номер провадження справи 24/52/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Справа № 908/457/17

за позовом Першого заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17)

до відповідача 1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, )

до відповідача 2: публічного акціонерного товариства Укрсиббанк (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: Державний вищий навчальний заклад Запорізький національний університет (69600, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд.66, код ЄДРПОУ 1038818)

про визнання договору оренди недійсним та повернення нежитлових приміщень

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, прокурор, посвідчення від 24.12.2013р. № 023837

від відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність від 13.01.2017р. № 22/18

від відповідача 2: ОСОБА_3, довіреність від 13.12.2016р. № 33-22/55250

від третьої особи: ОСОБА_4, довіреність від 04.04.2016р. № 01-15/54

СУТЬ СПОРУ:

06.03.2017р. до господарського суду Запорізької області звернувся Перший заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави з позовом до відповідача1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області; до відповідача 2: публічного акціонерного товариства Укрсиббанк про визнання недійсним на майбутнє договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ДВНЗ Запорізький національний університет № 3143/д від 09.08.2013р., укладений між РВФДМ України по Запорізькій області (Орендодавець) та ПАТ Укрсиббанк, місцезнаходження якого: 04070, м. Київ, вул.. Андріївська, 2/12 (Орендар) та зобовязати ПАТ Укрсиббанк, місцезнаходження якого: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12 (Орендар) повернути РВФДМ України по Запорізькій області, державне нерухоме майно: частину нежитлового приміщення № 136, площею 24,9 кв. м та частину приміщення № 137, площею 8,05 кв. м, загальною площею 32,95 кв. м, першого поверху будівлі спортивного комплексу, літ. А-3, реєстровий номер НОМЕР_1, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леппіка, 35, шляхом їх звільнення.

Ухвалою від 06.03.2017р. судом порушено провадження у справі № 908/457/17, присвоєно справі номер провадження 24/52/17, розгляд справи призначено на 03.04.2017р.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 26.04.2017р.

Ухвалою суду від 26.04.2017р. строк вирішення спору продовжено до 25.05.2017р., розгляд справи відкладено на 25.05.2017р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 25.05.2017р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Прокурор підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним договором оренди орендодавцем передано в строкове платне користування нерухоме майно навчального закладу - ДВНЗ «Запорізький національний університет» не за цільовим призначенням - з метою забезпечення освітньої діяльності вказаного навчального закладу (зокрема, організацію фізичного виховання і масового спорту), визначеної Статутом та Положенням про спортивно-оздоровчий комплекс ДВНЗ «Запорізький національний університет», а з метою розміщення фінансової установи ПАТ «Укрсиббанк» (об'єкт Б-32,95 кв.м.), тобто для проведення господарської (підприємницької) діяльності орендарем. Таким чином, договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на бала нсі ДНЗ «Запорізький національний університет» № 3143/д від 09.08.2013р. не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений з порушенням вимог ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», ч. 1 ст. 63, 65 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002р. № 2984-111 (чин ного на момент виникнення спірних взаємовідносин), ст. ст. 26, 48 Закону України «Про фізичну культуру і спорт», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р. № 2269-ХІІ, ч. 2 ст. 5 «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992р. № 2163-ХІ, допущених при передачі в оренду обєктів нерухомості, які перебувають на бала нсі освітніх закладів, є оспорюваним правочином і підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Просить позов задовольнити.

Відповідач 1 з вимогами позовної заяви не погоджується та вказує на те, що спірний договір укладено з дозволу органу, уповноваженого управляти відповідним майном - міністерства освіти і науки України, про що свідчить лист від 15.04.2013р. №1/11-6984. Листом від 24.06.2016 №1/11-8446 Міністерством освіти і науки України було надано дозвіл на продовження терміну дії Договору. Заборони передачі майна за договором не визначено ні основним законом, що регулює правовідносини оренди державного майна - Законом України «Про оренду державного та комунального майна», а ні Законами України «Про освіту», «Про вищу освіту», які взагалі не визначають таких підстав. Спірний договір укладено у відповідності до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», містить усі істотні умови, визначені вказаним законом, Орендар виконує належним чином умови договору. Також відповідач 1 вважає, що позивач пропустив трьохрічний строк позовної давності. Просить суд в позові відмовити.

Відповідач 2 з позовними вимогами не згоден, свою правову позицію виклав у запереченнях на позов, в яких зокрема вказує не те, що позивачем за позовними вимогами про визнання недійсним договору оренди державного майна має бути РВ ФДМУ по Запорізькій області, як орган, на який Законом покладено повноваження щодо здійснення функцій держави у спірних правовідносинах. Також відповідач 2 стверджує, що прокуратурою предявлено позов з пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою відмови у задоволенні позову. Окрім цього, на момент укладання договору оренди не існувало ніяких правових обмежень та заборон щодо передачі в оренду нежитлових приміщень, які належать закладам вищої освіти. Спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить суд в позові відмовити.

Представник третьої особи вважає, що вимоги є безпідставними та необґрунтованими, про що зазначив у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (Орендодавець) та публічним аккціонернтим товариством «УкрСиббанк» (Орендар) укладено договір № 3143/д оренди нерухомого майна, що належить дол. Державної власності та перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет».

За умовами п. 1.1. вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леппіка, 35, а саме:

а) частину нежитлового приміщення №136 площею 2,0 кв. м. першого поверху будівлі спортивного комплексу. літ.А-3, реєстровий номер НОМЕР_1, РПКХЯР069;

б) частину нежитлового приміщення № 136 площею 24,9 кв. м. та частину приміщення №137 площею 8,05 кв. м., загальною площею 32,95 кв. м., першого поверху будівлі спортивного комплексу. літ.А-3, реєстровий номер НОМЕР_1, РПКХЯР069.

Орендоване майно перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» (Балансоутримувач).

Вартість майна визначена згідно з висновком про вартість на 30.04.2013р., що затверджений наказом регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області від 21.06.2013р. № 487 і становить за незалежною оцінкою, виконаною субєктом оціночної діяльності ПП «Данко» 100064 грн. без ПДВ.

В подальшому, на підставі листа Орендаря від 25.11.2013р. № 54-1/307 щодо зменшення орендованої площі, відповідно до п.10.3 Договору оренди від 09.08.2013р. № 3143/д Орендар і Орендодавець прийшли до згоди внести зміни до вказаного договору.

Зокрема, договором про зміни №1 від 09.12.2013р. до Договору оренди від 09.08.2013р. №3143/д абзац перший п.1.1. договору викласти в наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - чистину нежитлового приміщення №136 площею 24,9 кв. м. та частину приміщення № 137 площею 8,05 кв. м., загальною площею 32,95 кв. м., першого поверху будівлі спортивного комплексу. літ.А-3, реєстровий номер НОМЕР_1, РПКХЯР069, розміщеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леппіка, 35.

Зважаючи на те, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 147/1 від 25.03.2015 «Про внесення змін у додаток до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 29.12.1994 № 534 «Про найменування вулиць, провулків, майданів, проспектів у м. Запоріжжі» внесено зміни у додаток до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 29.12.1994 № 534 «Про найменування вулиць, провулків, майданів, проспектів у м. Запоріжжі», змінивши назву вулиці Леппіка на вулицю Дніпровську, адреса розташування спортивного комплексу Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет»: м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, 35.

Пунктом 10.1. договору сторони визначили, що цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 09 серпня 2013року по 08. до 08 серпня 2014 року включно.

Пунктом п. 10.4 передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються договором про зміни, який є невідємною частиною Договору при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти обєктом оренди.

На підставі листа Орендаря від 17.07.2014р. № 54-1/120 щодо продовження терміну дії договору оренди від 09.08.2013р. № 3143/д, керуючись ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області від 29.08.2014р. № 620, враховуючи лист Міністерства освіти і науки України від 13.08.2014р. № 1/11-12968, відповідно до п. 10.3. договору сторони, сторони прийшли до згоди, зокрема, доповнити п. 10.1. договору наступним підпунктом: « 10.1.1. Термін дії договору оренди продовжено по 08.07.2016 включно.» (Договором про зміни № 2 від 02.09.2014р.)

Договором про зміни № 3 від 14.07.2016р. строк дії Договору подовжено до 08.06.2019р. включно.

Також, договором про зміни № 4 від 05.09.2016р., пункт 1.2. Договору оренди викладено в наступній редакції: «Майно передається в оренду з метою розміщення фінансової установи».

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, зі змінами та доповненнями. Розмір орендної плата за перший після перерахування місяць оренди вересень 2016р. становить без ПДВ 3 267,97 грн., скоригований на індекси інфляції за місяці червень, липень, серпень, вересень 2016р. Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зупинено на 2016рік дію ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні: 50 % від розміру орендної плати за кожний місяць - до державного бюджету; 50 % від розміру орендної плати за кожний місяць Балансоутримувачу на розрахунковий рахунок щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установленого КМУ і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Розрахунок орендної плати за вищевказаними відсотками здійснюється Орендарем самостійно.

09.08.2013р. майно за Договором оренди № 3143/д було передано в строкове платне користування Орендарю на підставі акту приймання-передавання, підписаного сторонами договору.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні договору оренди від 09.08.2013р. № 3143/д наявні порушення приписів Закону, а саме: Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про оренду державного та комунального майна» і зазначає, що оскільки майно за договором не може бути обєктом оренди для використання його у господарській діяльності, то договір є недійсним, тому на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України просить визнати його недійсним на майбутнє і на підставі ч. 1 ст.216 Цивільного кодексу України просить суд зобовязати відповідача 2 провернути майно Орендодавцю.

Оцінюючи подані прокурором докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Приписами статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні за змістом правові норми містяться у статті 283 ГК України, ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України та частини 2 статті 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ст. 284 ГК України та ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначають істотні умови договору оренди.

Суд, розглянувши умови спірного Договору оренди, дійшов висновку, що під час укладення Договору оренди майна № 3143/д від 09.08.2013р. сторони дотримались порядку погодження передачі в оренду державного майна, узгодили всі істотні умови договору, а також порядок приймання-передачі орендованого майна.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Пунктом 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» передбачено, що вирішуючи спори, повязані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні зясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

Статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка кореспондується з п.1. ч.1. ст. 287 ГК України, передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Стаття 9 зазначеного Закону встановлює порядок погодження та укладання договору оренди, зокрема, орендодавець зобовязаний надіслати заяву потенційного орендаря разом із доданими матеріалами органу, уповноваженому управляти державним майном.

Як встановлено судом договір укладено з дозволу органу, уповноваженого управляти відповідним майном - Міністерства освіти і науки України, про що свідчить лист від 15.04.2013р. №1/11-6984.

Листом від 24.06.2016 №1/11-8446 Міністерством освіти і науки України було надано дозвіл на продовження терміну дії Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про освіту» матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Обєкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно повязані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням, що визначено ч. 5 ст. 63 України «Про освіту».

Приписами ч. 1 ст. 61 Закону України «Про освіту» встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Частиною 4 статті 61 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час укладання договору) визначено, що додатковими джерелами фінансування є кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом, на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів абзацом 5 частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» передбачена можливість залучати у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Також, відповідно до ч. 1, 2 статті 65 Закону України «Про вищу освіту»(в редакції, чинній на час укладання договору), вищий навчальний заклад відповідно до свого статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги у галузі вищої освітити та повязаних з нею інших галузях діяльності за умови забезпечення провадження освітньої діяльності. Перелік видів платних послуг у галузі вищої освіти та повязаних з нею інших галузях діяльності, що можуть надаватися вищими навчальними закладами державної або комунальної форми власності, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010р. № 796(яка є чинною і не скасована) «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Як встановлено судом, приміщення, які передані в оренду банку, розташовані на першому поверсі в коридорі при вході, мають окремих вхід та не займають приміщення спортивних залів, учбових класів чи будь-яких інших приміщень, які використовуються в учбовому процесі.

Більш того, судом встановлено, що приміщення, які є предметом спірного договору оренди, не використовувались у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, були тимчасово вільні.

Передання цих приміщень в оренду банку не порушує права осіб, які навчаються чи працюють у навчальному закладі. Навпаки, розташування відділення банку в орендованих приміщеннях сприяє отриманню студентами та викладачами швидких і якісних банківських послуг насамперед в сфері обслуговування зарплатно-карткових проектів.

Передача майна державної власності в оренду банківській установі ніяким чином не стримує розвиток освіти та не впливає негативно на якість вищої освіти.

Отримання додаткових доходів шляхом передачі в оренду приміщень, що не використовуються для навчального процесу, є для університету нагальним та необхідним.

Відповідно до наданих Запорізьким національним університетом пояснень, згідно розрахунку до Договору оренди, за 2013-2017 роки Банком сплачено на користь Запорізького національного університету 132 662,50 грн., та Фонду державного майна ФГИ 94 7850 000 грн. орендної плати за Договором оренди, всього 1 080 512,50 грн. на користь Державного бюджету

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження доводів прокурора щодо наявності підстав для визнання недійсним на майбутнє договору оренди від 09.08.2013р. № 3143/д, як то: укладення вказаного договору має наслідком порушення цілісності майнового комплексу або погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі; майно, яке є предметом договору, використовується у навчальному процесі (у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності); спірне майно використовується не за призначенням, що свідчить про недоведеність висновку прокурора про використання майна не за призначенням.

Спеціальні норми права, а саме Закон України «Про оренду державного та комунального майна», Закон України «Про освіту», Закон України «Про вищу освіту», постанова Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» дозволяють передавати в оренду будівлі, споруди, окремі тимчасово вільні приміщення і площі, інше рухоме та нерухоме майно або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 61 Закону України «Про освіту», ст. 65 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до яких відсутня заборона надавати індивідуально визначене майно навчального закладу в оренду, а також дотримання порядку погодження передачі окремого майна в оренду, зважаючи на відсутність можливості і потреби використання спірного приміщення в учбових цілей та/або відсутності порушення укладенням спірного договору учбового процесу, суд дійшов висновку, що договір оренди від 09.08.2013р. № 3143/д відповідає вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», у звязку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним.

Оскільки судом встановлена відсутність підстав для визнання Договору оренди недійсним, то суд відхиляє і похідну позовну вимогу про зобовязання ПАТ «Укрсиббанк» повернути РВ ФДМУ по Запорізькій області державне нерухоме майно: частину нежитлового приміщення №136 площею 24,9 кв.м. та частину приміщення №137 площею 8,05 кв.м., загальною площею 32,95 кв.м., першого поверху будівлі спортивного комплексу, літ.А-3, реєстровий номер НОМЕР_1, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леппіка, 35, шляхом їх звільнення.

Враховуючи викладене відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.06.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян