ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р.Справа № 915/147/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Ярош А.І., Лисенко В.А.

за участю секретаря судового засідання Іванова І.В.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 2-403 від 28.12.2016 року.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 10 від 03.01.2017 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017р.

у справі №915/147/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „Управління магістральних газопроводів „ХАРКІВТРАНСГАЗ,

до відповідача: Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго,

про стягнення грошових коштів у сумі 14027,73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „Управління магістральних газопроводів „ХАРКІВТРАНСГАЗ (далі позивач, ПАТ „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго (далі відповідач, ОКП „Миколаївоблтеплоенерго) про стягнення, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.03.2017 року за вх.№ 3750/17 (а/с 38-39) 190544,24 грн., з яких: основного боргу в розмірі 176566,66 грн., пені в розмірі 10001,46 грн., інфляційних втрат в розмірі 2904,36 грн. та 3% річних в розмірі 1071,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 526, 530, 536, 612, 625, 953 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України та вмотивовані тим, що внаслідок неналежного виконання умов договору про надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /т/2016-6636, укладеного 01.04.2016 року між ПАТ „УКТРАНСГАЗ в особі філії „Управління магістральних газопроводів „ХАРКІВТРАНСГАЗ (Газотранспортне підприємство) та Обласним комунальним підприємством „Миколаївоблтеплоенерго (Замовник) відповідно до якого, Газотранспортне підприємство зобовязалось надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору (п.1.1), у відповідача за період з 21.11.2016 року по 12.03.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 176566,66 грн. Зважаючи на викладене, позивачем у відповідності до умов п. 7.3 Договору нарахована відповідачу пеня в розмірі 10001,46 грн., а на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 2904,36 грн. інфляційних втрат та 1071,76 грн. 3 проценти річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.02.2017 року порушено провадження у справі із призначенням дати розгляду позову по справі № 915/147/17.

14.03.2017 року до місцевого господарського суду надійшла від ПАТ „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ заява про зменшення розміру позовних вимог, яка зареєстрована за вх.№ 3750/17 (а/с 38-39).

22.03.2017 року до господарського суду Миколаївської області від ПАТ „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ заява про зменшення розміру позовних вимог, яка зареєстрована за вх.№4300/17, яка вмотивована тим, що позивач підтверджує погашення відповідачем суми основного боргу, що зумовило здійснення перерахунку розміру інших заявлених матеріально- правових вимог, а саме, позивач просить стягнути з відповідача 14027,73 грн., з яких: пеня в розмірі 11075,25 грн., 1765,67 грн. інфляційних втрат, 1186,81 грн. три проценти річних.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 року по справі № 915/147/17 (суддя Коряцька В.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „Управління магістральних газопроводів „ХАРКІВТРАНСГАЗ 1000,00 грн. пені, 1765,67 грн. інфляційних втрат, 1186,81 грн. 3 % річних та 1600,00 грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано положеннями ст.ст. 193, 231, 232, 233 ГК України, ст. ст. 252, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 651 ЦК України, ст. 3 ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та мотивовано доведеністю позивачем документальними доказами, у заявлений період позивачем, надання останнім відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 668037,50 грн., яка відповідачем була сплачена з порушенням строків, передбачених п. 5.5 договору. Судом відхилено посилання відповідача на підписані 19.01.2017 року та 20.02.2017 року Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Обласним комунальним підприємством „Миколаївоблтеплоенерго, Публічним акціонерним товариством „УКРТРАНСГАЗ та Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків (а.с. 51-54, 65-68) якими, на думку відповідача, змінені строки виконання свого обов'язку з оплати послуг транспортування за основним договором, з тих мотивів, що суми у зазначених вище протоколів є меншими ніж суми спірного договору № /Т2016-6636 від 01.04.2016 року, а також вказані протоколи стосуються виключно компенсації з Державного бюджету України вартості пільг та субсидій населенню.

Крім цього, суд зазначив, що умовами договору № /Т2016-6636 від 01.04.2016 року не передбачено здійснення розрахунків за цим договором шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 року, а також сторонами не вносились відповідні зміни до умов спірного договору від 01.04.2016 року. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 1765,67 грн. інфляційних втрат та 1186,81 грн. 3% річних, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Також, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача, на підставі п. 7.3 договору від 01.04.2016 року пені в розмірі 11075,25 грн. Втім, зважаючи на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за спірним договором або погіршення матеріального стану підприємства з підстав порушення відповідачем договірних зобовязань та враховуючи, що виконання ним частини зобовязання повязано з невчасним надходженням коштів з Державного бюджету України, невчасної оплати вартості послуг населенням, яке є основним споживачем послуг, суд дійшов до висновку, що стягнення з відповідача розміру пені у повному обсязі є неспіврозмірним з можливими негативними наслідками від порушення ним грошового зобовязання за договором від 01.04.2016 року, що зумовлює часткове задоволення позову в цій частині шляхом зменшення розміру пені, належної до стягнення з відповідача, до 1000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.04.2017 року по справі № 915/147/17 повернуто ПАТ „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ судовий збір в розмірі 1320,00 грн., перерахованого за платіжним дорученням № 6264 від 22.02.2017 року на суму 2920,00 грн., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Не погодившись з рішенням суду від 22.03.2017 року, Обласне комунальне підприємство „Миколаївоблтеплоенерго звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 року по справі № 915/147/17, на підставі п. 1 ч.1 ст. 97 ГПК України була повернута скаржнику з доданими до апеляційної скарги документами.

Не погодившись з рішенням суду від 22.03.2017 року, ПАТ „УКРТРАНСГАЗ звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 10075,25 грн., як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник наполягає на тому, що місцевим господарським судом не встановлювався майновий стан сторін та не встановлено виняткової сукупності обставин, які б свідчили про настільки тяжкий фінансово-економічний стан відповідача, яке зумовлює зменшення розміру стягуваної суми неустойки на 90%. Також, судом не враховані приписи ст. 617 ЦК України згідно з якими, випадкові обставини недодержання своїх зобовязань контрагентами боржника не звільняють останнього від відповідальності за порушення зобовязання.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, що 01.04.2016 року між ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ (Газотранспортне підприємство) та ОКП „Миколаївоблтеплоенерго (Замовник) укладено договір про надання послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами № /Т/2016-6636, згідно з яким Газотранспортне підприємство зобовязалось надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Замовник зобовязався внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору (п. 1.1 договору).(а/с 10-14).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). У випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість про транспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі-вузли обліку), встановлених на ГРС. Якщо Замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги про транспортованого ним газу Замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до п. 3.4 договору акти наданих послуг є підставою для проведення розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обовязковими для сторін з дати набрання чинності. Визначена на їх основі вартість послуг буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору. (п. 5.2 договору).

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати, як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях Замовник повинен обовязково вказати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника у першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 11.1 та 11.2 договору встановлено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін. Цей договір набирає чинності з дня його підписання та поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2016 року і діє в частині транспортування газу до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного здійснення розрахунків. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії строку договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вказаний вище договір від 01.04.2016 року є пролонгованим, виходячи з відсутності в матеріалах справи доказів відмови сторони договору про продовження строку його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору від 01.04.2016 року ПАТ УКРТРАНСГАЗ в особі філії „УМГ „ХАРКІВТРАНСГАЗ у період з жовтня місяця 2016 року по грудень місяць 2016 року включно були надані ОКП „Миколаївоблтеплоенерго послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами вартістю на 668037,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів, а саме: акт №10-16-/Т/2016-6636 від 31.10.2016 року за жовтень 2016 року на суму 83127,10 грн., акт №11-16-/Т/2016-6636 від 30.11.2016 року за листопад 2016 року на суму 243340,46 грн., акт №12-16-/Т/2016-6636 від 31.12.2016 року за грудень 2016 року на суму 341569,94 грн.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що неналежне виконання відповідачем свого грошового зобовязання за договором від 01.04.2016 року призвело до наявності у останнього заборгованості в розмірі 179833,92 грн.

22.02.2017 року ОКП „Миколаївоблтеплоенерго листом № 719/17 надало відповідь на претензію позивача за № 20/17 від 09.02.2017 року, зареєстрованою за вих.№ 908/18 вбачається, що відповідачем визнано неналежне виконання грошового зобовязання з порушенням строків, обумовлених у зазначеному вище договорі від 01.04.2016 року в розмірі 180747,74 грн. із зобовязання таку заборгованість погасити у найближчий строк з посиланням на оформлені спільні протокольних рішень, що направлені на погашення заборгованості за рахунок коштів з фонду державного бюджету.

