ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2017 р.Справа № 922/3341/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

Без виклику представників сторін

розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ
до 1) Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків 2) Приватного акціонерного товариства "Терморок", м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.11.2016р., до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Термолайф", в якій позивач просить звернути стягнення на предмет застави за договором застави №2 від 12 вересня 2012 року, укладено з ПРАТ "Термолайф", а саме споруди з передавальними пристроями, в кількості 17 одиниць, яке належить на праві власності ПрАТ "Термолайф", перелічене в Додатку 1 до Договору застави, що є його невід'ємною частиною, загальною вартістю 4 519 305,00 грн., шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ) до Приватного акціонерного товариства "Термолайф" в рахунок часткового погашення заборгованості №31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. у розмірі 1 235 876,56 дол.США.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2017р. у справі №922/3341/16 у задоволенні позову відмовлено.

Судом встановлено, що при винесенні рішення по справі №922/3341/162 не вирішено питання про розподіл господарських витрат.

Відповідно ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві виклав клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку із важким фінансовим становищем позивача та великою кількістю поданих позивачем позовів про стягнення з ПрАТ "Термолайф", ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ТОВ "Коксотрейд" заборгованості за кредитними договорами та сплати до державного бюджету України судового збору у розмірі більше ніж 2000000,00грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2016р. у даній справі у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Відстрочено сплату судового збору за подання даної позовної заяви до суду до ухвалення судового рішення у даній справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у даній справі суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК України). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК України); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК України), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Також, Вищий господарський суд України зазначав у вищевказаній постанові пленуму, абзаци 2 та 3 п.2.7.: у разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису абзацу першого частини другої статті 6 Закону і частин першої - четвертої статті 49 ГПК України попередньо визначає розмір судового збору, виходячи з ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або достягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, а за їх недостатності для цього - шляхом призначення відповідної судової експертизи (експертної оцінки майна).

Позивачем не надано до суду оцінки предмету іпотеки (застави) суб'єктом оціночної діяльності на предмет встановлення вартості предмету застави (іпотеки), експертною установою: Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_1 надано повідомлення про неможливість надання висновку на предмет встановлення оцінки заставленого майна, відповідно до цього суд вважає за необхідне обчислити суму судового збору за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 1,5 % від вартості заставленого майна, що зазначена в договорі застави №2 від 12.09.2012р., який був укладений між позивачем та 1-им відповідачем, а саме від суми 4519305,00 грн.

Таким чином сума судового збору, що підлягає сплаті за подання даної позовної заяви до суду становить 67789,58 грн.

Згідно п.3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач судовий збір у розмірі 67789,58 грн. на даний час не сплатив, відповідно до цього, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України, відповідно до цього винести з цього приводу додаткове рішення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, рахунок №3739604 в АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) судовий збір у розмірі 67789,58 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_2