ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа № 914/1013/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

від відповідача не зявився

від Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго №74 від 26.04.2017 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 03.04.2017 (суддя Мазовіта А.Б.)

за скаргою Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго, №74 від 26.04.2017 року на дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

у справі № 914/1013/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до відповідача: Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго

про стягнення 18 553,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Львівської області від 03.04.2017 у справі № 914/1013/16 в задоволенні скарги Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго», м.Стебник, Львівська область, на дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, м.Дрогобич, - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що, враховуючи вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», у відповідача з 30.11.2016 р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 30.06.2016р. у справі №914/1013/16, але не лише у звязку із набранням вказаним Законом чинності, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами. Таким чином, наявність лише листа боржника про прийняття ним одностороннього рішення щодо списання заборгованості не є достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі скаржник/боржник просить дану ухвалу скасувати та прийняти нову якою скаргу заявника задоволити, мотивуючи це тим, що єдиною умовою для списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є набрання чинності даним Законом. Вважає, що списання заборгованості не потребує будь яких дій від теплопостачального підприємства щодо включення до відповідного реєстру.

В судове засідання не зявився представник відповідача та органу виконавчої служби, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області надійшло клопотання без участі представника, а також письмові пояснення по суті апеляційної скарги.

Апеляційний суд, враховуючи законодавчо встановлені процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, те, що явка представників сторін не визнавалася обовязковою, вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача та органу ДВС на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.06.2016 р. у справі №914/1013/16 стягнуто з Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 4 698 грн. 10 коп. пені, 907 грн. 62 коп. 3% річних, 11 003 грн. 03 коп. інфляційних нарахувань, 1 320 грн. 81 коп. судового збору.

30.06.2016р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 13.06.2016р. видано наказ.

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.09.2016р. відкрито виконавче провадження (ВП №52153838) з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 30.06.2016 р. у справі №914/1013/16.

Листом за вих. №19 від 14.02.2017р. боржник звернувся до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п.16 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із списанням заборгованості.

Листом за вих. №В-3/09-13/381 від 21.02.2017р. Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомив боржника про неможливість закінчення виконавчого провадження з наведених ним підстав у звязку із ненаданням підтвердження погодження списання штрафних санкцій з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відтак, заявник (боржник) вважає таку бездіяльність органу ВДВС незаконною.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., згідно з яким Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. втратив чинність, окрім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності Законом від 02.06.2016 р.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «ОСОБА_1 України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р., який набрав чинності 30.11.2016 р., цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 Закону).

Згідно статті 1 вищевказаного Закону, процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 вищезгаданого Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються:

копії установчих документів;

копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності;

копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період;

довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період;

копії актів звіряння взаєморозрахунків;

розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Згідно ч.3 ст.7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

З наведених положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016р. вбачається, що для списання заборгованості боржника перед стягувачем сторонам необхідно здійснити комплекс організаційних та розпорядчих заходів.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобовязанням в цьому Законі визнається заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансовою звітністю - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Частинами 1, 3, 7, 9 статті 8 наведеного Закону встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації; відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; відповідальність за бухгалтерський облік господарських операцій, повязаних з ліквідацією підприємства, включаючи оцінку майна і зобовязань підприємства та складання ліквідаційного балансу і фінансової звітності, покладається на ліквідаційну комісію, яка утворюється відповідно до законодавства.

Отже, вказаним Законом передбачено ведення бухгалтерського обліку та подання звітності навіть відносно підприємств, що знаходяться в стадії ліквідації.

Враховуючи вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», у відповідача з 30.11.2016 р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 30.06.2016 р. у справі №914/1013/16, але не лише формальне у звязку із набранням вказаним Законом чинності, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

Таким чином, реалізація права боржника за вищевказаними нормами Закону залежить від певної процедури, а списання заборгованості - від зустрічних дій контрагентів.

Наявність лише листа боржника про прийняття ним одностороннього рішення щодо списання заборгованості не є достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявником не доведено незаконності дій державного виконавця щодо відмови у закінченні виконавчого провадження, а відтак подана скарга є необґрунтованою.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що для списання неустойки, 3 % річних та втрат коштів від інфляції в порядку, передбаченому вказаним Законом, відповідач мав набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто, бути включеним до відповідного передбаченого Законом реєстру. Належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених ч. 2 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", для включення до такого реєстру, у матеріалах справи відсутні.

При цьому, положення вказаного Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не містить норм, які б передбачали автоматичне списання нарахованих пені, інфляційних втрат та річних з дня набрання чинності Законом або встановлювали процесуальні наслідки набрання ним чинності.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У свою чергу, скаржник не навів обґрунтованих доводів та підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору в порядку ст.49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 03.04.2017 у справі № 914/1013/16 - залишити без змін, апеляційну скаргу Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго №74 від 26.04.2017 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2017 р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Кравчук Н.М.

ОСОБА_1