РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017Справа №910/4702/17
За позовом Непідприємницького товариства «Відкритий пенсійний фонд «Соціальний стандарт» до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 194583,99 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Стафійчук В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Жила М.І. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2011-2014 роки та нарахованими у зв'язку з їх несвоєчасною виплатою втратами від інфляції у порядку ст.ст. 625 ЦК України.

Відповідач вимоги позову відхиляє з наведених у відзиві підстав, та зокрема, оскільки Позивач до нього з заявою (вимогою) про виплату дивідендів не звертався, і що стаття 625 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У судовому засіданні 10.05.2017 судом оголошувалась перерва на 24.05.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди). Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦК України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів (ст. 10 Закону України «Про господарські товариства»).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про депозитарну систему України» (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Позивач є акціонером Відповідача, що підтверджується залученими до позову обмеженими виписками про стан рахунку в цінних паперах, наданих депозитарною установою ПАТ «Піреус Банк МКБ» станом на 20.10.2014 та 03.08.2015.

Статтею 41 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства, до компетенції яких належить, зокрема, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів).

Відповідно до пункту 6.20 Статуту Відповідача рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами Відповідача, і відповідно до підпункту 14 пункту 9.1.6 Статуту Відповідача до виключної компетенції загальних зборів також відноситься затвердження розміру річних дивідендів.

10.10.2014 відбулися позачергові загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом позачергових загальних зборів акціонерів №22 від 10.10.2014, на яких було прийнято рішення про виплату дивідендів за 2011-2013 роки, а саме (пункт 9):

- за 2011 рік суму ,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів іншим акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства»;

- за 2012 рік суму ,30 грн., що складає 99,98 % чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства»;

- за 2013 рік суму 189799785 грн., що складає 99,95 % чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом загальних зборів акціонерів № 23 від 22.07.2015, на яких було прийнято рішення про виплату дивідендів за 2014 рік, а саме (п. 9):

- за 2014 рік направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100%, але не менший ніж 99,9 % розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 03.08.2015; виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 указаного Закону у редакції, чинній на момент прийняття загальними зборами вищеописаних рішень та виникнення у Відповідача обов'язку здійснити виплату - закінчення вставлених рішеннями строків, 10.04.2015 та 03.10.2015 відповідно, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Доказів, що Відповідачем було виплачено належну Позивачу суму дивідендів у строки, встановлені вищеописаними рішеннями загальних зборів, та у порядку, передбаченому указаною редакцією ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства», чинною на момент виникнення спірних правовідносин, Відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства», отримання дивідендів - це право учасника.

Обов'язки ж учасника визначені у ст. 11 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 29 Закону України «Про акціонерні товариства», і серед них відсутній обов'язок акціонера висувати до емітента письмову вимогу щодо отримання нарахованих дивідендів, тому посилання Відповідача на відсутність у нього виникнення обов'язку перерахувати дивіденди, оскільки Позивач до нього не звертався, судом відхиляються.

З огляду на наведене судом також не приймаються до уваги посилання Позивача, як такі, що не мають значення для вирішення спору, що уповноважена управляюча компанія Позивача зверталася до Відповідача з заявою про виплату дивідендів, оскільки звернення з такою заявою не є обов'язком Позивача, від виконання якого залежить виникнення у Відповідача обов'язку з виплати дивідендів.

Крім того, відповідно до ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Отже, крім встановленої вищевказаними рішеннями загальних зборів та ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» порядку виплати, Відповідач міг виконати свій обов'язок внесенням належних до виплати грошових коштів (дивідендів) у депозит нотаріуса, чого однак Відповідачем також зроблено не було.

При цьому, судом враховано, що захист цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України повинен відбуватися у встановленому договором або законом порядку, і станом на момент звернення Позивача до суду редакція до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» змінила редакцію та звучить таким чином, що акціонерне товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідендів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам.

Відтак, Позивач за законом на власний вибір вправі вимагати виплати дивідендів безпосередньо на свою користь. Відповідач кількість акцій по яким слід виплатити дивіденди, та обрахований Позивачем розмір дивідендів не спростував.

Розрахунок заборгованості з виплати дивідендів на підставі вищеописаних рішень загальних зборів судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими до справи доказами, та зокрема, вищеописаними виписками по рахункам з цінних паперів та рішеннями загальних зборів, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлені рішеннями загальних зборів строки дивіденди Позивачу не виплатив, і обґрунтованих підстав такої невиплати спірної суми дивідендів не довів, натомість у наданому відзиві невиплату дивідендів фактично підтвердив.

Наявність у Відповідача заборгованості з виплати дивідендів у сумі 153608,10 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно указаних вище норм закону доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати дивідендів у сумі 153608,10 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2015 р. у справі N 6-3019цс15.

Прийняття рішення про виплату дивідендів є виконанням товариством свого корпоративного обов'язку з розподілу отриманого товариством прибутку, зокрема, між акціонерами на частини (дивіденди), які виплачуються акціонерам з розрахунку на одну належну акцію певного типу та/або класу, та оскільки ч. 1 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» імперативно встановлює, що товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами, то зобов'язання з виплати дивідендів після прийняття товариством відповідного рішення є грошовим зобов'язанням.

Отже, невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року N 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин».

З огляду на наведене судом відхиляються заперечення Відповідача та суд застосовую статтю 625 ЦК України до даних правовідносин.

За розрахунком суду за заявлений Позивачем період, який судом перевірений та визнаний обґрунтованим, сума інфляційних втрат Позивача у зв'язку з несвоєчасною виплатою Відповідачем дивідендів становить :

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
11.04.2015 - 01.03..501.36741774.90

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
23.01.2016 - 01.03.201739760.601.1375451.18
Отже за розрахунком суду обгрунтованою є сума інфляційних в розмірі 47226,08 грн., але оскільки суд обмежений заявленим Позивачем розміром позовних вимог, то суд задовольняє вимоги про стягнення втрат від інфляції в заявленому Позивачем меншому розмірі - 40975,89 грн., ніж обрахований судом - 47226,08 грн.

Підсумовуючи вищенаведене позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (м. Київ, провулок Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Непідприємницького товариства «Відкритий пенсійний фонд «Соціальний стандарт» (м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, 25-Б; ідентифікаційний код 33058272) 153608 (сто п'ятдесят три тисячі шістсот вісім) грн. 10 коп. заборгованості, 40975 (сорок тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 89 коп. втрат від інфляції та 2918 (дві тисячі дев'ятсот вісімнадцять) грн. 76 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.06.2017

Суддя Сташків Р.Б.