ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 911/1239/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс", м. Вишневе,

про визнання кредитором

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 18.05.2017 №52;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 18.04.2017 №1318 до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс", в якому просить суд визнати публічне акціонерне товариство "Златобанк" кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" з сумою вимог 20 497 768,41 грн., які виникли на підставі кредитного договору №282/1/13-KL від 11.10.2013 і станом на 02.03.2017 складаються з:

- заборгованості за основним боргом по кредиту в сумі 5 586 088,00 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5 085 027,73 грн.;

- пені за прострочену заборгованість по кредиту в сумі 6 093 951,59 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 3 225 412,30 грн.;

- штрафу за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення кредиту не пізніше 03.03.2014 в сумі 5 000,00 грн.;

- 3% річних в сумі 502 288,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2013 між акціонерним товариством "Златобанк" (кредитодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" (позичальник) було укладено кредитний договір №282/1/13-KL, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості визначеного цим договором. ОСОБА_2 умов кредитного договору кінцева дата повернення кредиту - не пізніше 03.03.2014 включно. Так, позивач твердить, що належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. У зв'язку із неповерненням кредитних коштів, 03.03.2014 кредитним комітетом банку було прийнято рішення про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором №282/1/13-KL від 11.10.2013.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.04.2015 у справі №761/9792/14-ц, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.09.2015, позов банку задоволено. Ухвалою суду касаційної інстанції від 20.01.2016 у справі №761/9792/14-ц попередні судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2017 у справі №761/9792/14-ц закрито провадження в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс".

В подальшому, як твердить позивач, він дізнався, що відповідач знаходиться в стані припинення і засновниками боржника визначено 28.04.2017 року як кінцевий строк для заявлення вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс". Оскільки заборгованість за кредитом не погашена, банк двічі скеровував на адресу відповідача вимоги кредитора із детальним розрахунком заборгованості, однак всі поштові відправлення повернуті на адресу банку. Відтак, вказане, на думку позивача свідчить, що відповідач ухиляється від розгляду кредиторських вимог банку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/1239/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 22.05.2017.

В судове засідання 22.05.2017 з'явився представник позивача, який в усних поясненнях позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх.

Відповідач в судове засідання 22.05.2017 не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про причини нез'явлення суд не повідомив, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Суд, у відповідності до вимог ст. 64 ГПК України, направляв відповідачу на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копію ухвали господарського суду від 26.04.2017 рекомендованим листом з повідомленням. Вказане поштове відправлення повернуте підприємством зв'язку на адресу суду з відміткою про відсутність адресата.

Відповідно до розяснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

ОСОБА_2 підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ (далі по тексту - ПАТ "Златобанк") до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс", м. Вишневе Києво-Святошинського району (далі по тексту - ТОВ СГП "Адонікс"), вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 10561 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

11.10.2013 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено кредитний договір №282/1/13-KL, відповідно до умов якого:

- в порядку та на умовах, встановлених цим кредитним договором та чинним законодавством України кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору (пункт 1.1 договору);

- кредитодавець надає кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Кредит може надаватись траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією. Грошові кошти за кредитною лінією (отримання траншів) надаються банком за заявками позичальника після їх акцепту банку. Заявка складається за формою, затвердженою банком, в 2 примірниках. Зобов'язання банку по кредитуванню в рамках цього договору визначаються сумою акцептованої ним заявки та виникають з моменту акцепту заявки. При наданні позичальнику кредитних коштів за акцептованою заявкою в обсязі, зазначеному в заявці така заявка вважається виконаною, а зобов'язання банка дотриманими. При досягненні позичальником максимального ліміту заборгованості нові заявки банком не розглядаються до часткового або повного повернення кредитних коштів. Після часткового/повного повернення кредиту позичальник може надавати в банк нові заявки в межах чинного максимального ліміту заборгованості (пункт 1.2 договору);

- максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 16 000 000,00 грн. Видачу кредитних коштів у розмірі більше 6 000 000,00 грн. здійснювати після надання забезпечення соняшнику врожаю 2013 року подвійним складським свідоцтвом на сертифікованих складах (пункт 1.3 договору);

- кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 03.03.2014 року включно (пункт 1.4 договору);

- за користування кредитом позичальником сплачуюються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, розмір встановлюється у розмірі 25% річних (пункт 1.5 договору);

- сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік і місяць, рівні календарній кількості днів. День повернення кредиту до розрахунку не приймається (пункт 2.4 договору);

- позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати Боргових зобов'язань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів (пункт 2.5 договору);

- за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, банк має право стягувати, а позичальник зобов'язаний сплатити неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості (пункт 4.1 договору);

- за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором, передбачених п.3.4 (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим кредитним договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо) банк має право стягнути, а позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 5000,00 грн. (пункт 4.3 договору);

- кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 7.6 договору);

16.10.2013 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору №282/1/13-KL, відповідно до умов якого сторони погодили внести зміни в п.2.1.2 договору. Інші умови кредитного договору без змін.

29.10.2013 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено договір про внесення змін №2 до кредитного договору №282/1/13-KL, відповідно до умов якого сторони погодили внести зміни в п.2.1.1 кредитного договору. Інші умови кредитного договору без змін.

31.10.2013 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено договір про внесення змін №3 до кредитного договору №282/1/13-KL, відповідно до умов якого сторони погодили внести зміни в п.2.1 кредитного договору. Інші умови кредитного договору без змін.

07.11.2013 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено договір про внесення змін №4 до кредитного договору №282/1/13-KL, відповідно до умов якого сторони погодили перенести строк сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами за період з 01.10.2013 по 31.10.2013 в розмірі 75 616,14 грн. строком по 08.11.2013 включно. Разова комісія за внесення змін в кредитний договір становить 1 000,00 грн. Інші умови кредитного договору без змін.

24.02.2014 між публічним акціонерним товариством "Златобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" укладено договір про внесення змін №5 до кредитного договору №282/1/13-KL, відповідно до умов якого сторони погодили разово погасити строкову заборгованість по кредиту у розмірі не менше ніж 5 483 912,00 грн. без застосування п.2.2.2 кредитного договору. Також, сторони домовились викласти п.1.3 кредитного договору в наступній редакції:

- пункт 1.3: максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 586 088,00 грн. після погашення заборгованості у розмірі 5 483 912,00 грн.

Крім того, сторони погодили внести зміни в п.2.1 договору. Інші умови кредитного договору залишено без змін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

ОСОБА_2 приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи, а саме з банківських виписок та меморіальних ордерів, вбачається, що банком надавалися позичальнику кредитні кошти в межах встановленого ліміту відповідно до заявок позичальника.

Відтак, суд встановив, що банк належним чином виконав свої договірні зобовязання за договором про відкриття кредитної лінії №282/1/13-KL від 11.10.2013, що зокрема підтверджується залученими до матеріалів справи копіями меморіальних ордерів про надання кредитних коштів.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору в редакції додаткового договору №5 від 24.02.2014 максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 586 088,00 грн. після погашення заборгованості у розмірі 5 483 912,00 грн.

Сторони погодили, що кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 03.03.2014 року включно (пункт 1.4 договору).

Приписами статті 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник не виконав своїх зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів

ОСОБА_2 протоколу засідання кредитного комітету АТ "Златобанк" від 03.03.2014 було прийнято рішення вжити заходів щодо примусового стягнення заборгованості з відповідача по кредитному договору №282/1/13-KL від 11.10.2013.

В подальшому публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернувся з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс", ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре- Агро", в якій просив суд стягнути солідарно з ТОВ СГП "Адонікс", ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №282/1/13-KL від 11.10.2013 в сумі 6 627 426,97грн. та для погашення заборгованості ТОВ СГП "Адонікс" за кредитним договором №282/1/13-KL від 11.10.2013 в сумі 6 627 426,97 грн. звернути стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті №282/1/13- KL/S2 від 31.10.2013, який належить товариству з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро", а саме на рухоме майно: соняшник врожаю 2013 року в кількості 1 800,00 тонн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/9792/14-ц від 08.04.2015 позов публічного акціонерного товариства "Златобанк" задоволено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15.09.2015 у справі №761/9792/14-ц рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.04.2015 та ухвали апеляційного суду м. Києва від 15.09.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2017 провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Златобанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс", ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки закрито в частині пред'явлення позову до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" та товариство з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" з підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В подальшому, публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернулось з вимогою кредитора від 03.03.2017 №915 до товариства з обмеженою відповідальністю "Адонікс" (копія якої залучена до матеріалів справи), що підтверджується залученим до матеріалів справи описом вкладення в цінний лист від 03.03.2017 та копією фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" від 03.03.2017.

Як вбачається з роздруківки з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором вказаного поштового відправлення, останнє повернуте за зворотною адресою у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Як вбачається з опису вкладення в цінний лист від 05.04.2017, фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" від 05.04.2017 позивач повторно звертався з вказаною вище вимогою кредитора, однак як вбачається з роздруківки з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором вказаного поштового відправлення, останнє також повернуте за зворотною адресою у зв'язку з неповною адресою.

Суду не подано доказів того, що відповідач надав відповідь на вимогу банку або задовольнив законні вимоги банку.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

ОСОБА_2 частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд ухвалою від 26.04.2017, зобовязував відповідача подати суду документи, що підтверджують сплату грошових коштів згідно Договору із змінами та доповненнями до нього. Відповідач доказів належного виконання своїх зобовязань за Договором із змінами та доповненнями до нього щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом суду не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

Отже, проаналізувавши подані позивачем банківські виписки та розрахунок заборгованості, суд встановив, що станом на 02.03.2017 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 5 586 088,00 грн. та 5 085 027,73 грн. по процентам за користування кредитом (за період з 11.10.2013 по 01.03.2017). Вказаний факт підтверджується банківськими виписками з рахунку позичальника, що містяться в матеріалах справи.

Крім того, позивачем було нараховано 6 093 951,59 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 04.03.2014 по 02.03.2017, 3 225 412,30 грн. пені за прострочення сплати процентів за період з 10.12.2013 по 02.03.2017.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

ОСОБА_2 частини 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

ОСОБА_2 частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 10.1. договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник зобовязаний сплачувати банку у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Інше встановлено умовами кредитного договору №282/1/13-KL від 11.10.2013 , сторони погодили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, банк має право стягувати, а позичальник зобов'язаний сплатити неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості (пункт 4.1 договору);

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за неналежне виконання зобовязання за Кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до частини 2 ст. 231 ГК України можливе одночасне стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобовязань. Чинне законодавство не обмежує право учасників господарських відносин встановлювати одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 27.04.2012р. у справі №3-24гс12).

ОСОБА_2 ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

ОСОБА_2 частини 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

ОСОБА_2 частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, умовою застосування до боржника штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобовязання, та по-друге, такий штраф за порушення зобовязання має бути передбачений договором.

ОСОБА_2 положень пункту 4.3. Кредитного договору за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобовязань за цим Кредитним договором, передбачених пунктом 3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим Кредитним договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), банк має право стягнути, а позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи встановлення судом факту прострочення грошових зобовязань, вимога позивача щодо штрафу в розмірі 5 000,00 грн. є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Крім того, позивач вказує, що у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання щодо повернення основного боргу, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нароховано відповідачу 3% річних в сумі 502 288,79 грн.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, суд здійснив перевірку розрахунку заборгованості, наданий позивачем, та встановив, що вихідні дані для розрахунку відповідають даним банківських виписок, розрахунок зроблено у відповідності до умов договору, вимог закону та арифметично вірно.

ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" з 24.02.2017 в стані припинення за рішенням засновників, в графі відомості про строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог встановлено : 28.04.2017.

Як вже було встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою з кредиторськими вимогами (вимога кредитора №915 від 03.03.2017), в якій просив визнати його вимоги у сумі 20 497 768,41 грн. Відповідач залишив вказану заяву без відповіді та задоволення, у звязку із чим позивач звернувся до суду даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічно наведеному відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Визначені частиною другою статті 16 ЦК України та частиною другою ст. 20 ГК України переліки способів судового захисту є орієнтовними та не є вичерпними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

ОСОБА_2 ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Таким чином, законодавець пов'язує право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права зокрема з обставинами наявності відмови ліквідаційної комісії відповідача у внесенні вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу або ухилення від їх розгляду, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у даній справі. При цьому, такі дії ліквідаційної комісії, як ухилення від розгляду вимог кредитора та повна або часткова відмова у визнанні вимог кредитора, можуть бути оскаржені кредитором до суду шляхом подання відповідного позову протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову.

Отже, враховуючи те, що ліквідаційною комісією відповідача зобовязання з розгляду вимог позивача у встановлений строк не виконано, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача визнати його кредитором відповідача. Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України зокрема у постанові від 04.12.2014 у справі № 917/1987/13.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача, як на сторону, з вини яких виник спір.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Златобанк" задовольнити повністю.

2. Визнати публічне акціонерне товариство "Златобанк" (01030, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Богдана Хмельницького, будинок, 17/52, код 35894495) кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Святоюріївська, будинок 22, код 35144305) з вимогами в загальній сумі 20 497 768,41 грн. (двадцять мільйонів чотириста дев'яносто сім тисяч сімсот шістдесят вісім гривень сорок одна копійка), з яких:

5 586 088,00 грн. (п'ять мільйонів п'ятсот вісімдесят шість тисяч вісімдесят вісім гривень нуль копійок ) заборгованості по тілу кредиту,

5 085 027,73 грн. (п'ять мільйонів вісімдесят п'ять тисяч двадцять сім гривень сімдесят три копійки) по процентам за користування кредитом,

6 093 951,59 грн. (шість мільйонів дев'яносто три тисячі дев'ятсот п'ятдесят одна гривня п'ятдесят дев'ять копійок) пені за прострочення повернення кредиту,

3 225 412,30 грн. (три мільйони двісті двадцять п'ять тисяч чотириста дванадцять гривень тридцять копійок) пені за прострочення сплати процентів,

5000, 00 грн. (п'ять тисяч гривень нуль копійок) штрафу,

502 288,79 грн. (п'ятсот дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень сімдесят дев'ять копійок) 3% річних.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адонікс" (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Святоюріївська, будинок 22, код 35144305)

на користь публічного акціонерного товариства "Златобанк" (01030, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Богдана Хмельницького, будинок, 17/52, код 35894495)

1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 09.06.2017

Суддя О.В. Конюх