ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" червня 2017 р. Справа № 922/4312/16

Вх. номер 11613

Суддя господарського суду Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

за участю представників:

заявника (стягувача) - не з'явився;

боржника - ОСОБА_1 (дов.№1 від 30.05.16).

представника ДВС - не з*явився

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ від 07.04.2017 (вх.№ 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду по справі № 922/4312/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ

до Комунального підприємства "Міська молочна фабрика - кухня дитячого харчування" м. Харків

про стягнення коштів

за участю :Московського відділу ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.02.2017 по справі № 922/4312/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" було задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства "Міська молочна фабрика-кухня дитячого харчування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" 697 853,67грн. основного боргу, 3% річних в сумі 10972,18грн., 10632,39 гривень судового збору.

На виконання рішення суду було видано наказ.

07.04.2017 до суду від стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ надійшла заява (вх.№ 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду від 07.02.2017 по справі № 922/4312/16.

Ухвалою господарського суду від 10.04.2017 року призначити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ від 07.04.2017 (вх. № 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду по справі № 922/4312/16 до розгляду у судовому засіданні на 20.04.2017 року .

Проте, на адресу господарського суду Харківської області 10.04.2017 року електронною поштою та 12.04.2017 року надійшли апеляційні запити, у зв'язку із надходженням апеляційної скарги позивача на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2017 року по справі №922/4312/16.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2017 року, зупинено провадження по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ від 07.04.2017 (вх.№ 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду по справі № 922/4312/16 до повернення справи з Харківського апеляційного господарського суду .

26.05.2017 року справа №922/4312/16 повернулась до господарського суду Харківської області .

У зв'язку із тим, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі №922/4312/16 усунуті, ухвалою господарського суду від 29.05.2017 року поновлено провадження по справі, розгляд заяви призначено на 08.06.2017 року.

Представник стягувача в судове засідання 08.06.2017 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник боржника в судовому засіданні 08.06.2017 року заперечував проти поданої стягувачем заяви у повному обсязі, через канцелярію суду (вх.№18884) надав пояснення, в яких, зокрема, вказував на те, що постанову про накладення арешту на свої рахунки не отримував , в підтвердження вищеозначеного надав копії платіжного доручення про часткове погашення боргу , а саме №15441 від 29.05.2017 року на суму 41672,90грн.,№15457 від 29.05.2017 року на суму 50000,0грн.,№15442 від 29.05.2017 року на суму 58327,10грн.

Представник ВДВС у призначене судове засідання з'явився, вимог ухвали суду не виконав, документів витребуваних ухвалами суду не надав.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши заяву з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ від 07.04.2017 (вх. № 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду по справі № 922/4312/16 суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В поданій заяві заявник вказує про неможливість виконати рішення Господарського суду" Харківської області від 07 лютого 2017 року у праві №922/4312/16 шляхом розстрочки наданої ухвалою від 14.03.2017р., оскільки рахунки Боржника арештовано відповідно до кону України «Про виконавче провадження» і єдиний можливий порядок для виконання рішення суду це порядок передбачений законом України «Про виконавче провадження» без надання розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч.ч.1, 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до приписів ч.1 ст.116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч.2 ст.121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Як роз'яснено у п.п.7.1.3 п.п.7.1 п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Статтею 121 ГПК України не передбачено подання і розгляд заяв про встановлення способу та/або порядку виконання рішення. Такі спосіб і порядок визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду (п.п.7.1.4 п.п.7.1 п.7 цієї постанови Пленуму ВГСУ).

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 листопада 2015 року № 6-1829цс15.

Приймаючи судове рішення у справі, господарський суд тим самим встановлює і спосіб і порядок його виконання. Отже, в подальшому в процесі виконання судового рішення можлива тільки зміна, а не встановлення, способу та порядку його виконання.

Більше того, посилання заявника на арешт коштів боржника спростовується поданими боржником доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №922/4312/16.

Керуючись ст. ст 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", м. Київ від 07.04.2017 (вх.№ 11613) про встановлення загального порядку виконання рішення суду по справі № 922/4312/16.

Суддя Присяжнюк О.О.