КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р. Справа№ 910/13917/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Мартюк А.І.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача Коваленко С.В.

Відповідача не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 по справі №910/13917/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія"

про визнання недійсним рішення загальних зборів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 по справі №910/13917/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2016, в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 по справі № 910/13917/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 по справі №910/13917/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Юнекс Банк" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 06.06.2017.

В судове засідання 06.06.2017 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

06 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Юнекс Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" (позичальник) укладено кредитний договір №0.185.0214.ЮО_К (далі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії, в розмірі 25000000,00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строк/терміни, визначені договором, але не пізніше 05.08.2014, а також сплатити плату за користування кредитом та виконати зобов'язання в повному обсязі та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно з п.1.3 Кредитного договору цільове призначення кредиту - поповнення обігових коштів.

Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом на рівні 23% річних.

Виконання позичальником своїх обов'язків за договором забезпечується заставою (п.4.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.3.5.3 Кредитного договору позичальник зобов'язаний письмово повідомити банк при виникненні будь-якої несприятливої обставини, - протягом одного банківського дня з моменту їх виявлення позичальником.

Згідно з п. 6.1.6 Кредитного договору несприятливою обставиною є порушення провадження у справі про банкрутство позичальника або поручителя/майнового поручителя та/або прийняття рішення (в тому числі, позичальником/ поручителем/ майновим поручителем) відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення без отримання згоди банку.

Пунктом 6.5 Кредитного договору визначено, що у разі виникнення будь-якої несприятливої обставини банк набуває право вимагати від позичальника достроково погасити боргові зобов'язання в повному обсязі, а позичальник зобов'язаний, незважаючи на умови п.1.1 договору, виконати таку вимогу банку і погасити боргові зобов'язання в повному обсязі в строк вказаний в вимозі банку.

Додатковими угодами № 1 від 08.05.2014, № 2 від 19.06.2014, № 3 від 05.09.2014, №4 від 01.12.2014, № 5 від 06.02.2015, № 6 від 08.07.2015 та № 7 від 10.07.2015 до кредитного договору №0.185.0214.ЮО_К від 06.02.2014 вносились зміни, в частині визначення ліміту кредитної лінії, строків погашення кредитної заборгованості, сплати процентів за користування кредитом.

27 квітня 2016 року відбулись Загальні збори учасників відповідача, оформлені протоколом загальних зборів учасників відповідача № 2 (далі Протокол ).

За результатами розгляду питань порядку денного, на зборах прийнято рішення:

- припинити відповідача шляхом ліквідації;

- створити ліквідаційну комісію відповідача у складі одного члена - ліквідатора. Призначити ліквідатором відповідача Давидюка Р.М.; надати Ліквідатору відповідача всі повноваження та права, які передбачені та є необхідними відповідно до законодавства України для належного проведення процедури ліквідації, відповідно до Статуту відповідача та законодавства України;

- у зв'язку з початком ліквідації звільнити директора відповідача Сараєву Л.І.;

- провести ліквідацію відповідача відповідно до чинного законодавства та порядку, встановленого Статутом відповідача; установити строк для ліквідації відповідача до 27.07.2016, строк може коригуватися залежно від часу проходження певних етапів ліквідаційної процедури;

- установити строк для прийняття претензій та вимог кредиторів у два місяці з дня оприлюднення повідомлення про припинення відповідача в результаті ліквідації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Статтею 1 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю, яке діє на підставі статуту.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Частиною 1 ст.92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.58 Закону України "Про господарські товариства", ст.145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 1 ч. 1 ст.110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Поряд з цим, пунктами 5.12.10, 5.14 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації прийнято у добровільному порядку. Призначено головою ліквідаційної комісії Давидюка Р.М. Встановлено тримісячний строк для проведення ліквідаційної процедури товариства, тобто до 27.07.2016, та двомісячний строк заявлення вимог кредиторами з дня оприлюднення повідомлення про припинення товариства.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, нормами чинного на момент прийняття оспорюваного рішення законодавства та положеннями статуту відповідача, передбачено виключну компетенцію вищого органу управління товариства з обмеженою відповідальністю, щодо прийняття рішень про припинення товариства шляхом ліквідації, а отже, прийняття Загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" рішень, які оформлені протоколом №2 від 27.04.2016 є правомірним та законним.

Посилання апелянта на відсутність зазначення причини прийняття загальними зборами відповідача оспорюваного рішення ніяким чином не впливають на відповідність, у даному випадку, останнього вимогам чинного законодавства, оскільки фактично вичерпного переліку підстав для прийняття рішення про ліквідацію товариства ані Законами України, ані статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" не передбачено.

При цьому, дотримання в подальшому порядку порушення справи про банкрутство, відповідно до ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в тому числі встановлення обставин платоспроможності Товариства, не є предметом даного спору.

Крім того, непогашення відповідачем заборгованості за Кредитним договором не може бути підставою для визнання недійсним рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" про припинення товариства шляхом ліквідації недійсним, та у даному випадку не порушує права заявника, як кредитора банку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вищезазначене рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" прийнято з порушенням приписів чинного законодавства щодо належного виконання зобов'язань, в тому числі з порушенням відповідачем обов'язку, який передбачено 5.3.5.3, 6.1.6 Кредитного договору №0.185.0214.ЮО_К від 06.02.2014.

Зокрема, зазначає, що рішення прийнято без отримання згоди позивача на прийняття рішення на ліквідацію, без належного повідомлення банку про прийняте рішення та без погашення кредитної заборгованості.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України, кваліфікується як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до умов п.п. 5.3.5.3, 6.1.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний письмово повідомити банк при виникненні будь-якої несприятливої обставини, якою є, в тому числі, прийняття рішення відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення без отримання згоди банку, - протягом одного банківського дня з моменту їх виявлення позичальником.

Поряд з цим, пунктом 6.5 Кредитного договору визначено, що у разі виникнення будь-якої несприятливої обставини, банк набуває право вимагати від позичальника достроково погасити боргові зобов'язання в повному обсязі, а позичальник зобов'язаний, незважаючи на умови п. 1.1 Договору, виконати таку вимогу банку та погасити боргові зобов'язання в повному обсязі в строк вказаний в вимозі банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що невиконання відповідачем умов Кредитного договору свідчить про порушення прав заявника, як контрагента за договором, а отже, може бути підставою для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпостачолія" заходів відповідальності, які передбачені умовами договору або закону. Проте, всупереч доводам апелянта, зазначене не може бути підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з питання, що належить до їх виключної компетенції.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 по справі №910/13917/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 по справі №910/13917/16 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/13917/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

А.І. Мартюк