УХВАЛА

07.06.2017Справа № 5011-47/15433-2012

За скаргою Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут»
на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі№5011-47/15433-2012
за позовомДержавного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
простягнення 1 757,52 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Коц Д.В.
від відповідача:не з'явився
від ВДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державний заклад «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1 757,52 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.12.2012 р. у справі № 5011-47/15433-2012 в задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2013 р. рішення господарського суду міста Києва від 11.12.2012 р. скасовано, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» 1 757,52 боргу, 1 609,50 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з позовною заявою та 838 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

04.03.2013 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012 господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

13.04.2017 р. Державний заклад «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» звернувся до господарського суду міста Києва із скаргою на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2017 р. вказану скаргу призначено до розгляду на 22.05.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2017 р. розгляд скарги відкладено на 07.06.2017 р. у зв'язку із неявкою представників відповідача та державного виконавця.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, подану скаргу просив задовольнити повністю.

В судове засідання представник відповідача та державний виконавець не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Заявою №25/17-330 від 14.02.2017 р. позивач звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві для відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду міста Києва від 04.03.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012.

21.02.2017 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, вказаною нормою Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

При цьому, підставою для повернення позивачеві виконавчого документу - наказу господарського суду міста Києва від 04.03.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012 було не зазначення дати народження фізичної особи-боржника як обов'язкового реквізиту виконавчого документу.

В той же час, відповідно до ст. 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи.

Статтею 24 Цивільного кодексу України визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

За приписами ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 14.01.2011 р. правоздатність індивідуального підприємця практично прирівнюється до правоздатності юридичних осіб - комерційних організацій. Фізична особа-підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. А тому, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. На підставі правила встановленого у ст.51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб-підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб'єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на наведене вище, враховуючи положення статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» поняття фізичної особи та фізичної особи-підприємця є зовсім різними поняттями, а відтак зазначені поняття не підлягають ототожненню.

В той же час, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Таким чином, дата народження боржника має бути зазначена у виконавчому документі у разі, якщо боржником є фізична особа - громадянин.

Проте, відповідачем у даній справі є Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, як суб'єкт підприємницької діяльності, відтак положення ст.4 Закону щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника у даному випадку не є обов'язковим.

Відтак, повернення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва наказу господарського суду міста Києва від 04.03.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012 є передчасним.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, доводи Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» визнаються судом правомірними, а дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва по поверненню виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а також саме повідомлення про повернення виконавчого документу - незаконними.

В той же час, щодо вимог скаржника про зобов'язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийняти до виконання наказ господарського суду міста Києва від 04.03.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012 суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За приписами п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо повернення наказу господарського суду міста Києва від 04.03.2013 р. у справі №5011-47/15433-2012.

3. Визнати незаконним повідомлення від 20.02.2017 головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Інни Миколаївни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

4. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Суддя В.П. Босий