ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" травня 2017 р. Справа №925/1047/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників: позивача (стягувача) ОСОБА_1 особисто, відповідача не зявилися, відділу ДВС не зявилися, розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «САН-Транс» на дії Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «САН-Транс» про стягнення 132 689 грн. 65 коп.

ВСТАНОВИВ:

18.04.2017 року боржник - товариство з обмеженою відповідальністю «САН-Транс» звернувся до Господарського суду Черкаської області зі скаргою, в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, на дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2, в якій просив суд визнати незаконним та скасувати постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 08.02.2017 року про арешт коштів боржника та постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 24.02.2017 року у виконавчому провадженні № 53282530.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.02.2017 року розстрочено виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2016 року у справі № 925/1047/16 на вісім місяців, а тому вищезазначені постанови відділу ДВС унеможливлюють добровільне виконання боржником рішення суду від 20.10.2016 року у справі № 925/1047/16 відтак, спірні постанови відділу ДВС суперечать приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.05.207 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В засіданні суду стягував скаргу не визнав і просив суд в її задоволенні відмовити порвністю, представники боржника та відділу ДВС не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, їх неявка, відповідно до ст. 121-2 ГПК України, не перешкоджає вирішенню скарги по суті.

Вислухавши пояснення стягувача, дослідивши матеріали скарги, справи № 925/1047/16 та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні скарги відмовляє повністю з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.10.2016 року у справі № 925/1047/16 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «САН-Транс» на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 94 700 грн. основного боргу, 21 280 грн. 25 коп. пені, 2595 грн. 06 коп. 3% річних, 1778 грн. 62 коп. судових витрат.

05.12.2016 року на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2016 року було видано наказ № 925/1047/16.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.02.2017 року розстрочено виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 20.10.2016 року у справі № 925/1047/16 на вісім місяців.

26.01.2017 року постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 53282530 з виконання наказу від 20.10.2016 року № 925/1047/16.

08.02.2017 року та 24.02.2017 року відповідно, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 53282530 та постанову про арешт майна боржника ВП № 53282530, у звязку з не сплатою боргу.

Із пояснень стягувача - субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 в засіданні суду вбачається, що заборгованість, встановлена рішенням господарського суду Черкаської області від 20.10.2016 року у справі № 925/1047/16, боржником у добровільному і примусовому порядку не відшкодовується.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-XIІІ, Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст. 10 цього Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Як передбачено частиною другою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пунктом 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 08.02.2017 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 53282530 та постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника від 24.02.2017 року у виконавчому провадженні № 53282530 було винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «САН-Транс» на дії Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за вх.№ 8659/17 відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області.

Суддя В.М. Грачов