РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017Справа №910/5774/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс»
простягнення 33 891,30 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Сітко А.І., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість по договору поставки №24 від 19.03.2015 в сумі 33 891,30 грн., з яких: 29 451,12 грн. сума основного боргу, 1 084,45 грн. пеня, 2 945,12 грн. штраф, 116,20 грн. 3% річних, 294,41 грн. інфляційні втрати.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 23.05.2017 та 06.06.2017 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчить наявний у матеріалах справи оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 15.05.2017.

Подане 23.05.2017 відповідачем клопотання про перенесення розгляду справи судом задоволено. Ухвалою суду від 23.05.2017 розгляд справи відкладено на 06.06.2017.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» (надалі - Відповідач) було укладено договір поставки №24 (надалі - Договір).

Пунктом 1.1, 1.2 Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю товар (запасні частини для автомобілів) (далі - Товар), а Покупець зобов'язується приймати цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору. Асортимент, кількість та ціна Товару, що поставляється на умовах цього Договору визначається рахунком та/або видатковою накладною, що виконує призначення специфікації та відповідно є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.5, 2.7 Договору зобов'язання Постачальника щодо поставки Товару за цим Договором вважаються виконаними після передачі Товару на склад Покупця. Витрати Постачальника по доставці включаються у вартість Товару. Поставка Товару може здійснюватися партіями. Про поставку відповідної партії Товару сторони оформляють видаткову накладну, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.8 поставка Товару здійснюється Постачальником у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з дати виставлення Постачальником Покупцю рахунку на оплату.

Згідно з п. 29., 2.10, 2.11 Договору Постачальник передає Покупцю Товар разом з видатковими накладними на Товар (складається у двох примірниках по одному для кожної зі Сторін). Покупець зобов'язаний прийняти Товар шляхом підписання видаткової накладної на Товар (в двох примірниках) та повернути один примірник видаткової накладної на Товар Постачальнику разом з оригіналом довіреності на представника. Підписанням видаткової накладної Покупець підтверджує відсутність зі свого боку претензій до Постачальника щодо кількості, асортименту, комплектності, зовнішнього вигляду і якості Товару, за винятком претензій до прихованих недоліків.

Відповідно до п. 3.1 Договору перехід до Покупця права власності на Товар, а також ризиків випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару, що поставляється за Договором, відбувається в момент його передачі Постачальником Покупцю по накладним.

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом оплати 100% вартості товару на протязі 14 днів з дати поставки товару.

Згідно з п. 4.8 Договору датою платежу вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

В матеріалах справи міститься виставлений рахунок на оплату по замовленню №204 від 19.01.2017 на суму 29 451,12 грн.

Суду доведено, що на виконання умов вищенаведеного договору позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною від 20.01.2017 №185 на суму 29 451,12 грн., яка підписана сторонами та скріплені печатками господарюючих суб'єктів сторін.

Станом на час прийняття рішення за відповідачем рахується заборгованість за поставлений товар згідно вказаної накладної від 20.01.2017 №185 в сумі 29 451,12 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.1 та ч.2 ст. 692 ЦК України).

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 29 451,12 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

Строк оплати з умовами договору є таким, що настав.

Окрім того, в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2014-07.03.2017, який підписаний сторонами та скріплений печатками сторін, згідно даних якого за відповідачем рахується борг в розмірі 29 451,12 грн.

За таких обставин, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню у сумі 29 451,12 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 116,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 294,41 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні трати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 116,20 грн. та 294,41 грн. інфляційних втрат.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 1 084,45 грн. пені та 2 945,12 грн. штрафу.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від сум невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 Договору за прострочення оплати Товару Покупець на вимогу Постачальника сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 7.4 Договору у разі, якщо прострочення платежу триватиме понад один місяць, Постачальник матиме право, крім стягнення передбачених п. 7.2. суми боргу та пені, додатково стягнути з Покупця штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми боргу.

Приймаючи до уваги, що наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру, а період стягнення визначений із урахуванням меж, передбачених частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України суд, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог, відповідно до розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення стягнення пені у розмірі 1 084,45 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 2 945,12 грн. штрафу у розмірі 10% від вартості поставки, на підставі п. 7.4. Договору також визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код 32823070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» (03142, м. Київ, проспект Палладіна, буд. 34, ідентифікаційний код 36756988) заборгованість у розмірі 29 451 (двадцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят одну) грн. 12 коп., 116 (сто шістнадцять) грн. 20 коп. 3% річних, 294 (двісті дев'яносто чотири) грн. 41 коп. інфляційні втрати, 1 084 (одну тисячу вісімдесят чотири) грн. 45 коп. пеню, 2 945 (дві тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 12 коп. штраф, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.06.2017

Суддя І.І. Борисенко