РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/3331/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроприлад"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг"
про стягнення заборгованості 84 278, 37 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Скиба В.Д. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електроприлад" (далі - позивач, ТОВ "Електроприлад") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" (далі - відповідач, ТОВ "ТД "Укрспецторг") про стягнення суми основного боргу у розмірі 84 278, 37 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором поставки № 091411 в частині оплати фактично поставленого товару, в результаті чого виникла заборгованість за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2017 р. порушено провадження у справі № 910/3331/17, розгляд останньої призначено на 05.04.2017 р.

У судовому засіданні 05.04.2017 року представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Відповідач в судове засіданні не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Безпосередньо в судовому засіданні, судом було встановлено, що місцезнаходження відповідача змінилося відповідно витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань.

На підставі вищевикладеного, позивач надав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав розгляд справи на 16.05.2017 року.

16 травня 2017 р. судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченка Ю.О. на навчанні.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, господарський суд міста Києва призначив справу № 910/3331/17 до розгляду у судовому засіданні 31.05.2017 року.

У засіданні 31.05.2017 року представник позивача продовжував наполягати на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі. Крім того, 29.05.2017 року через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові документи з метою долучення до справи.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 31.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електроприлад" (далі також постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (відповідно до Додаткової угоди № 1 від 20.03.2015 року було замінено на іншу сторону - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна", а 16.12.2016 року змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг") було укладено договір поставки № 091411 відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати покупцеві у власність товар, а покупець зобов'язався приймати та вчасно здійснювати його оплату на умовах визначених у договорі.

12.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (ТОВ "ТД "Укрспецторг") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електроприлад" укладено договір поставки на умовах реалізації № 091411/16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність практікер, а практікер прийняти та оплатити товари у відповідності до замовлення практікер та товароросопровідною документацією, які складають невід"ємну частину цього договору.

Як вбачається із доводів позивача, за період з 04.06.2015 року по 02.06.2016 року постачальником здійснено поставку товару на адресу відповідача на загальну суму 84 278, 37 грн. на підставі наступних видаткових накладних:

- № РН-0000220 від 04.06.2015 року на загальну суму 12 830, 00 грн.;

- № РН-0000249 від 18.06.2015 року на загальну суму 12 334, 14 грн.;

- № РН-0000263 від 25.06.2015 року на загальну суму 5 700, 06 грн.;

- № РН-0000265 від 25.06.2015 року на загальну суму 6 840, 11 грн.;

- № РН-0000269 від 01.07.2015 року на загальну суму 3 170, 02 грн.;

- № РН-0000292 від 09.07.2015 року на загальну суму 16 735, 16 грн.;

- № РН-0000069 від 03.03.2016 року на загальну суму 10 599, 79 грн.;

- № РН-0000070 від 03.03.2016 року на загальну суму 4 399, 80 грн.;

- № РН-0000071 від 03.03.2016 року на загальну суму - 7 999, 80 грн.;

- № РН-0000237 від 02.06.2016 року на загальну суму 4 099, 86 грн..

Відповідно до пункту 5.2. договору № 091411/16, відповідач розраховується з позивачем один раз на кожні 14-ть банківських днів за товари реалізовані протягом звітного платіжного періоду.

Судом надана належна правова оцінка відносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір постачання. У залежності від умов діючого законодавства, договір вважається укладеним коли сторони досягли всіх суттєвих його умов, а саме за ЦК України відносно предмету та строку.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Незалежно від того, що у ЦК України договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а саме ст. ст. 655-697 ЦК України, коли інше не встановлено договором, законом або витікає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Господарський кодекс України чітко вказує, що сторонами договору постачання можуть бути лише суб'єкти господарювання в розумінні статті 55 ГК України. Таким чином, законодавець визначив відповідно до вимог частини 6 статті 265 ГК України чим різниться договір поставки від договору купівлі-продажу. Сторони судового процесу є суб'єктами господарювання відповідно до вказаних вимог.

Так, згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках.

Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

За вимогами ГК України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціні. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 ЦК України та ст.ст. 180, 181, 265 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, у розділі 5 правочину сторони визначили, що підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація поставлених ним на користь практікера товарів кінцевим споживачам. Один раз на кожні 14 банківських днів практікер розраховується з постачальником за товари, реалізовані протягом звітного платіжного періоду. В разі, якщо протягом платіжного періоду не реалізовано жодної одиниці товару, розрахунок не проводиться. Оплата товарів здійснюється практікер виключно в платіжні для практікер дні, якими є робочі вівторок та четвер.

Таким чином, оплата та поставлений товар здійснюється покупцем після настання події - реалізації товару споживачам.

Положеннями статті 212 Цивільного кодексу України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

28.03.2016 року відповідач звернувся до позивача із гарантійним листом, відповідно до якого зобов'язується оплатити існуючу заборгованість з реалізації товару у розмірі 62 322, 21 грн. до 31.08.2016 року та просить ТОВ "Електроприлад" продовжувати здійснювати відвантаження товару на торговельні центри компанії згідно погоджених замовлень.

Крім того, 25.01.2017 року ТОВ "Електроприлад" звернулося до ТОВ "ТД "Укрспецторг" із листом вимогою № 8, в якому зазначається про наступні обставини:

"01.12.2016 року ТОВ "Електроприлад" направив на вашу адресу лист з проханням надати в найкоротший термін інформацію про залишок нереалізованих товарів, які були поставлені на адресу ТОВ "ТД "Укрспецторг" відповідно до договору купівлі-продажу № 091411 від 15.03.2012 року та договору поставки № 091411/16 від 12.02.2016 року. Також було висловлено прохання повідомити про готовність ТОВ "ТД "Укрспецторг" повернути нереалізований товар ТОВ "Електроприлад".

Проте, ТОВ "ТД "Укрспецторг" відповідь про обсяги нереалізованого товару та готовність повернути його на адресу ТОВ "Електроприлад" не надав."

У зв'язку із викладеними у листі обставинами, позивач просив відповідача відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України перерахувати грошові кошти за поставлений товар на розрахунковий рахунок ТОВ "Електроприлад."

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з істотних умов договору купівлі-продажу № 091411, сторонами не було встановлено терміну виконання оплати за поставлений товар, а згідно умов договору поставки № 091411/16 підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація товару кінцевим споживачам.

Проте, всупереч вказаним вище умовам договорів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" не здійснило оплату поставленого товару за договором купівлі-продажу № 091411 та не надало інформацію щодо залишку нереалізованого товару відповідно до договору поставки № 091411/16.

Таким чином, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" не надано належних доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 84 278, 37 грн. підлягають задоволенню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроприлад" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" (34306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сахалінська, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроприлад" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) суму основного боргу у розмірі 84 278, 37 грн. та судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 06.06.2017 р.

Суддя Ю.О.Підченко