РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2853/17 23.05.17 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

до Громадської організації "Стоп корупції"

про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Вітович О.Я. за довіреністю № 20/09/16-В від 20.09.2016 р.;

від відповідача: Арійончик Р.П. за довіреністю № б/н від 03.02.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Громадської організації "Стоп корупції" про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей.

Ухвалою суду від 23.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2017 р.

Ухвалою суду від 15.03.2017 р. розгляд справи відкладено на 04.04.2017 р.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. представник відповідача подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 04.04.2017 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, витребувано від ТОВ "ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ" відомості про реєстранта (власника) доменного імені stopcor.оrg, розгляд справи відкладено на 11.05.2017 р.

21.04.2017 р. від ТОВ "ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ" надійшла відповідь на запит суду.

10.05.2017 р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Від відповідача 10.05.2017 р. надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 11.05.2017 р. представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 11.05.2017 р. оголошувалась перерва до 23.05.2017 р.

23.05.2017 р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 23.05.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Громадської організації "Стоп корупції" (відповідач) із вимогами про зобов'язання про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем - Громадською організацією "Стоп корупції", на веб-сайті Інформаційний портал "СТОПКОР" (http://stopcor.org/) була опублікована стаття: "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів АТБ" (http://stopcor.org/u-stolitsi-piketuvali-sbu-cherez-sponsoruvannya-teroristiv- merezheyu-magaziniv-atb/).

Позивач стверджує, що вказана стаття безпосередньо стосується ТОВ "АТБ- маркет", як власника мережі магазинів "АТБ", з огляду на наступні твердження, які абсолютно не відповідають дійсності, та ганьблять ділову репутацію позивача:

- магазини позивача нібито продовжують працювати на окупованих територіях Донбасу та анексованому Криму;

- топ-менеджмент позивача підозрюють у спонсоруванні тероризму;

- позивач - посібник та спонсор тероризму;

- позивач здійснює антиукраїнську діяльність;

- один із співвласників позивача спонсорував діяльність ті тушок та спецпідрозділів правоохоронців, як розганяли та вбивали мирних протестувальників;

- на початку сепаратистського руху, співзасновник позивача - ОСОБА_3 налагоджував зв'язок із терористами та постачав їм матеріальну допомогу, підтримував проросійських акцій, антиукраїнську агітацію;

- СБУ нібито затримало топ-менеджера мережі супермаркетів через фінансування терористичної організації "ДНР".

Тим самим, на думку позивача, відповідні твердження створюють у читачів статті хибні враження про безпосередню причетність ТОВ "АТБ-маркет" до фінансування тероризму, та що ТОВ "АТБ-маркет" продовжує ведення господарської діяльності на окупованих територіях, сприяючи цим розвитку тероризму. Розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, а її поширення порочить ділову репутацію позивача.

Як вказує позивач, неправдивою, а також недостовірною інформацією, що міститься у статті, є наступна (цитати з опублікованої статті):

1) "Активісти "Стоп корупції" провели пікет під стінами СБУ з вимогою розслідувати факти сепаратистської діяльності та спонсорування терористів на Сході країни з боку топ-менеджменту продовольчої мережі АТБ";

2) "Ми пікетували правоохоронне відомство з вимогою перевірити численні факти антидержавної діяльності з боку керівників мережі супермаркетів АТБ. Магазини продовжують працювати на тимчасово окупованих територіях Донбасу та в анексованому Криму, а топ-менеджмент підозрюють у спонсоруванні тероризму. Активісти мають намір зупинити роботу мережі та покласти край діям посібників та спонсорів тероризму";

3) "Додамо, що за даними журналістів, ОСОБА_3 - один зі співвласників мережі, був наближений до оточення екс-президента утікача Януковича.

Є інформація, що ОСОБА_3 спонсорував діяльність тітушок та спецпідрозділів правоохоронців, які розганяли та вбивали мирних протестувальників під час Революції Гідності";

4) "На початку сепаратистського руху, за даними журналістів, ОСОБА_3 налагоджував зв'язок із терористами та постачав їм матеріальну допомогу й усіляко підтримував проведення проросійських акцій та антиукраїнську агітацію";

5) "Додамо, що наприкінці минулого року СБУ затримала топ-менеджера мережі супермаркетів через фінансування терористичної організації "ДНР".

Позивач стверджує, що інформацію, яку він вважає недостовірною, було поширено саме відповідачем.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК України) України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга цієї статті встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів, якими, зокрема, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Зважаючи на наведені обставини, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з наступними позовними вимогами до відповідача:

"1. Визнати інформацію, яка була поширена відносно позивача, шляхом розміщення на веб-сайті Інформаційний портал "СТОПКОР", власником якого є відповідач, у статті "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів "АТБ", а саме (цитати):

1) "Активісти "Стоп корупції" провели пікет під стінами СБУ з вимогою розслідувати факти сепаратистської діяльності та спонсорування терористів на Сході країни з боку топ- менеджменту продовольчої мережі АТБ".

2) "Ми пікетували правоохоронне відомство з вимогою перевірити численні факти антидержавної діяльності з боку керівників мережі супермаркетів АТБ. Магазини продовжують працювати на тимчасово окупованих територіях Донбасу та в анексованому Криму, а топ-менеджмент підозрюють у спонсоруванні тероризму. Активісти мають намір зупинити роботу мережі та покласти край діям посібників та спонсорів тероризму".

3) "Додамо, що за даними журналістів, ОСОБА_3 - один зі співвласників мережі, був наближений до оточення екс-президента утікача ОСОБА_7 інформація, що ОСОБА_3 спонсорував діяльність тітушок та спецпідрозділів правоохоронців, які розганяли та вбивали мирних протестувальників під час Революції Гідності".

4) "На початку сепаратистського руху, за даними журналістів, ОСОБА_3 налагоджував зв'язок із терористами та постачав їм матеріальну допомогу й усіляко підтримував проведення проросійських акцій та антиукраїнську агітацію".

5) "Додамо, що наприкінці минулого року СБУ затримала топ-менеджера мережі супермаркетів через фінансування терористичної організації "ДНР",

недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію позивача.

2. Заборонити відповідачу поширювати нижченаведену інформацію будь-якій особі в будь-якій спосіб, в тому числі по телебаченню, в мережі Інтернет, в публічних виступах, акціях, мітингах, протестах, пікетах, а саме:

1) "Активісти "Стоп корупції" провели пікет під стінами СБУ з вимогою розслідувати факти сепаратистської діяльності та спонсорування терористів на Сході країни з боку топ- менеджменту продовольчої мережі АТБ".

2) "Ми пікетували правоохоронне відомство з вимогою перевірити численні факти антидержавної діяльності з боку керівників мережі супермаркетів АТБ. Магазини продовжують працювати на тимчасово окупованих територіях Донбасу та в анексованому Криму, а топ-менеджмент підозрюють у спонсоруванні тероризму. Активісти мають намір зупинити роботу мережі та покласти край діям посібників та спонсорів тероризму".

3) "Додамо, що за даними журналістів, ОСОБА_3 - один зі співвласників мережі, був наближений до оточення екс-президента утікача ОСОБА_7 інформація, що ОСОБА_3 спонсорував діяльність тітушок та спецпідрозділів правоохоронців, які розганяли та вбивали мирних протестувальників під час Революції Гідності".

4) "На початку сепаратистського руху, за даними журналістів, ОСОБА_3 налагоджував зв'язок із терористами та постачав їм матеріальну допомогу й усіляко підтримував проведення проросійських акцій та антиукраїнську агітацію".

5) "Додамо, що наприкінці минулого року СБУ затримала топ-менеджера мережі супермаркетів через фінансування терористичної організації "ДНР",

3. Зобов'язати відповідача, як власника веб-сайту Інформаційний портал "СТОПКОР", не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, спростувати вищевикладену недостовірну інформацію, поширену в мережі Інтернет на веб-сайті Інформаційний портал "СТОПКОР", в статті: столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів "АТБ", шляхом розміщення (оприлюднення) тим же шрифтом, кольором, на тому ж веб-сайті, на якому було розміщено вказану статтю, під заголовком "СПРОСТУВАННЯ" тексту: "Визнати недостовірною інформацію викладену в статті "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів АТБ", і в той же час доби, коли була поширена така стаття, з розміщенням фотокопії відповідного рішення суду".

Позивач, стверджує, що інформацію, яку він вважає недостовірною, було поширено саме відповідачем, обґрунтовуючи вказане тим, що:

- особа, яка поширила негативну і недостовірну інформацію про позивача в мережі Інтернет, є достовірно відомою: це відповідач, якому належить як інформація на веб-сайті http://stopcor.org, так і сам веб-сайт http://stopcor.org, як інформаційний портал;

- відповідно до розміщеної на вказаному веб-сайту інформації, його користувачем та власником є Громадська організація "Стоп корупції" (). На підтвердження цього, відповідач на цьому веб-сайті у розділі "ПРО НАС" вказав:

1) у вкладці "Фінанси" "http://stopcor.org/finansi/": "З моменту заснування організації, упродовж 2015 року, головним джерелом нашої діяльності були приватні доброчинні пожертви і членські внески.

У 2016 році ми почали залучати гранти на виконання проектів від донорських організацій.

Підтримати нашу організацію можна за наступними банківськими реквізитами, вказавши цільове призначення платежу як "Доброчинний внесок":

Номер рахунку: у ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК - МФО 334851

Код ЄДРПОУ громадської організації "Стоп корупції": 39946405"

2) у вкладці "Місія та цінності" (http://stopcor.org/misiya-ta-tsinnosti/): "Громадська організація "Стоп корупції" є неприбутковою незалежною організацією, що провадить журналістські розслідування і правозахисну діяльність з метою запобігання зловживанню владою, протидії корупції і сприяння демократичним перетворенням в Україні.

Ми активно залучаємо до наших розслідувань місцевих активістів та висвітлюємо у засобах масової інформації найактуальніші питання місцевого самоврядування і дотримання посадовцями антикорупційних стандартів державної служби. Наші зусилля сфокусовані на залученні громадян до вирішення місцевих проблем, аби зробити місцеву владу відповідальною і підзвітною";

3) у вкладці "Членство в GIJN" (http://stopcor.org/chlenstvo-v-gijn/): "Громадська організація "Стоп корупції" у грудні 2016 року одноголосним рішенням Ради директорів GIJN отримала членство у Глобальній мережі розслідувальної журналістики (Global Investigative Journalism Network).

Під час засідання Ради директорів були розглянуті місія, діяльність нашої організації, t методичні підходи та матеріали наших журналістських розслідувань, що розміщені на Інтернет- ресурсах";

4) у вкладці "Історія та досягнення" (http://stopcor.org/istoriya-ta-dosyagnennya/): "ГО "Стоп корупції" створювалась командою однодумців протягом кінця 2014 - першої половини 2015 року як організація, що поєднує розслідувальну журналістику, юридичну підтримку і правовий захист громадян від корупційних дій державних посадовців у Київській області.

Але згодом організація розповсюдила діяльність на більшість регіонів України, у яких формується і постійно розширюється наша мережа журналістів і правозахисників. Наразі відкриті чотири кореспондентські пункти у Харкові, Львові, Чернівцях, Дніпрі. Наша загальноукраїнська мережа налічує більше 20 відокремлених підрозділів і партнерських організацій у регіонах України";

5) у вкладці "Команда" (http://stopcor.org/komanda/) розміщена фотографія, посада, прізвище та ім'я співробітника Громадської організації "Стоп Корупції" - ОСОБА_6, на слова якого йде посилання у статті "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів АТБ" де міститься неправдива інформація щодо позивача, яка принижує його ділову репутацію.

Таким чином, позивач зазначає, що відображена інформація на веб-сайті Інформаційного порталу "СТОПКОР" у розділі "ПРО НАС" у повному обсязі підтверджує безпосередню його приналежність до відповідача, та не залишає сумнівів, що власником цього інформаційного порталу (веб-сайту) є саме відповідач.

Також, позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що він не є власником вказаного сайту, на думку позивача, спростовуються з огляду на те, що оформлення головної сторінки веб-сайту, на якому була розміщена оскаржувана інформація, містить візуальні позначення інформаційного порталу "СТОПКОР" під знаком "STOP КОРУПЦІЇ", тоді як відповідач являється власником Знаку для товарів і послуг "STOP КОРУПЦІЇ" відповідно до Свідоцтва №214168 (заявка № m201508669 від 19.08.2015 р.), відтак, використання відповідачем знаку для позначення та ідентифікації "СТОП КОРУПЦІЇ" захищене чинним законодавством, що, в свою чергу, підтверджує те, що поширення спірної інформації під вказаним знаком відбулось саме відповідачем як володільцем цього знаку.

Відповідач проти позовних вимог заперечує повністю, з таких підстав:

- відповідач не є власником або користувачем сайту http://stopcor.org, на якому розміщено спірну статтю, в якій, на думку позивача, викладено неправдиву та недостовірну інформацію;

- відповідач не є автором спірної статті, не викладав жодні неправдиві факти про позивача та третю особу, більш того, згідно штатного розкладу у відповідача не передбачена посада журналіста та редактора, жодних цивільно-правових відносин з журналістами або редакторами відповідач не укладав;

- відповідачу дійсно належить Знак за Свідоцтвом №214168 (заявка № m201508669 від 19.08.2015 р.) "STOP корупції", стилізований під восьмикутний знак дорожнього руху червоно-білого кольору. Разом з тим, даний торговий знак є досить розповсюдженим та популярним, що дає змогу будь-кому з громадян України, підприємств або організацій будь-якої форми власності використовувати вищезазначений знак. Відповідачем зафіксовано порушення використання Знаку за Свідоцтвом №214168 іншими суб'єктами господарської діяльності, а саме, ГО "Антикорупційний рух "Стор Корупція", у зв'язку з чим буде подано позов до суду;

- під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, таким чином, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстранту, який використовує відповідне доменне ім'я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту;

- відповідач не має доступу до серверу сайту http://stopcor.org, що унеможливлює контроль над розміщенням на вказаному сайті будь-якої інформації, навіть якщо назва та логотип є ідентичними або схожими до назви та логотипу відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень, а об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1, 2 ст. 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1), беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 299 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України (далі - ГК України) дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує стаття 277 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже, для вирішення спору та прийняття правильного рішення необхідно встановити:

- чи мало місце поширення відповідачем інформації;

- чи стосувалася поширена інформація позивача;

- чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, що не відповідає дійсності;

- чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Як зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 вказано, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Матеріалами справи підтверджується факт поширення спірної інформації - статті "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів АТБ" (http://stopcor.org/u-stolitsi-piketuvali-sbu-cherez-sponsoruvannya-teroristiv- merezheyu-magaziniv-atb/) в мережі Інтернет за адресою http://stopcor.org.

Судом також встановлено, що автор спірної статті не вказаний.

Водночас, суд відзначає, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження того, що саме відповідач - Громадська організація "СТОП КОРУПЦІЇ", є автором спірного інформаційного матеріалу (або авторами є його посадові чи службові особи при виконанні посадових (службових) обов'язків) або того, що відповідач є власником сайту http://stopcor.org, на якому поширено спірну інформацію.

Як зазначає позивач, до даних правовідносин необхідно за аналогією застосувати положення Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" (ст. 16 Закону), а також ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права), оскільки правовідносини, що виникають при встановленні автора твору являються подібними до правовідносин, що виникають при встановленні автора електронного документа або інформації в електронному вигляді, розміщеної в мережі Інтернет.

Так, у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що електронна (цифрова) інформація - аудіовізуальні твори, музичні твори (з текстом або без тексту), комп'ютерні програми, фонограми, відеограми, програми (передачі) організацій мовлення, що знаходяться в електронній (цифровій) формі, придатній для зчитування і відтворення комп'ютером, які можуть існувати і (або) зберігатися у вигляді одного або декількох файлів (частин файлів), записів у базі даних на зберігаючих пристроях комп'ютерів, серверів тощо у мережі Інтернет, а також програми (передачі) організацій мовлення, що ретранслюються з використанням мережі Інтернет.

Таким чином, інформація, зокрема і та, що являється предметом дослідження у даній справі , регулюється спеціальними нормами законодавства, зокрема, Законом України "Про інформацію". Отже, при встановленні автора поширеної інформації не можуть застосовуватись приписи ст. ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

При цьому, ст. 1 вказаного Закону також визначено, що:

- веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об'єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов'язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об'єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо;

- власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу;

- власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею;

- доменне ім'я - ім'я, що використовується для адресації комп'ютерів і ресурсів в Інтернеті.

Разом з тим, кожен комп'ютер при підключенні до Інтернету має свою власну унікальну адресу-число, яке складається з чотирьох байтів (ІР- адреса). Оскільки запам'ятовування десятків чи навіть сотень знаків є важким і недоцільним, для спрощення у користування було вирішено ввести спеціальні назви - домени та доменні ім'я. Доменна Система Імен влаштована таким чином, що дозволяє призначати декілька доменних імен одній IP-адресі, що дає можливість декільком веб-сайтам функціонувати на одній ІР-адресі.

Згідно визначень, що містяться у статті 1 Закону України "Про телекомунікації", домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовується адміністратором; доменне ім'я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

У Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 року № 327/225, міститься визначення, згідно з яким веб-сайт - сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет;

Відповідно до зазначеного, особа, яка володіє сайтом має ІР-адресу (число, яке складається з чотирьох байтів), проте сайт має свою назву - http://stopcor.org/, при цьому доменним ім'ям є "stopcor.org", а доменами - "stopcor ", "org". Тобто, для позначення певного сайту використовується доменне ім'я, яке створюється за допомогою доменів різних рівнів.

Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім'я. Доменне ім'я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім'ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені.

Таким чином, виникають правовідносини з реєстрації доменного імені, суб'єктами яких є: реєстрант, реєстратор та адміністратор адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені:

реєстрант - особа, що бажає користуватися та розпоряджатися певним доменним іменем в публічному домені. Це і є особа, якій належить доменне ім'я, а отже і сайт, для позначення якого воно використовується;

реєстратор - суб'єкт господарювання, який надає реєстранту послуги, необхідні для технічного забезпечення делегування і функціонування доменного імені;

адміністратор - адміністратор публічного домену, в якому відбувається делегування.

Під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, а отже, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстранту, який використовує відповідне доменне ім'я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту з відповідним доменним ім'ям.

З урахуванням приписів п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, належним підтвердженням того, що певна особа є власником сайту, можуть бути дані, отримані від адміністратора адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені, а також дані, отримані від реєстратора, який на підставі цивільно-правового договору, укладеного з реєстрантом, здійснював реєстрацію відповідного доменного імені.

У матеріалах справи міститься відповідь ТОВ "ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ" про те, що ТОВ "ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ" не надає послуги з реєстрації доменного імені stopcor.org.

При цьому, з інформації WHOIS, доступної за допомогою сайту http://imena.ua, вбачається, що домен stopcor.org зареєстровано Компанією "GoDaddy.com, LLC; реєстрант - Roman Rusanov; admin name: Roman Rusanov; tech name: Roman Rusanov; registry Tech ID: C187493678-LROR.

Відомості про те, що Roman Rusanov являється власником доменного імені stopcor.org підтверджуються також довідкою ТОВ "Хостпро" вих. №30 від 04.05.2016 р., копія якої надана відповідачем.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що власником сайту http://stopcor.org являється Roman Rusanov.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Паеффген проти Німеччини (PAEFFGEN GMBH v. Germany, № 25379/04, 21688/05, 21722/05, 21770/05, ECHR 2007)", вказав на те, що власник доменного імені вправі самостійно визначати способи його використання (розмістити рекламу, сайт про послуги і товари, зробити доступ платним або безкоштовним, здавати доменне ім'я в оренду, продати його). Тому виключне право на використання доменного імені має економічну цінність, а відповідно являється правом власності в змісті статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

При цьому, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження того, що власник доменного імені stopcor.org (сайту http://stopcor.org), передав вказане доменне ім'я у власність або користування іншій особі, зокрема, відповідачу у даній справі, на підставі відповідного договору, а також доказів того, що користування доменним stopcor.kiev.ua здійснюється без належної правової підстави, саме відповідачем.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання відповідачу - Громадській організації "Стоп корупції", доступу до веб-сайту http://stopcor.org; або створення облікового запису, що використовується Громадської організацією "Стоп корупції" для розміщення веб-сторінки на вказаному веб-сайті, та здійснення управління і (або) розміщення електронної (цифрової) інформації в межах такої веб-сторінки (у випадку якщо власник веб-сторінки володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею).

З огляду на вищенаведене, суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що веб-сайт http://stopcor.org та інформація, що розміщена на ньому, належать відповідачу або управляються ним.

Щодо посилань позивача на те, що довідка ТОВ "Хостпро" не є належним доказом у даній справі і містить недостовірні відомості, суд зазначає, що аналогічна інформація міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет (WHOIS), яка є загальнодоступною.

Крім того, позивач, стверджуючи про недостовірність вказаних даних, не вчинив жодних дій для підтвердження такої недостовірності, не надав жодних доказів на підтвердження своїх тверджень: не звертався із запитом про надання інформації до реєстратора - Компанії "GoDaddy.com, LLC", будь-якої іншої особи або органу, що може надати відомості про власника спірного сайту, відмінні від наявних у матеріалах справи.

Щодо розміщення на веб-сторінках сайту за доменом stopcor.org знака для товарів та послуг "STOP корупції", який належить саме відповідачу (стилізованого під восьмикутний знак дорожнього руху червоно-білого кольору), суд зазначає, що використання саме відповідачем належного йому знаку для товарів і послуг на веб-сайті http://stopcor.org не підтверджується належними доказами, тоді як питання використання правомірності використання цього знаку іншими особами не є предметом даного спору.

Відтак, твердження позивача про те, що поширення спірної інформації під знаком "СТОП КОРУПЦІЇ" відбулось саме відповідачем як володільцем знака для товарів та послуг "STOP корупції", судом відхиляються як безпідставні.

Щодо долученої позивачем 23.05.2017 р. довідки Консорціуму "УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ПІДТРИМКИ НОМЕРІВ І АДРЕС" (УЦПНА) від 22.05.2017 р. № 93/2017-ДР-ЦК, на яку позивач посилається як на доказ належності веб-сайту http://stopcor.org саме відповідачу, суд зазначає наступне.

Дослідивши зазначену Довідку, суд встановив, що остання містить лише припущення про те, що Громадська організація "Стоп корупції" має відношення до веб-сайту http://stopcor.org.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд не приймає зазначену довідку у якості належного доказу в даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту поширення саме відповідачем спірної інформації (статті "У столиці пікетували СБУ через спонсорування терористів мережею магазинів АТБ" за посиланням http://stopcor.org/u-stolitsi-piketuvali-sbu-cherez-sponsoruvannya-teroristiv- merezheyu-magaziniv-atb/".

Водночас, оскільки суду не доведено, що поширення спірної інформації здійснено саме відповідачем, відсутні і підстави для доведення при розгляді даної справи того, чи стосується поширена інформація позивача, чи є поширена спірна інформації недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, а також, чи призвело поширення спірної інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

За змістом п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", підставою для задоволення позову у справах зазначеної категорії є сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. А отже, за відсутності однієї з наведених обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту поширення саме відповідачем спірної інформації, у зв'язку з чим відсутні усі складові, що становлять юридичний склад правопорушення, на яке посилається позивач; відтак, позовні вимоги до відповідача являється необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Громадської організації "Стоп корупції" про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна