РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017Справа № 910/5762/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Комунальні системи України»
простягнення 700 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:Жук Я.А., Поляруш А.І.
відповідача:Дмитрієв С.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (надлам - ТОВ «Сміла Енергоінвест») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальні системи України» (надалі - ТОВ «Комунальні системи України») про стягнення 700 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 30/04-2015 від 30.04.2015, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 700 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.05.2017.

12.05.2017 до господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та пояснення по суті заявлених позовних вимог відповідно до яких відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 17.05.2017 судом оголошено перерву на 07.06.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

06.06.2017 представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про розстрочку виконання рішення на сорок вісім календарних місяців.

Присутні в судовому засіданні представники позивача надали пояснення по суті спору, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вимоги ухвали суду виконали, проти розстрочки виконання рішення не заперечували.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, визнав позовні вимоги в повному обсязі, підтримав заяву про розстрочку виконання рішення.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 між ТОВ «Сміла Енергоінвест» (позикодавець) та ТОВ «Комунальні системи України» (позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 30/04-2015 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України в межах суми 700 000,00 грн. (сімсот тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (п. 2.2 Договору).

За змістом п. 2.4 Договору поворотна фінансова допомога надається строком до « 31» грудня 2015 року.

На виконання умов Договору позивачем були перераховані на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 700 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8315 від 30.04.2015.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю зобов'язання відповідача по поверненню на користь позивача позики у розмірі 700 000,00 грн. згідно Договору.

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Матеріалами справи (платіжне доручення № 8315 від 30.04.2015) підтверджується перерахування позивачем та отримання відповідачем 700 000,00 грн. на підставі Договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором.

За змістом п. 3.1 Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк не пізніше терміну обумовленого в п. 2.4 даного Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, заборгованість відповідача становить 700 000,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання ним на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 700 000,00 грн. на підставі Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ «Комунальні системи України» заборгованість згідно Договору визнає в повному обсязі.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Сміла Енергоінвест» про стягнення з ТОВ «Комунальні системи України» заборгованості у розмірі 700 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Тому, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «Комунальні системи України» на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» заборгованості у розмірі 700 000,00 грн.

Стосовно заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи необхідність розстрочки виконання рішення заявник посилається на наявність обставин, що ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення у даній справі, в підтвердження чого надає фінансовий звіт товариства, відповідно до якого підприємство є збитковим та має кредиторську заборгованість.

Крім того, на підтвердження намірів відповідача належно виконувати свої договірні зобов'язання перед позивачем, заявник надав платіжні доручення, які відображають сплату позивачу коштів за іншими договорами.

В підтвердження можливості виконати зобов'язання за Договором в майбутньому заявник надає копії гарантійних листів від боржників відповідача та посилається на наявність дебіторської заборгованості, що відображена у фінансовому звіті товариства.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до пункту 7.1.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пунктом 7.2. вказаної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарським процесуальним кодексом України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, розстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Водночас, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували обставини, з якими відповідач пов'язує виникнення у нього можливості виконати рішення у даній справі, а відтак не доведено виняткових обставин в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких можливе надання розстрочки виконання рішення.

Гарантійні листи, додані відповідачем до заяви про розстрочку виконання рішення, не можуть підтверджувати можливість виконати рішення у даній справі, оскільки не є належними та допустимими доказами виникнення зобов'язань перед відповідачем, а також не підтверджують надходження відповідачу коштів в майбутньому.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальні системи України» (01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19; ідентифікаційний код 37100715) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Свердлова, 94; ідентифікаційний код 518031019) заборгованість у розмірі 700 000 (сімсот триста тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 10 500 (десять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 12.06.2017.

Суддя В.П. Босий