ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р.Справа № 922/3711/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінок", м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків,
про стягнення 330043,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 1761 від 11.07.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Барвінок", м.Харків, 25.06.2015р. звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків, штрафу в розмірі 330043,00 грн. на підставі п. 6.1. Договору відповідального зберігання устаткування № 1/2014 від 07.08.2014р., у зв'язку з неповерненням майна із зберігання. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 28.07.2015р., відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що жодних договорів з ТОВ "Барвінок" вона не укладала та не підписувала; ніякого майна на відповідальне зберігання не приймала. Також у відзиві відповідач зазначила, що на даний час нею оскаржено в апеляційному порядку рішення господарського суду Харківської області, прийняте 19.05.2015р. у справі № 922/1618/15 за позовом ТОВ "Барвінок" до ФОП ОСОБА_1 про витребування майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. за клопотанням відповідача провадження у справі 922/3711/15, порушеної за позовом ФОП ОСОБА_1, було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2015р. у справі № 922/1618/15 за позовом ТОВ "Барвінок" до ФОП ОСОБА_1 про витребування майна.

19.04.2017р. до господарського суду надійшла заява відповідача, ФОП ОСОБА_1, про поновлення провадження у справі № 922/3711/15 з посиланням на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2017р. рішення господарського суду Харківської області по справі № 922/1618/15 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.05.2017р. провадження у справі було поновлено.

23.05.2017р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача по справі, в яких вона просила відмовити у задоволенні позову з посиланням на обставини, встановлені рішенням господарського суду у справі № 922/1618/15.

У судове засідання, яке відбулося 29.05.2017р., представник позивача не з'явився; про час та місце судового засідання був повідомлений телефонограмою.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала повністю, просила відмовити у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність та безпідставність.

Оскільки відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, суд, дослідивши надані сторонами докази, визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутністю представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Як вбачається з позовної заяви, 07.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Барвінок" (позивач, поклажодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, зберігач) було укладено Договір відповідального зберігання устаткування № 1/2014, згідно якого місце зберігання визначено за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.1. Договору, зберігач на поворотній основі зобов'язався зберігати та повернути майно, що передано йому поклажодавцем, а поклажодавець прийняв на себе зобов'язання передати на зберігання обладнання та прийняти його назад.

Згідно п. 2.1.3. Договору, зберігач зобов'язався нести повну відповідальність за незабезпечення зберігання отриманого предмету зберігання. Відшкодувати збитки, спричинені поклажедавцю втратою, недостачею, пошкодженням переданого предмету зберігання.

Предметом зберігання за укладеним Договором є устаткування, найменування, кількість і вартість якого вказуються в акті приймання-передачі (п. 1.2. Договору).

Як вбачається з акту приймання-передачі № 1 від 07.08.2014р., на зберігання було передано наступне устаткування вартістю 330043,00 грн.:

- Піч пароконвекційна ХУС505Е - 1 шт.;

- Тістоміс спіральний ІМ44D - 1 шт.;

- Розстійна шафа ХL413Вакегluх - 1 шт.;

- Фільтр LТ12 для АЕР - 3 шт.;

- Посудомийна машина K1100Е - 2 шт.;

- М'ясорубка NS-12ТАІ - 1 шт.;

- Плита газова РS-Т67/Р - 2 шт.;

- Плита газова РS-Т67/Р (6-ти конф.) - 3 шт.

Зберігач зобов'язався повернути предмет зберігання на першу вимогу поклажодавця (п. 2.1.5. Договору).

13.10.2014р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення майна з відповідального зберігання, але майно повернуто не було.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2017р. у справі № 922/1618/15, яким були задоволені позовні вимоги ТОВ "Барвінок" та витребувано у ФОП ОСОБА_1 передане на зберігання обладнання на загальну суму 330043, 00 грн.

Відповідно до п. 6.1. укладеного між сторонами Договору відповідального зберігання № 1/2014 від 07.08.2014р., у випадку невиконання чи неналежного виконання умов цього договору, а також у випадку не повернення майна із зберігання, зберігач несе відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі загальної суми устаткування, переданого на зберігання.

Позивач зазначає, що рішенням господарського суду Харківської області від 19.05.2015р. по справі № 922/1618/15 було встановлено, що на зберігання передано майно вартістю 330043,00 грн., це майно не повернуте поклажодавцю.

У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що відповідно до умов укладеного Договору, відповідач повинен сплатити штраф, сума якого складає 330043,00 грн.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рішення господарського суду Харківської області від 19.05.2015р. по справі № 922/1618/15 було оскаржено в апеляційному порядку.

За результатами апеляційного перегляду вказане рішення скасовано з постановленням нового рішення - про відмову в задоволенні позову.

В ході розгляду справи № 922/1618/15 колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави вважати, що ФОП ОСОБА_1 виявила свою волю на укладення Договору відповідального зберігання, відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 cт. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), що передбачено ч. 8 cт. 181 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Таким чином, за змістом вказаної статті, саме підпис керівника чи повноважного представника є формою волевиявлення юридичної особи.

За змістом абз. 3 ч. 2 ст. 207 ЦК України, обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Проте, така домовленість між сторонами в спірному договорі відсутня.

Для з'ясування питання належності підпису ОСОБА_1 на спірному договорі та акті приймання-передачі судом апеляційної інстанції були призначені судові експертизи.

Так, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 10390 від 30.11.2015р. та висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 1709/4364 від 22.04.2016р. (а.с. 8 т. 2, а.с. 212 т. 3), підписи від імені ОСОБА_1, у Договорі відповідального зберігання № 1/2014 від 07.08.2014p., укладеного між TOB "Барвінок" та ФОП ОСОБА_1, розташований в графі "ХРАНИТЕЛЬ", рядку "Директор", та в акті приймання - передачі № 1 від 07.08.2014p., розташований в графі "ХРАНИТЕЛЬ", рядку "ФЛП ... ОСОБА_1", - виконані не ОСОБА_1 Ці підписи виконані іншою особою (іншими особами) з наслідуванням підпису ОСОБА_1

TOB "Барвінок" не було надано суду доказів на підтвердження того, що між сторонами фактично склались правовідносини, визначені спірним договором відповідального зберігання.

А саме, в ході розгляду справи № 922/1618/15 не було встановлено будь-яких фактичних дій, що передбачені Договором або які можна було б розцінити як схвалення договору відповідачем.

Зокрема, відсутні докази здійснення ТОВ "Барвінок" оплат за зберігання ФОП ОСОБА_1 його речей.

Таким чином, оскільки Договір відповідального зберігання № 1/2014 від 07.08.2014р. не містить підпису, що дійсно належить ОСОБА_1, а з приводу заволодіння печаткою шляхом обману вона звернулася із заявою до правоохоронних органів, та зважаючи на положення ст. 207 ЦК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду в ході розгляду справи № 922/1618/15 дійшла висновку, що вказаний договір не може вважатись таким, що вчинений у письмовій формі.

Відповідно ж до ст. 937 Цивільного кодексу України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про недоведеність TOB "Барвінок" факту перебування спірного обладнання у фактичному володінні ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з чим визнала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про витребування у відповідача обладнання загальною вартістю 330043,00 грн.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги недотримання письмової форми Договору відповідального зберігання та встановлення у справі № 922/1618/15 преюдиційного факту - відсутності волевиявлення ФОП ОСОБА_1 на укладення вказаного договору, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для покладення на відповідача будь-якої відповідальності за вказаним договором, у тому числі й у вигляді сплати штрафу.

Відтак, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінок" не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою у позові, суд, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 207, 638, 937 Цивільного кодексу України, ст. 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 30.05.2017 р.

Суддя Н.М. Кухар