КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/2794/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: Кучеренко Р.В.

від відповідача: Григорян О.О., Швець І.В., Савчук І.В.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента.

ЛТД"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 04.04.2017 року

у справі № 910/2794/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента.

ЛТД"

до Антимонопольного комітету України

про визнання рішення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 р. відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.05.2017 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 06.06.2017 року.

Розпорядженням у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці змінено склад колегії суддів.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, рішенням Антимонопольного комітету України (відповідач) від 27.12.2016 р. № 569-р визнано, що:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (надалі - позивач) вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 03.01.2013 № 242-26/07-83; за зазначене порушення накладено на Позивача штраф в розмірі 108000,00 гривень;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді надання інформації в неповному обсязі Відповідачу на вимогу Державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 06.05.2014 № 143-26.13/09-4072 і за зазначене порушення накладено штраф в розмірі 108000,00 гривень;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді надання інформації в неповному обсязі Відповідачу на вимогу Державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 12.08.2014 № 143-26.13/09-7350, за зазначене порушення накладено штраф в розмірі 108000,00 гривень;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" вчинило порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді надання інформації в неповному обсязі Відповідачу на вимогу Державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 31.03.2015 № 143-29.3/09-3213, за зазначене порушення накладено штраф в розмірі 108000,00 гривень;

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, просив визнати його недійсним, посилаючись на те, що оскаржуване рішення являється протиправним, ґрунтується на обставинах, що не відповідають дійсності, порушують принципи права та не відповідають практиці застосування законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі статей 3, 16, 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", позивачу було направлено вимоги про надання інформації.

У зв'язку з розглядом Антимонопольним комітетом справи № 242-26.13/390-12 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суб'єктами, що діють на ринках лікарських засобів, на підставі статей 3, 7, 16, 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", позивачу була надіслана вимога 1, у якій позивачу було запропоновано до 31.01.2013 р. надати до Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів цієї вимоги.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №010, вказану вимогу вручено уповноваженому представнику ТОВ "Вента-ЛТД" 09.01.2013 р.

Листом від 30.01.2013 р. № 93 (вх. № 8-09/957 від 01.02.2013) ТОВ "Вента ЛТД" надало Комітету інформацію на вимогу 1 в неповному обсязі, а саме: не надало відповіді на пункти 5, 6, 10, 11 вимоги.

У зв'язку з розглядом справ № 242-26.13/125-12, 242-26.13/390-12 та 143-26.13/63-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, на підставі статей 3, 7, 16, 22 та 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", позивачу було надіслано вимогу 2.

У вимозі 2 Товариству з обмеженою відповідальністю "Вента-ЛТД" запропоновано надати інформацію та копії документів на пункти 1-10 вимоги щодо кожного питання окремо у термін до 13.06.2014 р., на пункти 11- 26 - у термін до 27.06.2014 р.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 753 вимогу 2 вручено представнику ТОВ "Вента-ЛТД" 14.05.2014 р.

Листом від 22.05.2014 р. № 524 (вх. № 8-143/4438 від 26.05.2014р.) та листом від 27.06.2014 р. №654 (вх. № 8-143/5724) ТОВ "Вента-ЛТД" надало Комітету інформацію на вимогу 2 в неповному обсязі, а саме: не надало відповіді на пункти 5, 6, 7, 11, 13, 26 вимоги 2.

У зв'язку з розглядом Комітетом справи № 142-26.13/65-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, позивачу була надіслана вимога 3 про надання інформації та належним чином засвідчених копій документів щодо кожного питання окремо у термін до 05.09.2014 р.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення №348, вимогу3 вручено представнику ТОВ "Вента-ЛТД" 18.08.2014р.

Листом від 04.09.2014 р. № 911 позивач надав Комітету інформацію на вимогу 3 в неповному обсязі, а саме: не надав відповіді на пункти 5, 6, 7,11, 14, 20 вимоги.

У зв'язку з розглядом справи № 142-26.13/65-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, до ТОВ "Вента-ЛТД" була надіслана вимога 4 про надання інформації та належним чином засвідчених копій документів щодо кожного питання окремо у термін до 17.04.2015 р.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення №246, вимогу 4 вручено представнику ТОВ "Вента-ЛТД" 08.04.2015р.

Листом від 23.04.2015 р. № 419 позивач надав Комітету інформацію на вимогу 4 в неповному обсязі, а саме, не надав відповіді на пункти 5, 6, 7, 11, 14, 17 вимоги.

При цьому, позивач зазначав, що він надав мотивовані відповіді на запитувану Комітетом інформацію у повному обсязі, а відомості, що не були надані - відсутні у позивача.

Крім того, позивач вважає необґрунтованим розмір накладеного Комітетом штрафу - 108 000,00 грн. за кожне порушення.

Заперечуючи проти позову, Комітет зазначає, що вимоги про надання інформації являються обов'язковими до виконання, відтак, ТОВ "Вента-ЛТД" мало надати інформацію по всіх пунктах таких вимог; а у випадку відсутності запитуваної інформації - повідомити про це Комітет та надати ґрунтовні пояснення щодо причин її неподання або відсутності.

Натомість, у наданих відповідях ТОВ "Вента-ЛТД" не надало Комітету пояснень щодо відсутності запитуваної інформації та причин такої відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За правилами ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Антимонопольного комітету України має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 22-1 Закону "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що вимоги державного уповноваженого Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання інформації Комітету у встановлені органами Комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції вірно вказав, що Антимонопольний комітет України правомірно дійшов висновку про те, що позивач, не подавши інформацію в повному обсязі на вимоги Комітету у встановлені ним строки та не надавши пояснень щодо причин такого неподання, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які передбачені пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Таким чином, оскільки Комітет у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента-ЛТД" відповідну інформацію, необхідну для розслідування у справ, а позивач, у свою чергу, був зобов'язаний надати запитувану інформацію в повному обсязі у встановлені строки; невиконання розпоряджень, рішень і вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про антимонопольний комітет України", тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Обов'язок надання відповіді на вимогу органів Комітету передбачений статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України». У разі відсутності у суб'єкта господарювання запитуваної інформація або у разі неможливості її надання, останній повинен надати письмові пояснення щодо зазначеної інформації. Витребувана органом Комітету інформація необхідна для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Положенням статті 22 Закону України «Про Антимонопольного комітету України» передбачено, що вимоги державного уповноваженого Комітету є обов'язковими для виконання у визначений ним строк.

Таким чином дії ТОВ «Вента.ЛТД», які полягали у поданні інформації в неповному обсязі на вимоги державного уповноваженого у встановлені ним строки, є актами невиконання конкретних, заснованих на законі вимог державного органу, та відповідно, порушеннями, передбаченими пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Комітету накладають штраф за порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 цього ж Закону у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Рішення Комітету щодо накладання штрафу приймаються виключно органом Комітету відповідно до статті 52 вищезазначеного Закону. Уживаючи формулювання «до одного відсотків», Закон залишає визначення точного розміру штрафу за органами Комітету залежно від обставин кожної конкретної справи; такі повноваження, за своєю природою, належать до дискреційних, які реалізуються Комітетом з певною свободою розсуду.

Розмір чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2015 рік (рік, який передував прийнятому Комітетом Рішенню) у ТОВ «Вента-ЛТД» склав 6 656 653 тис. грн.

Таким чином, законодавством передбачено, що за кожне окреме порушення, у вигляді подання інформації в неповному обсязі Комітет, має право накласти штраф у розмірі до 66 566,53 тис, грн. Тобто, максимальна сума штрафу за чотири аналогічні порушення могла становити 266 266,12 тис, грн.

Рекомендаційні роз'яснення Комітету носять саме рекомендаційний характер і направлений на уніфікацію підходів органів Комітету до застосування ними штрафів.

Відповідно до пункту 17 Рекомендаційних роз'яснень Комітету від 09.08.2016 № 39-рр, пом'якшуючими обставинами при зменшенні штрафу до 50 відсотків є:

припинення відповідачем дій (бездіяльності), що містять ознаки порушення, до прийняття відповідного рішення, попереднього рішення органу Комітету;

усунення умов, що сприяли вчиненню порушення, до прийняття відповідного рішення;

співпраця під час розгляду справи з органами Комітету, що сприяла з'ясуванню обставин справи, зокрема виявленню фактів, відомостей, про які органи Комітету не запитували, або виявленню інших порушень законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі вчинених іншими особами.

Однак, слід зазначити, що Позивач не вчинив жодних дій, які могли б підпадати під пом'якшуючі обставини. Надання інформації на вимогу Комітету - це обов'язок Позивача. Більш того, Позивач до цього часу не надав Комітету інформацію у повному обсязі, що запитувалась у зазначених Вимогах, і не визнає вчинення ним факту порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, твердження ТОВ «Вента.ЛТД» в апеляційній скарзі про те, що Комітетом повинні враховуватися пом'якшуючі обставини при розрахунку розміру штрафу відносно Позивача є необгрунтованими та не відповідають дійсності.

Дослідивши зібрані по справі документи, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності прийняття рішення від 27.12.2016 р. № 569-р; при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет діяв у межах власних повноважень, у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та являються обґрунтованими, а розмір накладеного штрафу належним чином обґрунтований та відповідає вимогами законодавства.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року у справі №910/2794/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу №910/2794/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна