РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017Справа №910/6656/17
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП»

про стягнення 164 199,31 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Іващенко О.В. (дов. №91/2016/10/17-23 від 17.10.2016);

від відповідача не з'явився.

встановив :

21.04.2017 Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» про стягнення 158 974,84 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, інфляційні витрати - 4 208,02 грн., 3% річних -1 016,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати за використану активну електричну енергію відповідно до договору про постачання електричної енергії №43256 від 24.12.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2017 порушено провадження по справі №910/6656/17, розгляд справи призначено на 18.05.2017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.05.2017 у зв'язку із неявкою представників сторін, невиконанням ними вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 01.06.2017.

01.06.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 01.06.2017 з'явився, надав усні пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 01.06.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 01.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

24.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» (далі - споживач, відповідач) був укладений договір про постачання електричної енергії №43256, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача, згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що постачальник зобов'язаний постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком «Обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача»;

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (ПУЕ) чинної редакції та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»;

- з дотриманням на межі балансової належності електромереж постачальника граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Відповідно до п. 2.3.3 договору споживач зобов'язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії, згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок споживача (години використання струмоприймачів), відповідно до додатків «Перелік об'єктів споживача» та «Обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача», а відповідно до п. 2.3.5 споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії з умовами додатків «Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Підпунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.5 - 2.3.6 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з п. 3 додатка 2 до договору обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період, визначаються з урахуванням вимог пунктів 7.1.1 - 7.1.3 цього додатка та підтверджуються «Актом про використану електричну енергію» за формою, відображеною у додатку 3 до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

За умовами п. 5 додатка 2 до договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата здійснюється до 20 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з Додатком до договору «Обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача».

Відповідно до п. 5.1 додатка до договору остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі рахунків, наданих постачальником або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою інтернет-магазину комунальних послуг «mega-billing.com» (далі - сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, що уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Термін оплати рахунків, зазначений на платіжному повідомленні, не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання (формування) рахунків споживачем. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період постачальником мають бути враховані суми проведених попередніх платежів за споживання електричної енергії у поточному розрахунковому періоді.

Згідно з п. 6 додатка 2 до договору споживач зобов'язаний вносити плату за споживання електричної енергії виключно коштами, якщо інше не встановлено діючим законодавством.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором про постачання електричної енергії №43256 від 24.12.2015 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього за період з 01.11.2016 по 01.02.2017 виникла заборгованість за використану активну електричну енергію в розмірі 158 974,84 грн., що підтверджується копіями актів контрольного огляду розрахункових точок обліку за спірний період, рахунками, рахунками - розшифровками за спірний період, актами прийняття-передавання товарної продукції, а також довідкою про надходження коштів в погашення боргу за спожиту електричну енергію.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань останньому нараховані інфляційні витрати - 4 208,02 грн., 3% річних -1 016,45 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)(ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Наявними у матеріалах справи актами контрольного огляду розрахункових точок обліку за спірний період, рахунками, рахунками - розшифровками за спірний період, актами прийняття-передавання товарної продукції, а також довідкою про надходження коштів в погашення боргу за спожиту електричну енергію, підтверджується виконання Публічним акціонерним товариством «Київенерго» своїх договірних зобов'язань щодо надання відповідних послуг.

Разом з тим відповідач свої зобов'язання за договором виконує неналежним чином, внаслідок чого за період з 01.11.2016 по 01.02.2017 заборгованість за використану активну електричну енергію становить 158 974,84 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Отже, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 158 974,84 грн. за активну електричну енергію належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У зв'язку із несвоєчасною сплатою відповідачем заборгованості, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з останнього інфляційні витрати - 4 208,02 грн., 3% річних -1 016,45 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 4 208,02 грн. та 3% річних у розмірі 1 016,45 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин, повідомлених позивачем, не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, 103, код 38282261) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, код 00131305, розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання № 1 у Головному управлінні по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669) 158 974 (сто п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 84 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС ГРУП» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, 103, код 38282261) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, код 00131305, на поточний рахунок № 1 у ГУ по м. Києву та Київській обл. ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669) інфляційні витрати у розмірі 4 208 (чотири тисячі двісті вісім) грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 1 016 (одну тисячу шістнадцять) грн. 45 коп. та 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 99 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 06.06.2017.

Суддя В.О. Демидов