ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 926/1974/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 (головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б.)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2016 (суддя Миронюк С.О.)
у справі№ 926/1974/16 Господарського суду Чернівецької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЦМК-Комбудінвест"
до1. Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балацького Олега Олександровича,
про визнання припиненим договору іпотеки,
за участю представників:
позивачаГінінгер А.З.,
відповідача-1не з'явились,
відповідача-2Дожджанюк О.І.,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2016 у справі №926/1974/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017, позов задоволено повністю: визнано припиненим іпотечний договір №24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦМК-Комбудінвест" та Публічним акціонерним товариством, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким Олегом Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 3385.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, відповідач-2 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи, а також порушили норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про іпотеку". Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про припинення спірного договору іпотеки з підстав знищення його предмету.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники відповідача-1 та третьої особи не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 04.06.2008 між ТОВ "ЦМК-Комбудінвест" (іпотекодавцем) та ПАТ "ВТБ Банк" (іпотекодержателем) був укладений іпотечний договір № 24.074/08-ДИ01, відповідно до якого іпотекодержатель в забезпечення вимог за кредитним договором № 24.074/08-КЛ від 04.06.2008, що був укладений між банком та фізичною особою ОСОБА_7, передав іпотекодавцю в іпотеку:

- поділене нерухоме майно - виробничий корпус літ. М загальною площею 341,90 кв. м, склад літ. Н загальною площею 331 кв. м, склад літ. О загальною площею 165 кв. м, ворота № 6, огорожу № 7, загальна площа всіх приміщень 837,9 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та право власності на які зареєстровано за реєстраційним номером № 21668903;

- поділене нерухоме майно - нежилі будівлі, що складаються з: адмінбудівлі літ. А загальною площею 316 кв. м, виробничого корпусу літ. Б загальною площею 1533,9 кв. м, насосної літ. П загальною площею 49,4 кв. м, компресорної літ. С загальною площею 96,9 кв. м, електрощитової літ. Т загальною площею 7,7 кв. м, циклонної станції літ. У, циклона ІУ, циклона V, басейна VІ, пункту загрузки автомашин VІІ, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та право власності на які зареєстровано за реєстраційним номером 22580964.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3385.

18.11.2015 між ПАТ "ВТБ Банк" (первісним кредитором) та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" (новим кредитором) був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 МБ, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них. У додатку № 1 до додаткової угоди № 4 від 26.02.2016 до цього договору сторони визначили, що новому кредитору відступається право вимоги до низки боржників, в тому числі до фізичної особи ОСОБА_7 за кредитним договором № 24.074/08-КЛ від 04.06.2008.

26.02.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" (первісним кредитором) та ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" (новим кредитором) укладений договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує в повному обсязі належні первісному кредитору права вимоги іпотекодержателя та заставодержателя до боржників, а новий кредитор набуває права за низкою договорів, в тому числі за іпотечним договором №24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 271.

Із актів приймання-передачі документації за обома договорами про відступлення прав вимоги вбачається, що первісний кредитор передав новому кредитору належні оригінали документів за кредитним договором № 24.074/08-КЛ від 04.06.2008 та іпотечним договором № 24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008; новий кредитор оплатив ціну, обумовлену сторонами в додатковій угоді № 4 від 26.02.2016 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 МБ від 18.11.2015; договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 26.02.2016 укладений сторонами на безоплатній основі.

Посилаючись на те, що передане за договором іпотеки майно повністю зруйнувалось, не може використовуватися як будівлі і споруди та його неможливо відновити, ТОВ "ЦМК Комбудінвест" звернулось з даним позовом про визнання припиненим договору іпотеки № 24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008 на підставі положень ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Як зазначено судами, відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється, зокрема, у разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено перелік підстав для припинення іпотеки як окремого виду застави, до яких віднесено, зокрема, знищення (втрату) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що наявними в матеріалах справи актами обстежень від 25.05.2016 та 08.06.2016, складеними посадовими особами Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, звітом про проведення обстеження від 15.06.2016, складеним фізичною особою-підприємцем - інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9, висновком № 16121 експертного дослідження від 04.11.2016, довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 09.11.2016, підтверджується факт знищення нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки за договором № 24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008.

З урахуванням наведеного суди дійшли висновку про те, що майно, яке перебувало в іпотеці, зруйноване та не може використовуватись як будівлі та споруди, а відтак між сторонами припинились правовідносини щодо іпотеки.

Колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними та такими, що зроблені за неповного з'ясування обставини, які мають значення для справи, а також за невірного застосування норм матеріального права, з огляду на таке.

Як зазначалось вище, суди, задовольняючи позов, виходили з факту знищення нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки за договором № 24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва у зв'язку з його знищенням подаються: документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна.

Судами встановлено, що актами обстежень від 25.05.2016 та 08.06.2016 підтверджується знищення нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки, в т.ч. насосної, літ. П, загальною площею 49,4 кв. м.

Водночас судами зазначено, що згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 09.11.2016, у реєстрах міститься позиція із зазначенням інформації про об'єкт нерухомого майна (насосна літ. П загальною площею 49,4 кв. м) із присвоєним реєстраційним номером 01), який належить ТОВ "ЦМК-Комінвестбуд" та за яким зареєстровано іпотеку за ТОВ "Фінансова компанія "Поліс". У вказаній довідці зазначено, що відомості до неї вносились, в тому числі, на підставі актів обстеження Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації від 25.05.2016 та від 08.06.2016.

Таким чином суди достовірно не встановили, чи припинилось право власності позивача на всі будівлі та споруди, які є предметом іпотеки, в розумінні ч. 2 ст. 349 ЦК України.

При цьому якщо інше майно було виключено з наведених вище реєстрів, то суди повинні були встановити підстави такого виключення.

Крім того суди зовсім не досліджували того питання, чи обліковується нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки за договором № 24.074/08-ДИ01 від 04.06.2008, у звітній фінансовій документації позивача, зокрема, у балансі, який згідно з наказом Міністерства фінансів України "Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі 101 "Подання фінансової звітності"" від 24.12.2010 N 1629 відображає активи, зобов'язання і власний капітал підприємства.

Колегія суддів також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється, зокрема, у разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено перелік підстав для припинення іпотеки, як окремого виду застави, до яких віднесено, зокрема, знищення (втрату) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Таким чином положеннями ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України "Про іпотеку" передбачені підстави припинення застави та іпотеки, а не самого договору іпотеки. В свою чергу договір іпотеки є підставою для виникнення права іпотеки, а поняття "іпотека" та "договір іпотеки" не є тотожними.

Як вбачається зі спірного договору іпотеки, його умовами передбачено певні обов'язки іпотекодавця у разі знищення предмета іпотеки, зокрема, негайно повідомити про це іпотекодержателя, на вимогу останнього замінити його рівноцінним майном, або якщо це можливо, відновити знищений предмет; у пункті 3.1.3 договору іпотеки іпотекодавець підтвердив, що залишається зобов'язаним перед іпотекодержателем навіть у випадку знищення предмета іпотеки.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" зазначено, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 4-2 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідач-1 у свої запереченнях на позов також посилався на вказані обставини в ході розгляду справи, однак суди не надали оцінки вказаним доводам.

Таким чином суди належним чином не встановили, чи припинився саме договір іпотеки з урахуванням всіх його умов та визначених ним обов'язків сторін, в т.ч. положень, що регулюють дії сторін в разі знищення переданого в іпотеку майна.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій в порушення ч. 1 ст. 43 ГПК України не встановили в судовому процесі всіх обставин справи всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

Як визначено ст. 111-5 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Невстановлення судами попередніх інстанцій відповідних фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спорів у справі, входять до предмету доказування, а отже підлягають обов'язковому дослідженню, і ненадання їм належної правової оцінки в сукупності є порушенням вимог ст. 43 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції про правильність застосування судами норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, а також з урахуванням наведених вище процесуальних порушень, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки в сукупності з врахуванням вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 926/1974/16 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
М.М. Малетич