ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2017 Справа № 907/194/17

за позовом релігійної організації Православної релігійної громади Української Православної Церкви Всіх Скорбящих Радість, м.Мукачево

до відповідача ОСОБА_1 сільської ради, с.Лавки, Мукачівстький район

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (дов. б/н від 06.03.17)

від відповідача не зявився ( у судовому засіданні 10.05.17 -ОСОБА_3 - сільський голова)

СУТЬ СПОРУ: визнання права власності на нежитлові культові будівлі Храму, літ.А, будівлі Храму, літ.Ж, будівлі Храму, літ.З, будівлі Галереї, літ.Б, Каплиці, літ.В, будівлі Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.Г-г, Господарської будівлі, літ.Е-Е, будівлі Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.К, Каплиці-Меморіал, літ.М, № Насосної, літ.О, Монастирська Башня, літ.П, Монастирська Башня літ.Р, Іконної лавки, літ.С, Вбиральні, літ.Л, Альтанки літ Т,У, Х, Ф, Ш, Дзвінниці літ.Щ, Погребу, літ.Ю, Вбиральні, літ.Я., загальною площею 1377,90 кв.м., а також на споруди №1-4, колодязь к№5, вимощення І-ІІ, басейн ІІІ, споруда для хреста ІV (згідно технічного паспорту від 17.02.17), які розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1

Позивач просить позов задоволити мотивуючи тим, що ним самочинно збудовано комплекс будівель без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній для будівництва нежитлових споруд. Позивач стверджує, що земельна ділянка площею 1,06 га та площею 5,73 га, на якій збудований комплекс будівель, були надані у постійне користування відповідно до рішення 4 сесії 22-го скликання ОСОБА_1 сільської Ради народних депутатів від 16.05.1995 року та рішення 18 сесії 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради Мукачівського району від 14.11.2001 року. Також, позивач вказує, що побудований ним ряд нежитлових будівель та споруд культового призначення, що стверджується технічним паспортом, виготовленим 17.02.17 та відповідно до якого всі будівлі та споруди, які побудовані ним на наданій йому в користування земельній діяльні є самочинно збудованими.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ч.ч.1,3,5 ст.376, ст.ст.328, 331 Цивільного кодексу України та вказує, що оскільки побудовані ним приміщення та культові споруди є самочинно збудованими, однак з часу закінчення будівництва жодних претензій від сусідів, суміжних землекористувачів та будь-яких фізичних чи юридичних осіб не надходило, то така споруда не порушує чиї-небудь права, відтак просить суд визнати право власності на вказані нежитлові культові будівлі.

Відповідач у письмових поясненнях від 31.03.17 та 10.05.17 проти задоволення позову не заперечує та просив суд розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника.

У судовому засіданні 10.05.17 оголошувалась перерва у відповідності до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Судом розглянуто подане позивачем клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів та розгляд справи у розумний строк, тому, враховуючи особливості розгляду даної справи, що полягають у характері спору, клопотання позивача підлягає задоволенню відповідно до ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України

Також, відповідачем надіслано клопотання про розгляд справи у розумний строк, яке підтримано представником позивача.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку продовжити строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ЗК-007-00041 від 02.06.1995 року, який видано ОСОБА_1 сільською радою Мукачівського району та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №204 від 02.06.1995 року, на підставі рішення 4 сесії 22-го скликання ОСОБА_1 сільської Ради народних депутатів від 16.05.1995 року Церкві «Всіх скорботних радість» надано у постійне користування для будівництва церкви, виробничого цеху та столової для харчування мало імущих громадян земельну ділянку площею 1,06 га.

Рішенням 18 сесії 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради Мукачівського району від 14.11.2001 року, розглянувши заяву церковної громади церкви «Всіх скорботних радість», вирішено надати їм у користування земельну ділянку площею 5,73 га в урочищі «Червона гора» для потреб церкви.

Земельній ділянці для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (03.04) та церковному комплексу, де буде організований Красногорський чоловічий монастир на честь Всіх Святих, який знаходиться на території ОСОБА_1 сільської ради в межах населеного пункту, присвоєно поштову адресу: с.Лавки, вул.Монастирська,1.

Згідно рішення 9 сесії 7 скликання від 24.02.17 №187 надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,0600 га (код 03.04) та площею 5,7300 га (код 01.04) за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1 в постійне користування.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №83857281 від 30.03.17 позивачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 1,06 га, кадастровий номер 212284800:04:001:0475, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, власник: ОСОБА_1 сільська рада.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №83853645 від 30.03.17 позивачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 5,73 га, кадастровий номер 212284800:04:001:0474, за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, власник: ОСОБА_1 сільська рада.

У 2017 році позивачем виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до наданих позивачем технічних звітів від 30.03.17 №1 на будівлю Храму, літ.А, №2 на будівлю Храму, літ.Ж, №3 на будівлю Храму, літ.З, №4 на будівлю галереї, літ.Б, №5 на будівлю Каплиці, літ.В, №6 на будівлю Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.Г-г, №7 на будівлю Господарської, літ.Е-Е, №8 на будівлю Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.К, №9 на будівлю Каплиці-Меморіал, літ.М, №10 на будівлю Насосної, літ.О, №11 на будівлю Монастирські Башні, літ.П, літ.Р, №12 на будівлю Іконної лавки, літ.С, №13 на будівлю Вбиральні, літ.Л, №14 на будівлю Дзвіниці, літ.Щ, №15 на будівлю Погребу, літ.Ю, №16 на будівлю Вбиральні, літ.Я,- вказані приміщення збудовані у період 1992 2010 р.р. самочинно, господарським способом, відповідають вимогам державних будівельних норм щодо проектування та будівництва культових споруд та будівель, відповідно до посібника з проектування до ДБН В.2.2-9-99 «Культові будинки та споруди різних конфесій», затвердженого наказом Київ ЗНДІЕП від 14.02.2002 року за №1.

Позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів, у відповідності до ст.16 ЦК України у вигляді визнання за ним права власності на вищенаведені споруди та будівлі як на самочинне будівництво.

Відповідач проти задоволення вказаного позову не заперечує.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено таке.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно діючих норм ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Нормами ст.376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Позивач у позовній заяві вказує, що комплекс будівель, право власності на які просить визнати за ним у судовому порядку було збудоване самочинно, без наявних відповідних дозволів на їх будівництво і відповідно до технічних звітів визнані як самочинне будівництво.

Судом встановлено, що рішенням 4 сесії 22-го скликання ОСОБА_1 сільської Ради народних депутатів від 16.05.1995 року Церкві «Всіх скорботних радість» земельну ділянку площею 1,06 га надано у постійне користування для будівництва церкви, виробничого цеху та столової для харчування мало імущих громадян; рішенням 18 сесії 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради Мукачівського району від 14.11.2001 року, земельну ділянку площею 5,73 га в урочищі «Червона гора» виділено для потреб церкви.

Натомість, позивачем здійснено будівництво ряду обєктів на вказаних земельних ділянках, будівництво яких не передбачено при їх виділенні, зокрема поряд будівлі Храму, літ.А, Храму, літ.Ж, Храму, літ.З, також побудовано Галерею, літ.Б, Каплицю, літ.В Монастирський (келійний) корпус-гуртожиток, літ.Г-г, Господарську, літ.Е-Е, Монастирський (келійний) корпус-гуртожиток, літ.К, Каплицю-Меморіал, літ.М, № Насоснуї, літ.О, Монастирську Башню, літ.П, літ.Р, Альтанки літ Т, У, Х, Ф, Ш, Іконну лавку, літ.С, Вбиральню, літ.Л, Дзвінниця, літ.Щ, Погреб, літ.Ю, Вбиральню, літ.Я, загальною площею 1377,90 кв.м., а також споруди №1-4, колодязь к№5, вимощення І-ІІ, басейн ІІІ, споруда для хреста ІV.

Таким чином, під будівництво вищенаведених обєктів земельні ділянки з відповідним призначенням не видавались, тобто збудовані самочинно.

Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, які б засвідчували наявність дозволу на виконання будівельних робіт на зазначені обєкти.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 9 сесії 7 скликання від 24.02.17 №187 надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,0600 га (код 03.04) та площею 5,7300 га (код 01.04) за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1 в постійне користування. Таким чином, разом з прийняттям вказаного рішення сільської ради сторонами остаточно врегульовано взаємовідносини щодо надання земельних ділянок та набуття їх користування позивачу.

Згідно ст.124-125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Станом на момент розгляду справи та згідно витягів у з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №83857281 та №83853645 від 30.03.17 позивачем здійснено державну реєстрацію права постійного користування власником земельних ділянок площею 1,06 га, кадастровий номер 212284800:04:001:0475 та площею 5,73 га, кадастровий номер 212284800:04:001:0474, які розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій. Власником земельних ділянок є ОСОБА_1 сільська рада, яка не заперечує проти визнання за позивачем права власності на збудоване самочинно позивачем нерухоме майно на вказаних земельних ділянках.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Захист і охорона власності є однією з найголовніших функцій держави.

Принцип охорони власності закріплений в Україні конституційно. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності (ст. 13 Конституції України). Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

У відповідності до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання права.

Суд констатує, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права у відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання права власності на нерухоме майно, яке збудоване самочинна, і обраний спосіб захисту кореспондується зі способом захисту, визначеним у ст.376 Цивільного кодексу України

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці, право користування якої набуте позивачем у законному порядку, не порушує права інших осіб, зокрема власника земельної ділянки, на якій розташований комплекс будівель, а сам власник земельної ділянки не заперечує стосовно визнання за позивачем права власності на збудоване самочинно нерухоме майно, відтак право позивача підлягає захисту у встановленому законом порядку. Відповідач у поданій господарському суду заяві №75/02-07 від 15.05.17 вказав, що не має жодних майнових чи немайнових вимог щодо предмету спірних правовідносин, які склалися з позивачем у даній справі.

Таким чином, позов позивачем належним чином обґрунтований та доведених відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України відтак підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи те що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо визнання позивачем права власності на самочинно збудовані будівлі, тому судові витрати у сумі 5614,35 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, у відповідності до ч.2 ст.49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 69, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити повністю.

Визнати за релігійною організацією Православна релігійна громада Української Православної Церкви «Всіх Скорбящих Радість» (89600, Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Червона Гора, 1, код ЄДРЮОФОПтаГФ 26098953) право власності на нежитлові культові будівлі Храму, літ.А, будівлі Храму, літ.Ж, будівлі Храму, літ.З, будівлі Галереї, літ.Б, Каплиці, літ.В, будівлі Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.Г-г, Господарської будівлі, літ.Е-Е, будівлі Монастирського (келійного) корпусу-гуртожитку, літ.К, Каплиці-Меморіалу, літ.М, Насосної, літ.О, Монастирської Башні, літ.П, Монастирської Башні літ.Р, Іконної лавки, літ.С, Вбиральні, літ.Л, Альтанки літ Т,У, Х, Ф, Ш, Дзвінниці літ.Щ, Погребу, літ.Ю, Вбиральні, літ.Я., загальною площею 1377,90 кв.м., а також на споруди №1-4, колодязь к№5, вимощення І-ІІ, басейн ІІІ, споруди для хреста ІV (згідно технічного паспорту від 17.02.17), які розташовані за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Лавки, вул.Монастирська,1

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Васьковський О.В.