ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р.Справа № 922/923/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватного АТ ПНДІ "Харківський ПромбудНДІпроект" м. Харків
до 1-ого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" , 2-ого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альянс", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (дов.№01-162 від 03.04.17), ОСОБА_3 (дов.№01-161 від 03.04.17);

1-го відповідача - ОСОБА_4 (дов.№2/17 від 02.01.17);

2-го відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство Проектний та науково-дослідний інститут "Харківський ПромбудНДІпроект" м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до 1-го відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" м. Одеса та 2-го відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альянс", м. Харків, в якій просить суд стягнути з першого відповідача суму заборгованості за договором № 143-029 на створення (передачу) науково - технічної продукції від 11.03.2009 р. у розмірі 90108,00 грн., інфляційні втрати у сумі 4401,36 грн., а також просить суд стягнути солідарно з першого та другого відповідачів 3% річних від суми заборгованості за договором № 143-029 на створення (передачу) науково-технічної продукції 11.03.2009 р. у сумі 1140, 55 грн. за період з 13.11.2016 року по 15.04.2017 року.

Судові витрати просить суд покласти на першого відповідача .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" умов за договором № 143-029 від 11.03.2009 року на створення (передачу) науково-технічної продукції, укладення , за умовами якого перший відповідач доручив, а позивач прийняв на себе виконання пропозицій щодо формування схеми впорядкування нефтегазопевалочного комплексу в Промрайоні "Пересип" в м. Одеса, з урахуванням вимог Генерального плану м. Одеса.

Крім того, як посилається позивач в своїй позовній заяві, 23.06.2015р. між Позивачем та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Альянс, був укладений договір поруки № 143-029/П, відповідно до умов якого, другий відповідач поручається перед Позивачем щодо виконання обов'язку 1-го відповідача по Договору по сплаті процентів у вигляді 3% річних від простроченої суми, у разі прострочення 1-м відповідачем оплати вартості робіт на створення (передачу) науково-технічної продукції за Договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 04.04.2017 о 12:00 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.2017 розгляд справи було відкладено на 18.04.2017 о 12:30 год.

12.04.2017 до суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№ 12403), в яких він вважає заперечення, надані першим відповідачем на позовну заяву, необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги. Надані пояснення було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

12.04.2017 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (вх. № 12404), в якій він просить суд стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" (перший відповідач) суму заборгованості за договором № 143-029 на створення (передачу) науково - технічної продукції від 11.03.2009 р. у розмірі 90108,00 грн., пеню у сумі 10645,09 грн. (за період з 13.11.2016 по 15.04.2017), інфляційні втрати у сумі 4401,36 грн., а також просить суд стягнути солідарно з першого та другого відповідачів 3% річних від суми заборгованості за договором № 143-029 на створення (передачу) науково-технічної продукції від 11.03.2009 р. у сумі 1140,55 грн. за період з 13.11.2016 року по 15.04.2017 року. Судові витрати просить суд покласти на першого відповідача .

Ухвалою господарського суду від 18.04.2017 року, прийнято заяву позивача від 12.04.2017 (вх.№12404) про зміну предмету позову та продовжено розгляд справи з її урахуванням, розгляд справи відкладено до 11.05.2017 року .

10.05.2017 року від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення (вх.№14873), в яких останній вказує на те, що першим відповідачем не враховані положення п.8.1. договору №143-029 від 11.03.2009 року , згідно з яким датою фактичного закінчення робіт є дата підписання першим відповідачем акта здавання - приймання науково-технічної продукції ( у відповідності до п.3.3.,4.4. договору), таким чином позивач вважає, що з врахуванням вимог п.3.3., п.8.1. договору перебіг строку виконання першим відповідачем свого обов'язку з оплати роботи починається після спливу 5 -ти днів з моменту одержання першим відповідачем акту задавання науково-технічної продукції , тобто з 14.11.2016 року.

10.05.2017 року від першого відповідача , через канцелярію суду (вх.№14793) надійшли письмові пояснення в яких останній наголошував на тому , що згідно до п. 8.4. Договору, Додатком до Договору є: - Додаток № 2 «Календарний план робіт», згідно якого Сторонами строк виконання робіт було визначено до 06.2009 р. Разом з цим, проведені у 2009-2010 роках ГІНДІ «Харківський Промбуд НДІпроект» дослідження, ураховуючи темпи будівельної забудови та розвитку промислової інфраструктури промрайону «Пересип» в м. Одеса, станом на 2016-2017 роки вже не є актуальними та достовірними.

Крім того, перший відповідач наголошував на тому, що всупереч твердженням представника Позивача, Відповідач-1 до цього часу не отримував належним чином оформлені результати робіт, проведених за цим Договором, оскільки ПНДІ «Харківський Промбуд НДІпроект», у листі від 02.11.2016 № 01-306 було надіслано лише ксерокопію Проекту (пошивки-книги) «Пропозицій щодо формування схеми впорядкування нафтогазоперевалювального комплексу в промрайоні «Пересип» в м. Одеса», без оригінальних печаток і підписів розробників Проекту, замість зазначеного в п. 2 Опису вкладень: - 1 книга .в 1 екз. на 41 арк., про зазначений факт ТОВ «Укрлоудсистем» 08.11.2016 р. складено відповідний Акт відкриття поштового пакету, у зв'язку із чим перший відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою господарського суду від 11.05.2017 року, задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи. Продовжено строк розгляду спору на підставі ч.3 ст.69 ГПК України, до 01.06.2017року включно. Задоволено клопотання першого відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на "25" травня 2017 р. о 10:00.

23.05.2017 року від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення (вх. №16740), в якій він вважає письмові пояснення від 10.05.2017, надані першим відповідачем необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Надані пояснення було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.05.2017 року представники позивача підтримали позовні вимоги, та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перший відповідач в судовому засіданні 25.05.2017 року заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву(вх.№14793 від 10.05.2017 року.)

Другий відповідач в судове засідання 25.05.2017 року не з'явився, у наданому відзиві на позовну заяву від 03.04.2017року (вх.№11067) не заперечував проти заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються с диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них , всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

11 березня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський ПромбудНДІпроект», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський ПромбудНДІпроект» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" був укладений Договір на створення (передачу) науково - технічної продукції № 143-029 .

Відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе виконання Пропозицій щодо формування схеми впорядкування нефтегазоперевалочного комплексу в Промрайоні «Пересип» в м. Одеса, з урахуванням вимог Генерального плану м. Одеса.

Згідно до п. 1.2. Договору зміст та строки виконання робіт визначаються додатками № 1,2,3, що складають невідємну частину цього Договору.

Згідно з п. 2.1. Договору за виконану науково-технічну продукцію Замовник перераховує Виконавцю у відповідності з протоколом про договірну ціну (Додаток № 1) 150180,00 грн., того ПДВ 20% - 30036,00 грн., а всього до сплати - 180216,00 (сто вісімдесят тисяч двісті шістнадцять) грн. 00 коп.

Згідно з п. 2.2. Договору оплата здійснюється з авансовим платежем 50% на протязі 5 днів після підписання цього Договору.

Згідно з п 8.1. Договору датою фактичного закінчення робіт є дата підписання Замовником акта здачі - приймання науково-технічної продукції (у відповідності з п.3.3, 4.4. цього Договору).

Додатковою угодою № 1 від 25.06.2009 року внесено зміни в Додаток № 2 «Календарний план робіт» до Договору та визначено строком закінчення виконання робіт 30.10.2009 року.

Додатковою угодою № 2 від 06.11.2009 року внесено зміни в Додаток № 2 «Календарний план робіт» до Договору та визначено строком закінчення виконання робіт 19.02.2010 року.

Статтею 892 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

У статті 894 даного Кодексу зазначено, що виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Згідно зі статтею 898 Цивільного кодексу України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний, зокрема, прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Як вбачається із матеріалів справи 29.04.2009 року першим відповідачем на рахунок позивача було перераховано аванс на виконання робіт по вищевказаному договору в розмірі 90 108,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Позивача від 29.04.2009 р.

26.08.2016 року першим відповідачем був направлений лист позивачу за вих..№ 190/П-16 та Акт звірки взаємних розрахунків за Договором станом на 22.08.2016 року з пропозицією підписати Акти звірки взаємних розрахунків станом на 22.08.2016 року.

02.11.2016 року позивачем був направлений лист першому відповідачу за вих..№ 01-306 з додатками, а саме: «Пропозиції щодо формування схеми впорядкування нефтегазоперевалочного комплексу в Промрайоні «Пересип» в м.Одеса» - 1 книга на 41 арк.; копія протоколу наради від 26.07.2011 р. в Управлінні архітектури та містобудування Одеської міської ради за участю Виконавця на 2 арк.; Акт № ОУ-0000118 здачі - приймання науково-технічної продукції від 19.10.2016 р. по договору № 143-029 від 11.03.2009 року на 2 арк.; Акт звірки взаємних розрахунків по договору № 143-029 від 11.03.2009 р. станом на 31.10.2016 р. на 2 арк.; рахунок - фактура № СФ-0000072 від 31.10.2016 р. на 1 арк., з пропозицією підписати та повернути на адресу позивача ОСОБА_5 здачі-приймання науково-технічної продукції, Акт звірки взаємних розрахунків по договору станом на 31.10.2016 р. та здійснити остаточний розрахунок по Договору шляхом сплати на поточний рахунок позивача грошових коштів у сумі 90108,00 грн.

Відправлення позивачем першому відповідачу листа за вих. № 01-306 від 02.11.2016 року підтверджується фіскальним чеком від 03.11.2016 року Харківської дирекції УДППЗ «УКРПОШТА» щодо поштового відправлення № 944, описом вкладення у цінний лист від 03.11.2016 р.

08.11.2016 року поштове відправлення зі штрихкодованим ідентифікатором 944 було вручено представнику ТОВ «Укрлоудсистем», що підтверджується даними УДППЗ «Укрпошта», що містяться на сайті http://services.ukrposhta.ua/ та письмовими поясненнями першого відповідача.

На вищезазначений лист позивач від ТОВ «Укрлоудсистем» відповіді не отримав.

Згідно наданих суду письмових пояснень першого відповідача від 10.05.2017 року (вх.№14793), перший відповідач стверджує про відсутність надсилання з боку позивача оригіналу виконаних робіт «Пропозиції щодо формування схеми впорядкування нефтегазоперевалочного комплексу в Промрайоні «Пересип» в м. Одеса», що підтверджується Актом відкриття поштового пакету від 08.11.2016 року, у зв'язку із чим перший відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд не може прийняти зазначений Акт відкриття поштового відправлення від 08.11.2016 року в якості належного та допустимого доказу по справі,

Проте, господарський суд вважає вищенаведене твердження першого відповідача безпідставним, оскільки складання зазначеного акту суперечить вимогам п. 108 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270, відповідно до якого поштові відправлення з позначкою "З описом" та поштові відправлення, щодо яких складено відповідний акт, розкриваються працівником поштового зв'язку у присутності одержувача на його вимогу. У разі коли під час розкриття таких поштових відправлень нестачу, пошкодження, зіпсуття чи заміну вкладення не буде виявлено, видача їх проводиться в установленому порядку. У разі виявлення нестачі, заміни, повного або часткового пошкодження чи зіпсуття вкладення працівник поштового зв'язку складає акт у трьох примірниках, який підписується ним, керівником об'єкта поштового зв'язку і одержувачем. Один примірник акта видається одержувачу.

Матеріали справи свідчать, що позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 10 від 19.10.2016 року на суму 90108,00 грн., що підтверджується повідомленням про доставку податкової накладної № 10 від 19.10.2016 р., квитанцією від 01.11.2016 р. про доставку та прийняття податкової накладної № 10 від 19.10.2016 р. (реєстраційний номер документу НОМЕР_1).

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, у встановлений цим Кодексом термін.

Проте першим відповідачем не надано доказів, які свідчили про неприйняття останнім податкової накладної № 10 від 19.10.2016 р.

Як вбачається із матеріалів справи перший відповідач порушив вимоги пункту 3.3 Договору, згідно якого замовник на протязі 5-ти днів з дня одержання акту здачі-приймання науково-технічної продукції, зобовязаний направити виконавцю підписаний акт або мотивовану відмові від приймання виконаних робіт.

Отже, враховуючи вимоги п.3.3., п.8.1. договору , господарський суд вважає, що перебіг строку виконання першим відповідачем свого обов'язку з оплати роботи починається після спливу 5ти днів з моменту одержання першим відповідачем акту задавання науково-технічної продукції , тобто з 14.11.2016 року.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

16.03.2017 року Позивачем була відправлена вимога вих. № 01-75 до ТОВ «Укрлоудсистем» з вимогою сплатити в добровільному порядку заборгованість по Договору в розмірі 90108,00 грн. на протязі 7-ми днів з моменту одержання цієї вимоги.

Проте дана вимога була проігнорована з боку першого відповідача, перший відповідач за виконані роботи не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача з позовом.

Як свідчать матеріали справи на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом заборгованість відповідача становила 90108,00 грн., що підтверджується наданим розрахунком.

Суд, проаналізувавши обставини, вказані у позовній заяві, дійшов висновку, що позивач виконав свої зобовязання за спірним Договором у повному обсязі. Проте, перший відповідач, в свою чергу, зобовязання не виконав в частині остаточної оплати за виконані роботи, у звязку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 90108,00 грн., яка до цього часу залишається непогашеною.

Крім того, 23.06.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський ПромбудНДІпроект» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Альянс» (другим відповідачем) було укладено договір поруки № 143-029/ОСОБА_6 договір було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печатками.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель (другий відповідач) поручився перед кредитором (позивачем) за виконання обов'язку першого відповідача (боржника) по сплаті процентів у вигляді 3% річних від простроченої суми, у разі прострочення боржником оплати вартості робіт на створення (передачу) науково-технічної продукції за Договором № 143-029, укладеним між позивачем та першим відповідачем 11.03.2009 р.

Згідно п. 5.1 договору поруки перший та другий відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за сплату процентів у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, у випадку прострочення першим відповідачем оплати робіт на створення (передачу) науково-технічної продукції за Договором.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив вимогу (вих..№01-75/1) від 16.02.2017 року на адресу другого відповідача про сплату 3% річних у розмірі 710,99 грн. на виконання умов вищевказаного договору поруки, але відповіді не отримав.

В процесі розгляду позивачем були заявлені до стягнення пеня у сумі 10645,09 грн. (за період з 13.11.2016 по 15.04.2017), інфляційні втрати у сумі 4401,36 грн., а також заявлені до стягнення солідарно з першого та другого відповідачів 3% річних від суми заборгованості за Договором у сумі 1140,55 грн. за період з 13.11.2016 року по 15.04.2017 року.

Згідно до п. 4.3. Договору за не дотримання строків оплати робіт, зазначених в розділі 2 Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплачених робіт за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення першим відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з першого відповідача основної заборгованості у розмірі 90108,00 грн. нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з першого відповідача пені у сумі 10645,09 грн. (за період з 13.11.2016 по 15.04.2017), інфляційні втрат у сумі 4401,36 грн. та солідарне стягнення з першого та другого відповідачів - 1140,55 грн. суми 3% річних, суд зазначає наступне.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, необхідно зазначити, що оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді нарахування позивачем на суму боргу 3% річних та інфляційних нарахувань не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, то такі кошти нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, перевіривши періоди нарахування останнім вказаних сум, дійшов висновку про те, що розрахунок пені та 3% річних є невірними, а тому, суд перерахувавши заявлену до стягнення позивачем суму пені, 3% річних та перевіривши розрахунок інфляційних втрат відповідно до норм чинного законодавства України, вважає за необхідне стягнути з першого відповідача 10575,96 грн. пені, 4401,36 грн. інфляційних втрат та солідарно стягнути з першого відповідача та другого відповідача 1133,13 грн. 3% річних, в решті стягуваних сум слід відмовити.

Перший відповідач у наданих до суду запереченнях на позовну заяву (вх.№ 11152), просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, у звязку із спливом строку позовної давності, вказує на те, що строк позовної давності сплинув, оскільки на його думку перебіг позовної давності починається з 20.02.2010 року.

Відповідно до ч-ч. 3, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У пункті 5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" господарським судам України надані роз'яснення, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Таким чином суд приходить до висновку, що право позивача на отримання заявленої до стягнення суми боргу у є порушеним Перебіг строку позовної давності за позовними вимогами позивача, виходячи із вищевикладеного, почався 14.11.2016 року. Позивач звернувся до суду із відповідним позовом 17.03.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, у звязку із чим не підлягає задоволенню заява першого відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог, у звязку із спливом строку позовної давності.

Згідно з ч.2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Виходячи з викладеного, позов Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський Промбудндіпроект» підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на першого відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.525, 526, 553, 554, 625, 629, 892, 898 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193, 232 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем"(65003, м. Одеса, вул. Атамана Чепіги, буд.43-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський Промбудндіпроект» (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд.8, ) 90108,00 грн. основної заборгованості, 10575,96 грн. пені, 4401,36 грн.. - інфляційних втрат, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Укрлоудсистем" (65003, м. Одеса, вул. Атамана Чепіги, буд.43-А, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Альянс» (61125, м.Харкв, вул. Маломясницька, буд.2, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут «Харківський Промбудндіпроект» (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд.8, код 33412963) - 1133,13 грн. суми 3% річних.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законною сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення 69,13 грн. пені та 7,42 грн. 3% річних відмовити.

Повне рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_7