РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017Справа №910/8005/17

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Нефьодов С.М. (дов. від 18.05.2017)

від відповідача: Сисин Л.В.(дов від 06.04.2017)

В судовому засіданні 06.06.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про визнання виконавчого напису, вчиненого 14.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №177, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8005/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.06.2017, до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець Оксану Сергіївну, зобов'язано сторін та третю особу надати певні документи по справі.

Через відділ діловодства суду 02.06.2017 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець Оксану Сергіївну надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

02.06.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Представники сторін у судове засідання 06.06.2017 з'явилися, надали усні пояснення по справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізнг Україна» (надалі за текстом - Позивач) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МИР» (надалі за текстом - Відповідач) був укладений Договір про фінансовий лізинг № 00011334 (далі за текстом - Договір), предметом якого є автомобіль VW Passat Highline 1.8 TSI ВМТ.

Згідно з умовами договору вартість об'єкту лізінгу складає 45 639,04 доларів США, що на час укладання договору становило 1 012 000,07 гривні; авансовий платіж становив еквівалент 13 691, 71 дол. США; обсяг фінансування еквівалент 31 947, 33 дол. США; кількість лізингових платежів - 60; лізинговий платіж - еквівалент 943, 53 дол. США; адміністративний платіж еквівалент 684, 59 дол. США.

Договір укладено на строк 60 місяців та передбачав щомісячні платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Невід'ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг є також Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, згідно п. 4.1 яких Порше Лізинг Україна зберігає за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей контракт та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

По акту прийому-передачі від 01.09.2015 року предмет лізингу був переданий Позивачу у користування.

Відповідно до п. 6.1 Умов Договору, для експлуатації Об'єкта лізингу Позивач щомісяця здійснюватиме на користь Відповідача платежі відповідно до Графіка покриття виплат та виплат лізингових платежів, що являє собою невід'ємну частину цього Договору та інших положень контракту.

Згідно з п. 6.3 Умов Договору, сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим Договором на користь Відповідача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу.

Відповідно до п. 8.3.2 Умов договору, якщо Позивач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, відповідач має право розірвати Договір/відмовитись від Договору і витребувати Об'єкт лізингу від Позивача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

За твердженням відповідача, з моменту укладання Договору про фінансовий лізинг Позивач порушував строки сплати щомісячних платежів, а станом на травень 2015 року, взагалі перестав виконувати свої зобов'язання щодо сплати даних платежів.

Ураховуючи порушення позивачем, як лізингоодержувачем, строків сплати лізингових платежів, відповідач направив останньому повідомлення про відмову від договору (вих.№00011334 від 18.07.2016) разом із рахунками-фактурами від 06.05.2016, 03.06.2016, 06.06.2016, 16.06.2016, 05.07.2016, 05.07.2016, 18.07.2016 із зазначенням заборгованості за період прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач дану Вимогу отримав, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за №671 (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи)

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що посилання Позивача про неотримання Вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору є хибними та такими, що спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

14.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець Оксаною Сергіївною на підставі заяви відповідача вчинено виконавчий напис, що зареєстрований під №177 про повернення лізингоодержувачем (позивачем - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мир») на користь лізингодавця (відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна») об'єкта фінансового лізингу транспортний засіб: марки - VOLKSVAGEN, модель - PASSAT 1,8, номер шасі (кузова, рами) - WVWZZZ3CZFE475594, рік виробництва - 2015, колір - коричневий, державний номер - АА 1007 ОН, вартістю 730 774, 90 грн., що було передано в користування на умовах фінансового лізингу за Договором про фінансовий лізинг № 00011334, укладеного 25 серпня 2015 року, за невиплачену в період з 16 травня 2016 року по 18 липня 2016 року заборгованість, станом на 18 липня 2016 року у розмірі: 70741,75 грн, - несплачені орендні платежі, 2120,34 грн. - штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів. Разом становить 72 862,09 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

При вчиненні виконавчих написів нотаріуси керуються Цивільним кодексом України. Законом України "Про нотаріат". Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" тощо. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" також передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5. у п.п. 3.1, 3.5 глави 16 розділу II передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99 р., для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Зазначена позиція викладена в Постанові ВГСУ від 07 вересня 2016 року по справі №910/32719/15.

Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусу були надані усі необхідні документи визначені Переліком, виконавчий напис вчинено з дотриманням відповідного порядку та відповідає вимогам Закону.

З аналізу вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що викладені позивачем у позові обставини в обґрунтування підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не знайшли свого фактичного підтвердження, у зв'язку із чим у позові слід відмовити.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду позові та поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 111-28 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про визнання виконавчого напису, вчиненого 14.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №177, таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.06.2017

Суддя М.О. Лиськов