ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 травня 2017 р. Справа №903/366/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський

про стягнення 19309,50 грн.

Суддя Шум М.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1/2-сп-927-0916 від 16.09.2016р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні представнику позивача згідно ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський 19309,50 грн., з них: 18500 грн. заборгованості за переданий газ, 430,40 грн. - пені, 46,10 грн. 3% річних, 333 грн. інфляційних втрат.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №114107ЕС54СВ017 від 01.01.2017р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий природний газ.

26.05.2017р. відповідач надіслав пояснення, в яких основну суму заборгованості за переданий газ визнає, просить зменшити розмір пені на 40% від остаточно заявленої суми, посилаючись на те, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир- Волинського є державною установою, яка фінансується із державного бюджету і здійснює оплату за надані послуги відповідно до виділених асигнувань. Додатково зазначають, що КЕВ м. Володимир-Волинського перебуває в скрутному матеріальному становищі. Також у поясненнях відповідач просить розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

01.01.2017р. року між ТОВ "Волиньгаз збут" як постачальником і квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський як покупцем було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №114107ЕС54СВ017 та додаткові угоди до нього за №1, 2 (далі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору, постачальник зобов'язувався передати у власність споживачу у 2017р. природний газ, а споживач зобовязувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п.4.2 Договору, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання.

Відповідно до п.5.4 Договору, обовязком Споживача є оплата Постачальнику вартості газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Протягом лютого-березня 2017р. КЕВ м. Володимир-Волинський було поставлено природного газу в лютому 900м3 по акту приймання-передачі №В від 28.02.2017р. на суму 9147,82 грн., в березні 958м3 по акту приймання-передачі №В від 31.03.2017р. на суму 9352,22грн..

Всього за лютий-березень 2017р. КЕВ м. Володимир-Волинський було поставлено 1858 м3 природного газу на суму 18500,04 грн..

Відповідач вартість переданого йому природного газу не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий по Договору газ на час розгляду справи становить 18500,04 грн..

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 18500,04 грн. або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв'язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого природного газу, враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, вимога позивача про стягнення з відповідача 18500 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення(із врахуванням того, що суд не може виходити за межі позовних вимог).

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 430,40 грн. за період прострочення оплати з 10.03.2017р. по 24.04.2017р., суд зазначає таке.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пд.6.2.1. п.6.2 Договору, за порушення споживачем строків оплати, передбачених договором, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що відповідачем були порушені визначені Договором строки оплати вартості переданого природного газу, а тому є підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 430,40 грн., нарахованої за прострочення виконання зобовязання.

При вирішенні питання щодо зменшення стягнення пені, суд виходить з того, що згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд зважаючи на вищевикладене, враховуючи що розмір пені - 430,40 грн. грн. не перевищує розмір заявленої суми основної заборгованості(18500 грн.), даний випадок не є винятковим та відповідачем не надано доказів свого скрутного майнового становища, суд вважає, що в зменшені розміру штрафних санкцій(пені) слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 46,10 грн. 3% річних, 333 грн. інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати природного газу, встановлених Договором, з нього на підставі ст.625 ЦК України слід також стягнути 46,10 грн. 3% річних, 333 грн. інфляційних втрат за періоди прострочення оплати з 10.03.2017р. по 24.04.2017р..

У звязку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (44700, Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Академіка Глушкова, 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз збут" (43000, м. Луцьк, вул. Івана Франка, 12, ) 19309,50 грн., з них: 18500 грн. заборгованості за переданий газ, 430,40 грн. - пені, 46,10 грн. 3% річних, 333 грн. інфляційних втрат та 1600 грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

Повний текст рішення складено

06.06.2017

Суддя М. С. Шум