Частиною 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.5 договору № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати, як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях Замовник повинен обовязково вказати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника у першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Наявні в матеріалах справи копії банківських виписок від 01.03.2017 року, від 02.03.2017 року, 03.03.2017 року, 06.03.2017 року, 07.03.2017 року, 09.03.2017 року, 10.03.2017 року, 13.03.2017 року, платіжного доручення № 9076 від 10.03.2017 року вбачається, що відповідачем повністю погашена заборгованість з основного боргу із порушенням строків, передбачених умовами договору № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року, зважаючи на наявні в матеріалах справи акти від 31.10.2016 року за жовтень 2016 року, від 30.11.2016 року за листопад 2016 року, від 31.12.2016 року за грудень 2016 року.

Разом з цим, за твердження відповідача, умови Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків змінюють строк виконання відповідачем грошового зобовязання, передбаченого договором № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року, що свідчить про відсутність з його сторони порушення строків виконання з грошового зобовязання.

Матеріали справи свідчать, що 19.01.2017 року та 20.02.2017 року Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Обласним комунальним підприємством „Миколаївоблтеплоенерго, Публічним акціонерним товариством „УКРТРАНСГАЗ та Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків (а.с. 51-54, 65-68).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зазначені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків свідчать лише про погодження на отримання відповідачем грошових коштів, які будуть перераховані з Державного бюджету України відповідно до постанови КМУ 11.01.2005 № 20 і мова про зміни умов щодо строків виконання грошового зобовязання за договором № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року не йдеться. Також, відсутні будь-які посилання в договорі від 01.04.2016 року про можливість змінити умови договору шляхом укладення Спільних протокольних рішення про організацію взаєморозрахунків.

Слід також звернути увагу на ту обставину, що неналежне виконання грошового зобовязання за договором від 01.04.2016 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, відбулось до укладення багатосторонніх Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність позивачем обставин порушення відповідачем договірних зобовязань, передбачених договором № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року.

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги і відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, зареєстрованої за вх.№ 4300/17 від 22.03.2017 року, позивач просив суд стягнути з відповідача 14027,73 грн., з яких: 11075,25 грн. пені, 1765,67 грн. інфляційних втрат та 1186,81 3% річних.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія судів апеляційної інстанції, зважаючи на доведеність документальними доказами обставини порушення відповідачем строків оплати вартості наданих позивачем послуг, на підставі Договору за № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року з врахуванням погашення відповідачем заборгованості під час розгляду даної справи, погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, що за правильним розрахунком позивача становить 1765,67 грн. інфляційних втрат та 1186,81 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Виходячи з викладеного та зважаючи на доведеність документальними доказами обставин порушення відповідачем строків, обумовлених в договорі № /Т/2016-6636 від 01.04.2016 року та на умови п. 7.3 договору від 01.04.2016 року, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про правильність розрахунку позивача щодо розміру пені в сумі 11075,25 грн. і наявністю підстав для задоволення цієї вимоги.

Втім, згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність зменшення стягуваного розміру пені до 1000,00 грн., зважаючи на ту обставину, що відповідач не являється комерційною організацією, фінансування якої відбувається з Державного Бюджету України, господарська діяльність якої направлена на забезпечення життєдіяльності міста і порушення відповідачем умов договору з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором від 01.04.2016 року зумовлено загальновідомою обставиною, а саме, несвоєчасною оплатою за споживчу теплову енергію населенням міста, бюджетними організаціями, тощо, а неможливість забезпечення населення тепловою енергією може негативно вплинути на життєздатність та інтереси суспільства, які має охороняти держава, що є винятковим випадком. Більш того, відповідачем вжиті всі заходи для виконання зобовязання та усунення порушення у добровільному порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято з врахуванням обставин даної справи з правомірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачає законних підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду від 22.03.2017 року.

Апеляційна скарга внаслідок чого залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 103, 105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ в особі філії „Управління магістральних газопроводів „ХАРКІВТРАНСГАЗ залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2017 р. у справі № 915/147/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко