондарєв Е.М.) в задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем не було укладено договірних правовідносин.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та в неповній мірі були зясовані обставини, що мають значення для справи.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що з 31.10.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» було визначено управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд, розташованих на території Тернівського району м. Кривого Рогу.

За період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 рік позивачем було надано за адресою вул. Черкасова, 21, м. Кривий Ріг, тобто за адресою, за якою знаходиться об'єкт відповідача, своєчасно, безперебійно та належної якості послуги з утримання будинку і прибудинкової території у сумі 10 304,32 грн., які відповідачем не сплачено.

ТОВ «УЮТ-2011» неодноразово направляло відповідачеві проекти договорів про відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення, які направлялись як за місцем реєстрації відповідача, так і за адресою нежитлового приміщення, що ним використовується, однак договір з боку відповідача так і не було підписано.

В той же час, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відзив на апеляційну скаргу не надано. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

В судовому засіданні 25.05.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

З 31.10.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» було визначено управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд, розташованих на території Тернівського району м. Кривого Рогу (житловий масив Північного ГЗК, рудник Леніна).

01.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради було укладено договір про надання послуг з управління будинку, спорудою або групою будинків і споруд у Тернівському районі (житловий масив Північного ГЗК, рудник Леніна) (а.с.19-24).

Згідно пункту 1 предметом договору є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі - об'єкт), для забезпечення споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканці об'єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуг), а замовник надає право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійсненні ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду.

Відповідно до п.2. мета договору є управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району створення мешканцям будинку належних умов проживання згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами та правилами.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що управитель зобов'язаний укладати із споживачами договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

З 03.07.2014 року ТОВ «УЮТ-2011» здійснює функції з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території Тернівського району, забезпечення функціонування будинку, споруди або групи будинків та прибудинкових територій відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, забезпечення потреб власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Зокрема, на обслуговувані ТОВ «УЮТ-2011» знаходиться житловий будинок № 21 по вул. Черкасова у м. Кривому Розі, в якому Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області) є орендарем нежитлового приміщення № 1 загальною плошею 142,60 кв.м., що підтверджується листом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 20.10.2016 року (а.с.32).

Крім того, факт використання вищезазначеного приміщення саме Відповідачем підтверджується договорами оренди № 22/57 від 12.05.2015 року та 22/58 від 29.09.2016 року, укладеними між Управлянням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради та Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

За період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 рік позивачем було надано за адресою вул. Черкасова, 21, м. Кривий Ріг, тобто за адресою, за якою знаходиться об'єкт відповідача, послуги з утримання будинку і прибудинкової території на загальну суму 10 304,32 грн.

На підтвердження надання послуг позивачем надано рахунки №365 від 29.08.2017 року, 378 від 30.09.2014 року, №379 від 31.10.2014 року, №379 від 28.11.2014 року, №378 від 31.12.2014 року, №368 від 30.01.2015 року, №369 від 27.02.2015 року, №409 від 31.03.2015 року, №398 від 30.04.2015 року, №391 від 29.05.2015 року, №391 від 30.06.2015 року, №404 від 31.07.2015 року, №408 від 31.08.2015 року, №466 від 30.09.2015 року, №464 від 31.10.2015 року, №465 від 30.11.2015 року, №469 від 31.12.2015 року, №452 від 31.01.2016 року, №483 від 29.02.2016 року, №496 від 31.03.2016 року, №471 від 30.04.2016 року, №484 від 31.05.2016 року, №473від 30.06.2016 року, №473 від 31.07.2016 року, №463 від 31.08.2016 року, №461 від 30.09.2016 року, №440 від 31.10.2016 року, №445 від 30.11.2016 року (а.с. 36-64) а також акти здачі-прийняття робіт від 31.07.2014 року, 31.08.2014 року, 30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 28.11.2014 року, 31.12.2014 року, 30.01.2015 року, 27.02.2015 року, 31.03.2015 року, 30.04.2015 року, 29.05.2015 року, 31.07.2015 року, 31.08.2015 року, 30.09.2015 року, 31.10.2015 року, 30.11.2015 року, 31.12.2015 року, 31.01.2016 року, 29.02.2016 року, 31.03.2016 року, 30.04.2016 року, 31.05.2016 року, 30.06.2016 року, 31.07.2016 року, 31.08.2016 року, 30.09.2016 року, 31.10.2016 року, 30.11.2016 року ( а.с. 65-93).

Даний факт було визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву від 24.01.2017 року, тобто відповідачеві було відомо, що ТОВ «УЮТ-2011» надає житлово-комунальні послуги за вищевказаною адресою (а.с.142-144).

Відповідачем було отримано рахунки та прийнято виконані роботи, але не було сплачено заборгованість, посилаючись на неукладення договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Позивачем було неодноразово направлено відповідачу проекти договорів про відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення.

Так, 21.04.2015 року ТОВ «УЮТ-2011» рекомендованим повідомленням направило на юридичну адресу ГУ ДМС України претензію за № 224 з актами здачі-прийняття робіт за липень 2014-квітень 2015 року, рахунки на оплату житлово-комунальних послуг за липень 2014-квітень 2015 року та 2 екземпляри проектів договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 03.07.2014 року з додатками, які 27.04.2015 року Міграційна служба отримала, про що свідчить дата отримання та підпис уповноваженої особи, але відповіді чи оплати на спожиті послуги ТОВ «УЮТ-2011» не отримало.

21.01.2016 року ТОВ «УЮТ-2011» з описом вкладення направило на юридичну адресу ГУ ДМС України та на фактичну адресу розташування нежитлового приміщення претензію за № 411 від 05.01.2016 року з нарахованою заборгованістю станом на 01.12.2015 р. з помісячним розрахунком заборгованості, актами здачі-прийняття робіт за липень 2014-листопад 2015 року, рахунки на оплату житлово-комунальних послуг за липень 2014 - листопад 2015 року та 2 екземпляри проектів договору № 1411/61-14 про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 18.12.2015 року з додатками, які 28.01.2016 року Міграційна служба отримала за фактичною адресою по вул. Черкасова, 21, про що свідчить дата отримання та підпис уповноваженої особи, а за юридичною адресою кореспонденція повернулася відправнику за спливом строку зберігання, але відповіді чи оплати на спожиті послуги ТОВ «УЮТ-2011» не отримало.

24.06.2016 року ТОВ «УЮТ-2011» рекомендованим повідомленням направило на фактичну адресу ГУ ДМС України претензію за № 445 з актами здачі-прийняття робіт за липень 2014- травень 2016 року, рахунки на оплату житлово-комунальних послуг за липень 2014-травень 2016 року та 2 екземпляри проектів договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 18.12.2015 року з додатками, які 22.07.2016 року Міграційна служба отримала, про що свідчить дата отримання та підпис уповноваженої особи, але відповіді чи оплати на спожиті послуги ТОВ «УЮТ-2011» не отримало.

17.08.2016 року ТОВ «УЮТ-2011» з описом вкладення направило на юридичну адресу ГУ ДМС України та на фактичну адресу розташування нежитлового приміщення претензію за № 513 від 17.08.2016 року з нарахованою заборгованістю станом на 16.08.2016 р. з помісячним розрахунком заборгованості, актами здачі-прийняття робіт за липень 2014- липень 2016 року, рахунки на оплату житлово-комунальних послуг за липень 2014 - липень 2016 року та 2 екземпляри проектів договору № 1411/61-14 про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 17.08.2016 року з додатками, які 25.08.2016 року Міграційна служба отримала фактичною адресою по вул. Черкасова, 21, про що свідчить дата отримання та підпис уповноваженої' особи, а за юридичною адресою кореспонденція повернулася відправнику за спливом строку зберігання ( а.с. 127).

Крім того, 23.02.2016 року ТОВ «УЮТ-2011» направило претензію, рахунки, акти, проекти договорів; 17.08.2016 року ТОВ «УЮТ-2011» направило претензію, рахунки, акти, проекти договорів.

Однак відповідачем було проігноровано звернення позивача ТОВ «УЮТ-2011» з пропозицією укласти договір.

Оскільки відповідачем не було оплачено за отримані ним житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 10 304,32 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та 2 311,53 грн. інфляційних втрат, що і є предметом спору.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесені постанови.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Як встановлено матеріалами справи з 03.07.2014 року ТОВ «УЮТ-2011» здійснювало функції з управління житловим будинком № 21 по вул. Черкасова у м. Кривому Розі, в якому Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було орендарем нежитлового приміщення № 1 загальною площею 142,60 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення поділяються на декілька категорій, зокрема:

- комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

- послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «УЮТ-2011» на виконання п. 3 ч.2 ст. 21 Закону здійснило заходи, направлені на укладання договору з відповідачем, які відповідачем проігноровано.

Оскільки законодавством передбачений двосторонній обов'язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, то колегія суддів вважає, що у разі відмови від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність договору, такі заперечення не повинні братися до у ваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що правовідносини, повязані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

Натомість, відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акту цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово- комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до спяйїи кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території по справі № 6-59цс13 зазначена саме така правова позиція.

Крім того, в аналізі практики застосування ст.. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, проведеному Верховним судом України,зазначено, що вирішуючи справи зазначеної категорії, судам слід мати на увазі, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону N 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, видається правильною практика судів, які за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг покладають на боржника відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:

- особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212);

- положення цієї глави (глави 83 названого Кодексу) застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (пункт 4 частини другої статті 1212);

- у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина друга статті 1213).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У свою чергу відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати цих послуг.

Крім того, відповідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові № 3-38гс11 від 16.05.2011 року, споживання житлово-комунальних послуг за відсутності договору надає право виконавцю на стягнення зі споживача у даному випадку вартості спожитих ним послуг на підставі ст.ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із фактичним споживанням Відповідачем теплової енергії Позивачем зроблений розрахунок вартості спожитої теплової енергії (а.с. 10) за період з січня 2012р. по грудень 2014р. на загальну суму 97 945,92 грн. Розрахунок зроблений на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р. з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання та із застосуванням показника щодо максимально погодинних витрат теплоти у кількості 0,0187 Гкал/год з посиланням на договір.

Відповідачем факт отримання за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 рік за адресою вул. Черкасова, 21, м. Кривий Ріг, своєчасно, безперебійно та належної якості послуг з утримання будинку і прибудинкової території у сумі 10 304,32 грн. не оскаржується, доказів оплати не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що Відповідач свої обовязки щодо сплати за отримані ним житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року у сумі 10 304,32 грн. не виконав, доказів сплати відповідачем не надано, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отримані ним житлово-комунальні послуги в розмірі 10 304,32 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача (межі зазначеного ним періоду), положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат прийшла до висновку, що розрахунок позивача інфляційних втрат є вірним, розрахований за кожний окремий місяць, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 311,00 грн. інфляційні втрати за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року, оскільки прострочення оплати вартості поставленого товару з боку відповідача мало місце.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування зв'язок порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України необхідно покласти на Відповідача.

У звязку з чим з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року у справі № 904/13/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ( 49000, м. Дніпро, вул. Поля, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" ( 50081, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, мкр-н. 5-й Зарічний, 8 А, ) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10 304,32 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 311,53 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 30.05.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін