Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

" 01 " червня 2017 року Справа №927/311/17

За ПОЗОВОМ: Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000

в інтересах держави

В особі: ПОЗИВАЧА-1: Чернігівської обласної ради

пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14005

ПОЗИВАЧА-2: Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою

вул. Стрілецька, 1, м. Чернігів, 14033

До ВІДПОВІДАЧА: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1, 14033

Про стягнення заборгованості 33397,13 грн., розірвання договору та повернення майна

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача-1: Бондар Я.О. - головний спеціаліст, довіреність №01-05/5 від 03.01.2017.

Від Позивача-2: Гринчук С.О. - представник, довіреність № 124 від 04.04.2017.

Від Відповідача: ОСОБА_4 - представник, довіреність б/н від 29.03.2017.

У судовому засіданні прийняла участь прокурор Чернігівської місцевої прокуратури Тишкевич Л.В., службове посвідчення № 037102 від 22.12.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради та Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про:

- стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою 18676,64 грн., в тому числі 17164,47 грн., заборгованості з орендної плати, з них орендна плата ліцею - 12050,60грн., відшкодування електроенергії - 4137,44 грн., відшкодування земельного податку - 976,43 грн., а також 789,14 грн. пені та 723,03 грн. штрафу;

- розірвання договору оренди нерухомого майна №16 від 01.12.2015, укладеного між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області;

- зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звільнити нерухоме державне майно загальною площею 208,7 кв. м., що мають окремий вхід, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, вартість якого становить 352369,20 грн. та повернути його балансоутримувачу - Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №16 від 01.12.2015.

У судовому засіданні 05.04.2017 Прокурором подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої Прокурор просить п.2 позовних вимог вважати такими: "Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою орендну плату ліцею в сумі 14538,09 грн., відшкодування електроенергії ліцею в сумі 4764,52 грн., відшкодування земельного податку в сумі 1952,89 грн., пеню в сумі 789,14 грн., штраф в сумі 723,03 грн.; на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету орендну плату до обласного бюджету в сумі 9640,40 грн., пеню в сумі 507,04 грн., штраф в сумі 482,02 грн."

Як вбачається з вищевказаної заяви, Прокурором фактично конкретизовано суми по кожному з платежів, які заявлені до стягнення, та змінено період їх нарахування, а також здійснено розподіл вказаних сум між Позивачами.

Ухвалою суду від 05.04.2017 вищевказану заяву Прокурора прийнято як заяву про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог.

Прокурор та представники Позивачів підтримали позовні вимоги.

У судовому засіданні 04.05.2017 представник Відповідача надала відзив на позовну заяву, у якому викладені заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 23.05.2017 за клопотанням представника Відповідача продовжено строк розгляду спору до 07 червня 2017 року включно.

У судовому засіданні 01.06.2017 Прокурор подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої Прокурор просить п.2 позовних вимог вважати такими: "Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою орендну плату ліцею в сумі 11571,18 грн., відшкодування електроенергії ліцею в сумі 3496,33 грн., відшкодування плати за водопостачання 17,37 грн., відшкодування земельного податку в сумі 3905,81 грн., пеню в сумі 789,14 грн., штраф в сумі 723,03 грн.; на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету орендну плату до обласного бюджету в сумі 9325,18 грн., пеню в сумі 507,04 грн., штраф в сумі 482,02 грн.".

Відповідно до вказаної заяви, Прокурором фактично конкретизовано суми по кожному з платежів, які заявлені до стягнення, розширено період нарахування орендної плати, відшкодування електроенергії та земельного податку, а також додано відшкодування плати за водопостачання

Всього згідно з даною заявою сума боргу складає 30817,10 грн.

Відповідно до ч.ч.4,6 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови отримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Як вбачається із заяви про збільшення позовних вимог, поданої Прокурором у судовому засіданні 05.04.2017, загальна сума боргу складала 33397,13 грн.

Згідно з заявою Прокурора, поданою у судовому засіданні 01.06.2017, сума боргу становить 30817,10 грн., тобто сума боргу фактично зменшилась.

Відповідно до ч.4 ст.29 Господарського процесуального кодексу України Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог є правом Прокурора, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає вищезазначену заяву Прокурора про збільшення позовних вимог, як заяву про зменшення позовних вимог.

Прокурор та представники Позивачів підтримали позовні вимоги з урахуванням вищевказаної заяви.

Представник Відповідача повністю заперечила щодо позову.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення Прокурора, представників сторін, суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як Фізична особа-підприємець 18.08.2015.

01 грудня 2015 року між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою (Позивач-2) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №16 (далі - Договір).

За умовами п.1.1. Договору Орендодавець (Позивач-2) передає, а Орендар (Відповідач) приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, в будівлі, що є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі Майно), розташованій за адресою: м. Чернігів, АДРЕСА_2 та перебуває в оперативному управлінні Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, а саме:

Нежитлові приміщення, які знаходяться на 1 поверсі вищезазначеної будівлі, загальною площею 208,7 кв.м, що мають окремий вхід, з них:

- приміщення загальною площею - 70,21 кв. м, використовуються з метою розміщення складу;

- приміщення загальною площею - 138,49 кв. м, використовуються з метою торгівлі товарами непродовольчої групи (п.п.1.1.1. п.1.1. Договору).

Вартість Майна, визначена згідно зі звітом про оцінку на 20 листопада 2015 року становить 352369,2 грн. (п.п.1.1.2. п.1.1. Договору).

Згідно з п.1.2. Договору Майно передається в оренду з метою розміщення складу та торгівлі товарами непродовольчої групи.

Відповідно до п.п.2.1.-2.2. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передачі Майна, який є невід'ємною частиною цього Договору (Додаток №1). Передача Майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це Майно. Майно залишається у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а Орендар користується ним протягом всього строку оренди.

За умовами п.п.2.3.-2.4. Договору у разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем Орендодавцю, у порядку, встановленому при передачі Майна Орендарю. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок по складанню Акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає Майно іншій стороні Договору.

Згідно з п.п.3.1.-3.5. Договору орендна плата є платежем у грошовій формі, який Орендар вносить Орендодавцю та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності Орендаря і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі в оренду та акту приймання-передачі майна з орендного користування. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, податок на додану вартість. Розмір орендної плати визначався на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25 березня 2011 року (3 сесія 6 скликання) із змінами (Додаток №2) та з врахуванням результатів вивченого попиту на право оренди Майна (наказ по Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 12.10.2015 року №193а) і складає 4692,83 грн. Орендна плата за перший (грудень 2015 року) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць розрахунку на індекси інфляції за листопад-грудень місяці 2015 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За умовами п.3.6 Договору орендну плату Орендар зобов'язаний перераховувати щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця згідно виставлених рахунків Орендодавцем у співвідношенні: 50% - до обласного бюджету, 50% - Орендодавцю, згідно Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області або за окремими рішеннями обласної ради на період їх дії.

Відповідно до 5.1.3. Договору Орендар зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Пунктом 5.1.6. Договору протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Орендодавцем договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Не укладення Договору на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю є підставою для порушення питання про дострокове розірвання Договору.

Згідно з п.5.1.12. Договору Орендар повинен перераховувати плату за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок Орендодавця згідно виставлених рахунків.

За умовами п.п.10.1.-10.3. Договору, він діє з 01 грудня 2015 року до 29 листопада 2018 року включно. Умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку його дії, а в частині зобов'язань Орендаря щодо сплати орендної плати - до повного виконання зобов'язань. Зміни і доповнення до Договору допускаються в односторонньому порядку у випадках, передбачених цим Договором. Інші зміни та доповнення допускаються за взаємної згоди сторін та оформляються додатковою угодою до Договору.

Відповідно до п.10.4. Договору цей Договір може бути розірвано Орендодавцем в односторонньому порядку за наявності підстав, передбаченим цим Договором. В інших випадках даний Договір може бути розірвано лише за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п.10.6. Договору після закінчення строку дії Договору оренди орендоване майно має бути звільнено і передано Орендодавцю за Актом приймання-передачі. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного Договору до передачі приміщення за Актом, Орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Визначене в Договорі нерухоме майно було передане Орендарем (Позивачем-2) Орендодавцю (Відповідачу) за актом прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, м. Чернігів від 01 грудня 2015 року, підписаним між сторонами, копія якого міститься в матеріалах справи.

01.12.2015 між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою (Позивач-2) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач) була укладена Додаткова угода №1 до договору оренди №16 від 01 грудня 2015 року на приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (далі-Додаткова угода №1), відповідно до п.1 якої пункт 5.1.6. Договору доповнено наступними словами:

"5.1.6. Сплачувати фактичні витрати за користування електроенергією, іншими комунальними послугами, для чого у місячний термін оформити договори з відповідальними службами, у разі якщо комунальні послуги сплачує Орендодавець, Орендар повинен компенсувати Орендодавцю витрати на сплату комунальних послуг та податкового збору за спецвикористання води у відповідності до показників лічильника."

Інші умови вищезазначеного Договору, не порушені в цій Угоді залишаються незмінними, і сторони підтверджують щодо них свої зобов'язання (п.2 Додаткової угоди №1).

Дана Додаткова угода вступає в силу з 01 грудня 2015 року (п.3. Додаткової угоди №1).

Позивачем-2 були виставлені Відповідачу рахунки на оплату орендної плати, відшкодування електроенергії, відшкодування водовідведення та водопостачання, відшкодування земельного податку, копії яких наявні в матеріалах справи.

У матеріалах справи містяться копії актів про використану електричну енергію, показники електричних лічильників по Орендарях

Факт здійснення Орендодавцем - Позивачем-2 оплати за електроенергію підтверджується копіями відповідних платіжних доручень.

На підтвердження сплати Орендодавцем - Позивачем-2 сплати земельного податку Позивачем-2 надані копії платіжних доручень, податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Відповідач, в порушення умов вищевказаного Договору, орендну плату, плату за електроенергію, водовідведення та водопостачання, відшкодування земельного податку, сплачувала не своєчасно та не в повному обсязі.

Позивачем-2 були виставлені Відповідачу претензії від 10.02.2017 №58 на суму 19062,70 грн., від 02.03.2017 №92 на суму 17164,47 грн.

У позовній заяві Прокурор просив стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою 18676,64 грн., в тому числі 17164,47 грн., заборгованості з орендної плати, з них орендна плата ліцею - 12050,60 грн. (вересень-грудень 2016 року, січень 2017 року), відшкодування електроенергії - 4137,44 грн. (листопад-грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року), відшкодування земельного податку - 976,43 грн. (січень 2017 року), а також 789,14 грн. пені та 723,03 грн. штрафу.

Згідно з заявою про збільшення позовних вимог, поданою Прокурором у судовому засіданні 05.04.2017, сума боргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 становила 333397,13 грн., а тому числі: на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою орендна плата в сумі 14538,09 грн. (вересень-грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року), відшкодування електроенергії ліцею в сумі 4764,52 грн. (листопад-грудень 2016 року, січень-березень 2017 року), відшкодування земельного податку в сумі 1952,89 грн. (січень-лютий 2017 року), пеня в сумі 789,14 грн., штраф в сумі 723,03 грн.; на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету орендна плата до обласного бюджету в сумі 9640,40 грн. (жовтень-грудень 2016 року, січень 2017 року), пеня в сумі 507,04 грн., штраф в сумі 482,02 грн.

Відповідно до поданої в судовому засіданні 01.06.2017 заяви Прокурора про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом як заява про зменшення позовних вимог, та наданих Позивачем-2 розрахунків заборгованість Відповідача становить 30817,10 грн., а саме:

1) на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою:

- орендна плата в сумі 11571,18 грн. за грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року;

- відшкодування електроенергії в сумі 3496,33 грн. за грудень 2016 року, січень-травень 2017 року;

- відшкодування плати за водопостачання 17,37 грн. за квітень 2017 року;

- відшкодування земельного податку в сумі 3905,81 грн. за січень-квітень 2017 року;

2) на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету:

- орендна плата до обласного бюджету в сумі 9325,18 грн. за січень-квітень 2017 року.

Зазначені суми Прокурор просить стягнути з Відповідача на користь Позивачів.

При цьому Прокурором зазначено, що в ході розгляду справи ФОП ОСОБА_1 сплатила заборгованість в сумі 17751,00 грн.

Оскільки майно, передане в оренду є комунальною власністю, то до правовідносин, що виникли між сторонами необхідно застосовувати як загальні положення законодавства про зобов'язання так і норми спеціального в цій сфері правовідносин Закону України "Про оренду державного і комунального майна" від 10 квітня 1992 року N2269-XII (далі Закон №2269).

Згідно з ч.1 ст.2 даного Закону:

"1. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності."

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону №2269:

" 3. Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі."

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.19 Закону №2269:

"1. Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

3. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі."

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України:

"Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)."

Відповідно до ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином."

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості Відповідача:

1) на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою:

- з орендної плати в сумі 11571,18 грн. за грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року;

- з відшкодування електроенергії в сумі 3496,33 грн. за грудень 2016 року, січень-травень 2017 року;

- з відшкодування плати за водопостачання 17,37 грн. за квітень 2017 року;

2) на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету:

- з орендної плати до обласного бюджету в сумі 9325,18 грн. за січень-квітень 2017 року.

Відповідач не заперечує щодо правильності вищевказаних розрахунків, проте, з позовом не погоджується повністю, виходячи з наступного.

Так, у відзиві на позов Відповідач зазначає, що за час дії спірного Договору Позивачем-2 надавались Відповідачу рахунки з призначенням платежу земельний податок з посиланням на п.5.1.12 Договору, за яким Орендар повинен перераховувати орендну плату за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок Орендодавця згідно виставлених рахунків. За період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно Відповідачем на користь Позивача-2 була сплачена грошова сума в розмірі 23450,72 грн.

Відповідач зазначає, що під час проведення аудиту ФОП ОСОБА_1 стало відомо, що платіж за призначенням земельний податок нараховувався без належної правової підстави.

Відповідач зазначає, що у даному випадку не має статусу ні власника, ні орендаря, ні землекористувача земельної ділянки, на якій знаходиться частина нерухомого майна та вважає, що обов'язок Відповідача щодо компенсації Позивачу-2 його витрат зі сплати земельного податку повинен був бути встановлений та визначений у договорі про відшкодування витрат зі сплати за землю між сторонами, але такий договір не укладався.

Також, на думку Відповідача, орендар будівлі, споруди (їх частини), нежитлового приміщення (його частини) не є платником плати за землю до бюджету.

Відповідач зазначає, що 10.02.2017 Позивачем-2 була повернута Відповідачу сума безпідставно отриманих платежів у розмірі 12186,09 грн., але залишилась неповернутою сума 11264,63 грн., яка на думку Відповідача, підлягає поверненню. Тому ФОП ОСОБА_11 припинила сплачувати орендні платежі і вважає, що неповернута їй сума має бути зарахована в рахунок погашення боргу за оренду приміщення.

Досліджуючи заперечення Відповідача в цій частині та пояснення з цього приводу Прокурора та інших сторін суд доходить наступних висновків.

В обґрунтування стягнення відшкодування земельного податку Прокурор та Позивачі посилаються на норми ст.797 Цивільного кодексу України, відповідно до якої плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

З даної норми вбачається, що остання фактично передбачає складові, з яких може складатися плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), і, зокрема, що крім плати за користування безпосередньо самою будівлею або спорудою вона може складатися і з плати за користування земельною ділянкою під цією будівлею або спорудою.

Проте, дана норма не передбачає ні прямого обов'язку орендаря сплачувати таку плату за користування земельною ділянкою, ні чіткого, конкретного розміру або порядку нарахування розміру такої плати.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України:

«За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.»

Відповідно до п.5.1.12. Договору Орендар повинен перераховувати плату за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок Орендодавця згідно виставлених рахунків.

Таким чином, даним пунктом дійсно не визначено ні чіткий алгоритм розрахунку розміру саме плати за користування земельною ділянкою, крім фрази про пропорційність до орендованої площі, зокрема і, що це пропорційне відшкодування податку за землю, який сплачується Позивачем-2, ні про яку саме земельну ділянку йдеться мова.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.79 Земельного кодексу України:

«Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.»

Відповідно до ч.1 ст.79-1 зазначеного Кодексу:

«Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.»

В даному випадку розмір та установлені межі земельної ділянки, на якій знаходиться орендоване майно, визначені державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_3 від 08.09.2005, згідно якого це земельна ділянка №11, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1200 га.

Крім того, згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України:

«Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.»

В постанові по справі 914/4540/14 3-436гс16.doc від 6 липня 2016 року Верховний Суд України зазначив, що визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами, тому суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що Договір не є укладеним, а отже, відсутні підстави для стягнення орендної плати.

Згідно з абз.6 п.2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»:

«Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.»

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення договору оренди в період з грудня 2015 року по серпень 2016 року включно, тобто протягом 9 місяців, Відповідачем на користь Позивача-2 була сплачена грошова сума плати за користування земельною ділянкою в розмірі 23450,72 грн., яка визначалася саме як відшкодування Відповідачем Позивачу-2 частини сплаченого останнім земельного податку за вищевказану земельну ділянку, визначену наведеним державним актом, обрахованої пропорційно займаній Відповідачем орендованої площі предмету оренди.

Тобто, враховуючи, що сторони своїми вищевказаними фактичними діями, які повторювалися 9 місяців поспіль, узгодили саме такий алгоритм розрахунку плати за користування земельною ділянкою, у суду відсутні правові та фактичні підстави для висновку про недосягнення сторонами згоди щодо цієї умови договору та неукладеність договору в цій частині з підстав недостатньої деталізації п.5.1.12. Договору.

Посилання Відповідача на Податковий кодексу України судом не можуть бути прийняті, оскільки саме між Відповідачем та Позивачем-2 відсутні саме податкові відносини, а наявні спірні орендні правовідносини щодо порядку визначення такої передбаченої ст.797 Цивільного кодексу України складової плати, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), як плата за користування земельною ділянкою, яка лише щодо визначення її розміру прив'язується до суми сплаченого Позивачем-2 земельного податку.

Некоректне скорочене зазначення назви платежу в рахунках, які виставляв з цього приводу Відповідачу-2 Позивач, а саме, «земельний податок» замість «відшкодування земельного податку» чи «плата за користування земельної ділянкою» не спростовує вищевказаного висновку суду.

Крім того, навіть за умови визнання обґрунтованими доводів Відповідача щодо безпідставної сплати ним вищевказаних платежів, чого даним судом зроблено не було, посилання Відповідача, що неповернута їй сума має бути зарахована в рахунок погашення боргу за оренду приміщення, судом не приймається з наступних підстав.

По-перше, Відповідачем не наведено жодної норми чинного господарського чи цивільного законодавства або Договору, яка б підтверджувала зазначену позицію Відповідача.

По-друге, згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України:

«Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.»

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.601 зазначеного Кодексу:

« 1. Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

2. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.»

Згідно з п.31 листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. за №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України":

«Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань.»

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України:

«Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.»

Відповідачем не представлено суду доказів направлення Позивачу-2 заяви з чітким зазначенням, яку саме чітко вказану суму платежів та за який період, які Відповідач вважає безпідставно сплаченими, останній просить зарахувати та в рахунок якої саме суми інших платежів (зокрема і орендної плати або комунальних послуг) та за який період.

Згідно пояснень Позивача-2, у кінці 2016 року у зв'язку з самостійно виявленою помилкою, а саме помилково рахували, що на земельній ділянці №11 кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_3 від 08.09.2005 площею 0,1200 га, розташована будівля 1/43, насправді на цій ділянці розташована будівля 1/309 з загальною площею приміщень 750,9кв.м, було зроблено перерахунок по відшкодуванню земельного податку ФОП ОСОБА_11 після уточнення в управлінні земельних ресурсів ставки податку, нормативної грошової оцінки, розміру земельного податку, на підставі уточнених даних було подано уточнені декларації з перерахунками, лист з проханням про повернення переплачених коштів у зв'язку з уточненням до Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у м. Чернігові. Після повернення коштів на розрахунковий рахунок ліцею з Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у м. Чернігові ФОП ОСОБА_11 було повернуто кошти в сумі 12186,09 грн. на розрахунковий рахунок згідно її листа.

Як вбачається з листа-вимоги ФОП ОСОБА_11 щодо розрахунків плати за користування приміщенням по договору оренди №16 від 01 грудня 2015 року вих.№01/17 від 17.01.2017 на адресу Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, ФОП ОСОБА_11 просила надати копії документів, які слугують підставою нарахування і справляння плати за землю, нормативно-обґрунтований розрахунок за період дії договору оренди №16, в тому числі, зокрема, плати за землю, а також в разі розбіжностей та помилково завищеного нарахування плати за користування об'єктом оренди, в тому числі орендної плати, комунальних і компенсаційних платежів та плати за землю, провести відповідне перерахування платежів за період дії договору оренди №16 із наданням ФОП ОСОБА_11 відповідного розрахунку коригувань для подальшого узгодження.

У відповіді на вищевказану вимогу Позивачем-2 (лист від 31.01.2017 №43) було зазначено, що розрахунок земельного податку на рік проводиться наступним чином: площа згідно договору оренди 208,7 кв.м ділиться на загальну площу будівлі згідно технічної документації 750,9 кв.м, множиться на площу земельної ділянки 1200 кв.м, множиться на нормативну грошову оцінку 1105,07 грн., множиться на ставку податку 3, ділиться на 100, що дорівнює 11039,63 грн. та платиться рівними частинами щомісячно.

Листом від 07.02.2107 за №04/17 Відповідач надав Позивачу-2 реквізити рахунку для перерахування (повернення) зайво сплаченого платежу «земельний податок».

Платіжним дорученням №109 від 08.02.2017 Позивачем-2 було повернуто Відповідачу 12186,09 грн. зайво сплаченого земельного податку.

Таким чином, зазначений лист-вимога ФОП ОСОБА_11 за вих.№01/17 від 17.01.2017 не є заявою саме про зарахування чітко визначених зустрічних однорідних вимог.

Доказів своєчасної повної сплати орендної плати, відшкодування електроенергії та плати за водопостачання, відшкодування земельного податку за вищевказаний період Відповідач не надала.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою: орендної плати в сумі 11571,18 грн. за грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року, відшкодування електроенергії в сумі 3496,33 грн. за грудень 2016 року, січень-травень 2017 року, відшкодування плати за водопостачання 17,37 грн. за квітень 2017 року, відшкодування земельного податку в сумі 3905,81 грн. за січень-квітень 2017 року, а також стягнення на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету орендної плати до обласного бюджету в сумі 9325,18 грн. за січень-квітень 2017 року є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Статтею 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГКУ:

"Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором."

Згідно з ч.1 ст.216 ГКУ:

"Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.217 ГКУ:

"Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції."

Згідно з ч.1 ст.218 ГКУ:

"Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання."

Відповідно до ч.1 ст.230 ГКУ:

"Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання."

Згідно з п.1 ст.546 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 Цивільного кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 3.7 Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф в розмірі 10% від суми заборгованості.

Враховуючи викладене, Прокурор просить стягнути з Відповідача відповідно до наданого розрахунку:

- на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету пеню за період з 01.10.2016 по 01.03.2017 в сумі 507,04 грн. та штраф у сумі 482,02 грн.;

- на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою пеню за період з 01.10.2016 по 01.03.2017 в сумі 789,14 грн. та штраф у сумі 723,03 грн.

Відповідно до п.п.1.9 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами) з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За результатами здійсненої судом перевірки нарахування заявлених до стягнення сум пені та штрафу встановлено, що розмір пені та штрафу розрахований правильно, а тому дані суми підлягають стягненню з Відповідача в повному обсязі.

Крім того, Прокурор просить розірвати договір оренди нерухомого майна №16 від 01.12.2015, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, укладений між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нерухоме державне майно загальною площею 208,7 кв. м., що мають окремий вхід, розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Стрілецька,1, вартість якого становить 352369,20 грн. та повернути його балансоутримувачу - Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою.

В обґрунтування даної позовної вимоги Прокурором зазначено, що відповідно до п.8.1.2. Договору у разі несплати орендної плати Орендарем протягом трьох місяців підряд або допущення заборгованості з орендної плати у сумі, що перевищує сумарний розмір орендної плати за останні три місяці, Орендодавець має право відмовитись від Договору та вимагати повернення майна, що відповідає положенням ст.782 Цивільного кодексу України.

Водночас, оскільки згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору не допускається, тому Прокурор просить розірвати вказаний Договір.

Відповідач вважає, що не існує заборгованості з орендної плати за три місяці, тому немає підстав для розірвання договору звільнення приміщення та повернення його балансоутримувачу.

У позовній заяві Прокурор просив стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою заборгованість з орендної плати 12050,60 грн. (вересень-грудень 2016 року, січень 2017 року).

Згідно з заявою про збільшення позовних вимог, поданою Прокурором у судовому засіданні 05.04.2017, сума боргу з орендної плати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою складала 14538,09 грн. (вересень-грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року), на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету - в сумі 9640,40 грн. (жовтень-грудень 2016 року, січень 2017 року).

Відповідно до поданої в судовому засіданні 01.06.2017 заяви Прокурора про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом як заява про зменшення позовних вимог, та наданих Позивачем-2 розрахунків заборгованість Відповідача з орендної плати становить:

1) на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою:

- орендна плата в сумі 11571,18 грн. за грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року;

2) на користь Чернігівської обласної ради в дохід обласного бюджету:

- орендна плата до обласного бюджету в сумі 9325,18 грн. за січень-квітень 2017 року.

У період розгляду справи Відповідачем частково була сплачена орендна плата на користь Позивачів, що підтверджується копіями квитанцій від 04.05.2017 на суму 7336,00грн. та від 23.05.2017 на суму 8000,00 грн., наданими Відповідачем.

Згідно з ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України:

«Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.»

Відповідно до абз.1,8 п.п.5.1. п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 (із змінами) Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" (із змінами):

"5.1. Вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд. "

В постанові по справі №910/16306/13 від 21 січня 2015 року Верховний Суд України зазначив, що залишаючи без змін постанову апеляційного суду про відмову в задоволенні позову щодо розірвання Договору з підстав заборгованості з орендної плати, суд касаційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем погашено заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 98 913 грн 28 коп. Так, згідно з довідкою Державної податкової інспекції в Солом'янському районі м. Києва від 11 вересня 2013 року на час ухвалення судом рішення у справі у відповідача відсутня заборгованість перед бюджетом з орендної плати. Цю обставину не заперечували під час розгляду справи ані прокурор, ані позивач.

Таким чином, підставою правомірної відмови в розірванні договору оренди у вищевказаній постанові став факт саме повного погашення заборгованості з орендних платежів, який відсутній в даній господарській справі.

Згідно ч.3 ст.291 Господарського кодексу України:

"На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.651 Цивільного кодексу України:

" 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору."

Згідно ч.ч.1,3 ст.26 Закону №2269:

"1. Одностороння відмова від договору оренди не допускається.

3.Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України."

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.653 Цивільного кодексу України:

"У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили."

Згідно ст.29 Закону №2269:

"За невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором."

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України:

"У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі."

Згідно п.10.10. Договору у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Таким чином, наслідком розірвання договору оренди є повернення орендованого майна Орендодавцю.

Тобто, належною, передбаченою вищевказаними нормами Договору та чинного цивільного законодавства, формою захисту порушених прав Позивача-2, як Орендодавця, в даному випадку буде повернення Відповідачем орендованого майна Позивачу-2.

Враховуючи приписи вищенаведених пунктів Договору, статей Закону України "Про оренду державного і комунального майна", Цивільного та Господарського кодексів України, а також те, що станом на момент подання позову у Відповідача був факт не сплати орендної плати більше трьох місяців, на даний момент винесення судового рішення наявна заборгованість з орендної плати більше трьох місяців, що на думку суду є істотними порушеннями умов договору, суд доходить висновку, що позов в частині розірвання оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №16 від 01.12.2015, укладеного між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звільнити нерухоме державне майно загальною площею 208,7 кв. м., що мають окремий вхід, розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Стрілецька,1, вартість якого становить 352369,20грн. та повернути його балансоутримувачу - Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

З урахуванням викладеного, враховуючи повне задоволення позову, судовий збір у сумі 8485,54 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Прокуратури Чернігівської області, яка фактично сплатила судовий збір за подання даного позову.

Керуючись ст.ст.22, 33, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14033, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою (вул. Стрілецька, 1, м. Чернігів, 14033, ідентифікаційний код 08190661, р/р 1492 ГУДКУ в Чернігівській області, МФО 853592) орендну плату в сумі 11571 грн. 18 коп., відшкодування електроенергії в сумі 3496грн. 33 коп., відшкодування плати за водопостачання 17 грн. 37 коп., відшкодування земельного податку в сумі 3905 грн. 81 коп., пеню в сумі 789 грн. 14 коп. та штраф в сумі 723грн. 03 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Чернігівської обласної ради (пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14005, ідентифікаційний код 38054398) в дохід обласного бюджету (р/р 0002 в ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, код 38054398, КБК 22080400) орендну плату в сумі 9325 грн. 18 коп., пеню в сумі 507 грн. 04 коп., штраф в сумі 482 грн. 02 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №16 від 01.12.2015, укладений між Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою (вул. Стрілецька, 1, м. Чернігів, 14033, ідентифікаційний код 08190661) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14033, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

5. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14033, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити нерухоме державне майно загальною площею 208,7 кв.м, що мають окремий вхід, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 352369,20 грн. та повернути його балансоутримувачу - Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою (вул. Стрілецька, 1, м. Чернігів, 14033, ідентифікаційний код 08190661).

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14033, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м.Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 02910114, р/р 6008 ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 8485 грн. 54 коп. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 червня 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір