ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2017р. Справа № 905/225/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол»

до відповідача: Держаного підприємства «Красноармійськвугілля»

про стягнення 23 073,78 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ТОВ «Торговий дім Агрінол» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ДП «Красноармійськвугілля» 23 073,78 грн., з яких: 21 600 грн. основний борг, 730,85 грн. пеня, 586,70 грн. інфляційні втрати, 156,23 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №0407/16Т від 04.07.2016р. про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулись 03.06.2016р. в частині повних та своєчасних розрахунків за поставлений позивачем товар.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.01.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/225/17 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 21.02.2017р.

14.02.2017р. за вх.№ 4503/17 господарський суд одержав від позивача супровідний лист разом з оригіналом акту звірки взаєморозрахунків між ДП «Красноармійськвугілля» та ТОВ «Торговий дім Агрінол» за період 01.09.2015 р. - 07.12.2016р.

15.02.2017р. за вх.№ 4685/17 господарський суд одержав від позивача супровідний лист разом з наступними документами: актом звірки між ТОВ «Торговий дім Агрінол» та ДП «Красноармійськвугілля» станом на 13.02.2017р. з доказами його направлення відповідачу, витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП «Красноармійськвугілля» станом на 13.02.2017р., рахунком фактурою № АТ 2607067 від 26.07.2016р., видатковою накладною №2607064 від 24.07.2016р. У супровідному листі позивач посилається на те, що останній не має можливості надати заявку покупця за договором, оскільки вказаний документ не знайдено, на те, що зміни до договору щодо зменшення обсягу закупівлі товару та загальної вартості договору не вносились, а також на те, що довіреність № 351 від 26.07.2016р. на ОСОБА_1 втрачена, а тому на підтвердження факту отримання товару відповідачем позивач надав оригінал видаткової накладної №2607064 від 24.07.2016р. зі штампом ВП «Вуглепостач» ДП «Красноармійськвугілля».

17.02.2017р. за вх.№ 5085/17 господарський суд одержав від відповідача супровідний лист разом з наступними документами: свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ДП «Красноармійськвугілля», статутом ДП «Красноармійськвугілля», витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП «Красноармійськвугілля» станом на 24.01.2017р., наказом №115-12/к від 09.08.2016р. «Про призначення виконуючого обовязки генерального директора ДП «Красноармійськвугілля»», видатковою накладною №2607064 від 26.07.2016р., рахунком-фактурою № АТ-2607067 від 26.07.2016р., а також довідкою № 12-43 від 08.02.2017р., в якій відповідач посилається на те, що зміни до договору щодо зменшення обсягу закупівлі товару та загальної вартості договору не вносились.

17.02.2017р. за вх.№ 5086/17 господарський суд одержав клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника ДП «Красноармійськвугілля».

17.02.2017р. за вх.№5087/17 господарський суд одержав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач посилається на те, що позивачем поставлено товар на суму 21 600 грн. та на те, що відповідно до акту звірки розрахунків станом на 01.01.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 21 600 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.02.2017р. розгляд справи відкладений на 16.03.2017р.

10.03.2017р. за вх.№ 7024/17 господарський суд одержав від позивача письмові пояснення, згідно з якими Положення ВП «Вуглепостач» ДП «Красноармійськвугілля» у позивача відсутнє, повноваження особи, яка підписала акт звірки за період з 01.09.2015р. по 07.12.2016р. з боку відповідача позивачу невідомі.

14.03.2017р. за вх.№ 7304/17 господарський суд одержав письмові пояснення відповідача, згідно з якими останній посилається на те, що акт звірки взаємних розрахунків за період 01.09.2015р. 07.12.2016р. підписаний головним бухгалтером ВП «Вуглепостач» ДП «Красноармійськвугілля» ОСОБА_2, та на те, що довіреність № 351 від 26.07.2016р. надати не уявляється можливим, оскільки остання залишена у постачальника (позивача). В додаток до письмових пояснень надано акт звірки між ТОВ «Торговий дім Агрінол» та ДП «Красноармійськвугілля» станом на 14.02.2017р., Положення про ВП «Вуглепостач» ДП «Красноармійськвугілля», супровідний лист № 4-37 від 17.02.2017р.

15.03.2017р. за вх.№ 7550/17 господарський суд одержав від позивача супровідний лист разом з додатком документів, а саме, супровідним листом відповідача за вих. № 4-37 від 17.02.2017р. та актом звірки між ТОВ «Торговий дім Агрінол» та ДП «Красноармійськвугілля» станом на 14.02.2017р.

Сторони у судове засідання 16.03.2017р. не зявились, при цьому про час та місце судового засідання останні повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому, враховуючи клопотання позивача про слухання справи за відсутністю його представника, які викладені у супровідних листах позивача від 15.02.2017р. за вх.№ 4685/17, від 15.03.2017р. за вх.№ 7550/17 та у письмових поясненнях позивача від 10.03.2017р. за вх.№ 7024/17, а також аналогічне за змістом клопотання відповідача від 17.02.2017р. за вх.№ 5086/17, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін у судовому засіданні та за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 16.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

04.07.2016 р. між ДП «Красноармійськвугілля» (покупець, відповідач) та ТОВ «Торговий дім Агрінол» (постачальник, позивач) укладений договір про закупівлю № 0407/16Т по результатам відкритих торгів, які відбулись 03.06.2016р., згідно з яким постачальник зобовязується поставити покупцю паливо рідинне та газ; оливи мастильні (19.20.2) (мастильні оливи та мастильні матеріали 09211000-1), зазначені в специфікації (товар), а Покупець прийняти і оплатити товар. ( п.1.1. договору).

Згідно з умовами п.1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент) товару, його кількість викладені у специфікації до даного договору. Специфікація є невідємною частиною договору.

Ціна цього договору становить 1 440 000 грн., у тому числі ПДВ 240 000 грн. (п. 3.1. договору).

Відповідно до умов п. 4.1. договору розрахунки за товар проводяться покупцем протягом 30-90 календарних днів за фактом постачання узгодженої партії товару.

У розділі V «Поставка товару» встановлено: строк поставки товару протягом 3 робочих днів з моменту отримання заявки від покупця. Місце поставки товару - склад покупця: вул. Артема, 36, м. Димитров, Донецької області. Умови постачання DDP (склад шахти) при постачанні автотранспортом, СРТ при постачанні залізничним транспортом за правилами Інкотермс-2010 доставка здійснюється транспортом постачальника за замовленням покупця на відокремлені підрозділи покупця. Поставка товару відбувається окремими партіями згідно заявок покупця. Датою поставки товару вважається дата, яка вказана покупцем на товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником при прийманні товару. (п.п. 5.1. 5.4. договору).

Відповідно до умов договору постачальник зобовязався, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, надати покупцю рахунок фактуру, накладну на партію продукції, а покупець зобовязався, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар та приймати поставлений товар згідно з актом приймання-передачі товару (розділ VІ договору).

У разі затримки оплати поставленого товару, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми поставленого товару за кожний день затримки. Сплата пені не звільняє сторони від виконання своїх зобовязань за цим договором у повному обсязі. (п.п. 7.4., 7.6. договору).

Цей договір набирає чинності з 04.07.2016 і діє до 04.07.2017р. (п.10.1. договору).

У Специфікації до договору № 0407/16Т від 04.07.2016р. за результатами відкритих торгів, які відбулись 03.06.2016р. сторони узгодили найменування товару рідина робоча «Сельсонік РР», кількість товару 40 т., вартість товару за одиницю 36 000 грн. з ПДВ та загальну вартість товару 1 440 000 грн. з ПДВ (ПДВ - 240 000,00 грн.).

На виконання умов договору та специфікації до нього позивач поставив, а відповідач прийняв товар рідина робоча «Сельсонік РР» на суму 21 600 грн., що підтверджується видатковою накладною №АТ-2607064 від 26.07.2016р. Вказана накладна підписана з боку відповідача ОСОБА_1 на підставі довіреності № 351 від 26.07.2016р. та засвідчена печаткою ВП «Вуглепостач» ДП «Красноармійськвугілля», який діє на підставі Положення про Відокремлений підрозділ «Вуглепостач» Державного підприємства «Красноармійськвугілля», яке наявне у матеріалах справи.

Також, 26.07.2016р. позивачем виставлено рахунок-фактуру №АТ-2607067 на оплату товару на суму 21 600 грн. Вказаний рахунок відповідачем неоплачений як у встановлені договором строки, так і в подальшому.

Неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в розмірі 21 600 грн., також і пеню в розмірі 730,85 грн., нараховану з 25.10.2016р. по 20.01.2017р., інфляційні втрати в розмірі 586,70 грн., нараховані з листопада 2016р. по грудень 2016р., 3% річних в розмірі 156,23 грн., нараховані з 25.10.2016р. по 20.01.2017р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір № 0407/16Т від 04.07.2016р. про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулись 03.06.2016р. разом з специфікацією до нього, згідно з якими позивач зобовязався передати відповідачу товар, а відповідач - прийняти та оплатити товар протягом 30-90 календарних днів за фактом постачання узгодженої партії товару.

Датою поставки за видатковою накладною № АТ - 2607064 є 26.07.2016р., а отже оплата за поставлений товар мала бути здійснена відповідачем до 24.10.2016р. (включно).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Водночас вимогами ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що товар, який поставлений позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору та специфікації до нього, відповідачем не оплачений, внаслідок чого борг останнього становить 21 600 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявного боргу, а також доказів, що спростовують його наявність відповідач до суду не надав. Більш того, у відзиві на позов та в акті звірки станом на 14.02.2017р. відповідачем підтверджено наявність боргу перед позивачем в розмірі 21 600 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу, а отже і про їх задоволення.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 730,85 грн., нараховану за період з 25.10.2016р. по 20.01.2017р., інфляційні втрати в розмірі 586,70 грн., нараховані за період листопад 2016р.- грудень 2016р. та 3 % річних в розмірі 156,23 грн., нараховані за період з 25.10.2016р. по 20.01.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст.551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У п. 7.4. договору встановлено, що у разі затримки оплати поставленого товару, відповідач сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми поставленого товару за кожний день затримки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір пені за період з 25.10.2016р. по 20.01.2017р. становить 730,85 грн. господарським судом встановлено, що позивачем помилково здійснено нарахування пені за період з 17.01.2017р. по 20.01.2017р., оскільки нарахування у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань визначається позивачем на час подання позову, тобто, у даному випадку, позивач повинен був визначити відповідні нарахування станом на 16.01.2017р. (дата вхідного штампу канцелярії суду), а не на майбутнє.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, здійснений розрахунок пені, згідно з яким сума пені за період з 25.10.2016р. по 16.01.2017р. на суму боргу 21 600 грн. становить 697,71 грн., а отже, позовні вимоги у зазначеній частині задовольняються господарським судом частково, у визначеному судом розмірі.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір інфляційних втрат за період листопад 2016р.-грудень 2016р. становить 586,70 грн. господарським судом встановлено, що останній відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача, а отже позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом у повному обсязі.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір 3% річних за період з 25.10.2016р. по 20.01.2017р. становить 156,23 грн. господарським судом встановлено, що позивачем помилково здійснено нарахування 3% річних за період з 17.01.2017р. по 20.01.2017р., оскільки нарахування у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань визначається позивачем на час подання позову, тобто, у даному випадку, позивач повинен був визначити відповідні нарахування станом на 16.01.2017р. (дата вхідного штампу канцелярії суду), а не на майбутнє.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування, здійснений розрахунок 3% річних, згідно з яким сума 3% річних за період з 25.10.2016р. по 16.01.2017р. на суму боргу 21 600 грн. становить 148,80 грн., а отже, позовні вимоги у зазначеній частині задовольняються господарським судом частково, у визначеному судом розмірі.

За приписами ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційну розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємство «Красноармійськвугілля» (85323, Донецька обл., м. Мирноград, вул. Соборна, буд. 1, р/р 0072 в філії ПАТ КБ «Приватбанк» м. Маріуполь, МФО 335429, ідентифікаційний код 32087941 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол» (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське Шосе, будинок 84/1, р/р 9 філія ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805, ідентифікаційний код 32365436) основний борг у розмірі 21 600 (двадцять одна тисяча шістсот) грн., пеню у розмірі 697 (шістсот девяносто сім) грн. 71 коп., інфляційні втрати у розмірі 586 (пятсот вісімдесят шість) грн. 70 коп., 3 % річних у розмірі 148 (сто сорок вісім) грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1375 (одна тисяча триста сімдесят пять) грн. 58 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 21 березня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва