КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Справа№ 910/12128/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Іванов О.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 27.02.2017р.

у справі №910/12128/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010"

про зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. у справі №910/12128/16 було зупинено провадження до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги у пов'язаній з нею справі №910/3353/15-г.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. у справі №910/12128/16 про зупинення провадження по справі і передати справу на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, що на думку позивача призвело до безпідставного зупинення провадження у справі. Зокрема, позивач наголошував на тому, що суд не проаналізував предмети спорів у зазначених справах і помилково дійшов висновку про те, що справа №910/3353/15 про визнання недійсними рішень зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс» та справа №910/12128/16 про припинення договору найму та зобов'язання повернути орендовані приміщення є пов'язаними та можуть будь-яким чином впливати одна на одну.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2017р., апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2017р., апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2017р.

В судове засідання 11.05.2017р. з'явився лише представник позивача. Представник відповідача не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

В судовому засіданні 11.05.2017р. представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи відповідно до ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Окрім того, представник позивача надав пояснення, в яких просив суд задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. про зупинення провадження у справі №910/12128/16 скасувати і передати справу на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017р., на підставі ст. ст. 69, 77, 102 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на п'ятнадцять днів, а розгляд справи відкладено на 25.05.2017р.

В судове засідання 25.05.2017р. представники сторін не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана судом обов'язковою, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також зважаючи на обмеженість строків розгляду апеляційної скарги на ухвали місцевого господарського суду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 25.05.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, надані у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010" (далі - відповідач) звільнити та повернути орендовану частину цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-а, площею 3600 кв. м - для розміщення складських приміщень, та площею 10 кв. м - для розміщення офісу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2014р. між сторонами було укладено договір №02/01 оренди частини цілісного майнового комплексу строком до 31.12.2014р., дію якого сторони не пролонгували, а отже вказаний договір є таким, що закінчився, у зв'язку з чим передане в оренду майно підлягає поверненню відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі №910/12128/16.

В процесі судового розгляду місцевий господарський суд дійшов висновку про пов'язаність справи №910/12128/16 з іншою господарською справою №910/3353/15-г, яка знаходилася у провадженні Київського апеляційного господарського суду, у зв'язку з чим на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України виніс ухвалу від 27.02.2017р. про зупинення провадження у справі №910/12128/16 до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги у пов'язаній з нею справі №910/3353/15-г.

Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду, зазначаючи про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №910/12128/16.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у ній є вимоги позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс") про зобов'язання відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-2010") звільнити та повернути орендовану частину цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-а, площею 3600 кв. м - для розміщення складських приміщень, та площею 10 кв. м - для розміщення офісу.

Судом було з'ясовано, що відносно вищезгаданого майна між сторонами було укладено низку договорів та додаткових угод, а саме:

- договір №02/01 від 02.01.2014р. оренди частини цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-а, площею 3600 кв.м - для розміщення складських приміщень, та площею 10 кв. м - для розміщення офісу. Обєкт оренди було передане позивачем, як орендодавцем, відповідачу, як орендарю, за актом приймання-передачі від 02.01.2014р. Вказаний договір було підписано від імені позивача директором товариства Кажданом С.В., а від імені відповідача - директором товариства Бондаренко С.М.;

- додатковою угодою №1 від 30.03.2015р., укладеною позивачем в особі директора Денисенко В.О. та відповідачем в особі директора Бондаренко С.М., договір оренди частини цілісного майнового комплексу №02/01 від 02.01.2014р. було розірвано, а орендовані приміщення передані орендарем орендодавцю згідно з актом здачі-приймання від 30.03.2015р.;

- між позивачем в особі директора Денисенко В.О. та відповідачем в особі директора Бондаренко С.М. укладено договір №01/04/15 від 01.04.2015р. оренди цілісного майнового комплексу , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-а, площею 3 600 кв. м - для розміщення складських приміщень, та площею 10 кв. м - для розміщення офісу. Об'єкт оренди було передано позивачем, як орендодавцем, відповідачу, як орендарю, згідно з актом приймання-передачі від 01.04.2015р.;

- додатковою угодою №1 від 25.08.2015р., укладеною між позивачем в особі директора Денисенко В.О. та відповідачем в особі директора Бондаренко С.М., договір оренди частини цілісного майнового комплексу №01/04/15 від 01.04.2015р. було розірвано, а орендовані приміщення передані орендарем орендодавцю згідно з актом здачі-приймання від 25.08.2015р.;

- між позивачем в особі директора Денисенко В.О. та відповідачем в особі директора Бондаренко С.М. було укладено договір №01/04/15/1 від 26.08.2015р. оренди цілісного майнового комплексу , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 62-а, площею 3 600 кв. м - для розміщення складських приміщень, та площею 10 кв. м - для розміщення офісу, яке було передане орендодавцем орендарю за актом приймання-передачі від 26.08.2015р.

В процесі судового розгляду було встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2016р. у справі №910/3353/15-г (за результатами нового розгляду справи) за позовом Каждана Сергія Владиленовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" про: визнання недійсними зборів учасників товариства відповідача, оформлених протоколом №1 від 20.01.2015р.; скасування рішення зборів учасників товариства відповідача від 20.01.2015р.; скасування реєстраційної дії (рішення) від 22.01.2015р. №022051, якою вчинено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс", не пов'язану зі змінами до установчих документів, проведену на підставі протоколу зборів учасників №1 від 20.01.2015р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016р. вищевказане судове рішення у справі №910/3353/15-г було скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Однак постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017р. у справі №910/3353/15-г постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016р. було скасовано, а справу №910/3353/15-г передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

На час винесення оскаржуваної ухвали у справі №910/12128/16 рішення суду у справі №910/3353/15-г перебувало на стадії апеляційного оскарження у Київському апеляційному господарському суді.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, виходячи з положень ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення в іншій справі.

Пов'язаною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (аналогічна правова позиція наведена в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Надані суду матеріали та пояснення сторін свідчать про те, що при розгляді справи №910/3353/15-г можуть бути встановлені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у справі №910/12128/16. Зокрема, щодо наявності повноважень керівника (повноважень представляти інтереси товариства без довіреності) у особи, яка від імені позивача укладала з відповідачем низку договорів щодо встановлення та припинення (розірвання) орендних правовідносин відносно майна, вимога про повернення якого розглядається у справі №910/12128/16, і як наслідок, з'ясування питання щодо того, чи мало місце схвалення вказаних правочинів Товариством з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" та наявності правових підстав для повернення об'єкту оренди.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про пов'язаність справ №910/3353/15-г та №910/12128/16, оскільки для правильного вирішення справи №910/12128/16 необхідним є встановлення обставин у справі №910/3353/15-г, а відтак місцевим господарським судом було правильно застосовано норми ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. у справі №910/12128/16 прийнята з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 79, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. у справі №910/12128/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. у справі №910/12128/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12128/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк