РІШЕННЯ

07 червня 2017 року Справа № 913/1031/16

Провадження №34/913/372/17

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання - Богуславській Є.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 41586 грн. 76 коп.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги б/н від 17.10.2016, адвокат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство про стягнення збитків у сумі 41586 грн. 76 коп.

Відповідач відзивом б/н від 31.10.2016 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що перевірка проведена з порушенням норм діючого законодавства, а тому її висновки не можуть бути доказами у справі; що відповідно до ст.3 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 №1669-VII органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок субєктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до субєктів господарювання з високим ступенем ризику; що а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в постанові про накладення адміністративного стягнення не містяться відомості щодо визначення і розміру шкоди, яку начебто нанесено державі в результаті порушення природоохоронного законодавства; що позивачем не зазначені всі чотири елементи складу цивільного правопорушення.

Крім того, відповідач зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до позовної заяви позивачем не зазначені всі чотири елементи складу цивільного правопорушення.

В поясненнях б/н від 21.11.2016 позивач зазначив наступне.

Правовий статус інспекції регламентується Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 04.11.2011 №429 і розробленим на його підставі Положенням про Державну екологічну інспекцію у Луганській області, затвердженим наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 за №136; що інспекцією в ході проведення перевірки Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство здійснено обстеження лісосік щодо правомірності проведення рубок та достовірності обліку отриманих лісоматеріалів, за результатами якого встановлено факт самовільної рубки у кварталі 95 виділ 19 Борівського лісництва Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство 13 дерев та 7 пнів дерев діаметром 8 см, у кварталі 95 виділ 20 встановлено факт самовільної вирубки 11 дерев; що відповідачем не надано доказів внесення до акту перевірки недостовірних відомостей.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 06.12.2016 у справі №913/1031/16 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що в даному випадку відсутній один з необхідних елементів - вина Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі №913/1031/16 рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2016 апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Луганській області залишена без задоволення. Рішення господарського суду Луганської області від 06.12.2016 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі №913/1031/16, Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 06.12.2016 у справі №913/1031/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2017 у справі №913/1031/16 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області задоволено частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 06.12.2016 у справі №913/1031/16 скасувати, а справу направлено для нового розгляду.

При скасуванні вищезазначених судових актів Вищий господарський суд України в постанові від 10.04.2017 зазначає, що визнаючи вимоги позову безпідставними, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на виконання рішення РНБО України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності" Антитерористичним центром при Службі Безпеки України видано наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким проведення АТО на території Донецької та Луганської областей визначено з 07.04.2014, тобто задовго до початку здійснення перевірки.

Проте, при ухваленні судових рішень, попередніми судовими інстанціями, у порушень вимог ст.43 ГПК України не надано належної правової оцінки твердженням позивача про те, що у період проведення перевірки територія проведення антитерористичної операції не була визначена законодавчо, з урахуванням зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р.

До того ж, Вищий господарський суд України зазначив, що висновки місцевого господарськогосуду щодо відсутності вини відповідача недостатньо обгрунтовані та передчасні, так як ним усупереч положенням статті 43 ГПК України не звернуто уваги та не надано відповідної правової оцінки конкретним обставинам справи, зокрема, факту притягнення до адміністративної відповідальності працівника ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство", що підтверджується протоколом про адміністративне стягнення №000347 від 10.12.2015, постановою про накладення адміністративного стягнення №000347 від 10.12.2016. Про вказані обставини Держекоінспекція у Луганській області зазначала у апеляційній скарзі, проте відповідні доводи позивача не було спростовано аргументованими висновками суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки попередніх судових інстанцій щодо неправомірності проведення Держекоінспекцією у Луганській області планової перевірки дотримання ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" вимог природоохоронного законодавства не можуть бути покладені в основу судових рішень, оскільки перевірка правомірності таких дій до компетенції господарських судів не віднесено.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що господарському суду першої інстанції необхідно всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і в залежності від установленого правильно застосувати норми матеріального та процесуального права, якими урегульовано спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 25.04.2017 року здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.04.2017 було призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 23 травня 2017 року о 15 год. 40 хв.

16.05.2017 від позивача на адресу суду надійшло пояснення по справі №226/01-03-17 від 13.05.2017, за якими Державна екологічна інспекція вважає, що вона діяла правомірно при визначенні та проведенні перевірки ДП Сєвєродонецьке ЛМГ та всі докази, що зібрані у справі для стягнення суми боргу є належними та ними підтверджується вина відповідача. Вказані пояснення суд розглянув та залучив до матеріалів справи.

Також 16.05.2017 від позивача надійшло клопотання №227/01-03-17 від 13.05.2017 про розгляд справи за наявними документами в матеріалах справи та за відсутності представника позивача, яке суд розглянув та залучив до справи.

Ухвалою від 23.05.2017 суд відклав розгляд справи на 30.05.2017.

26.05.2017 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання б/н від 24.05.2017 про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

30.05.2017 від позивача надійшло клопотання №245/01-03-17 від 25.05.2017 про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.05.2017 було призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 07.06.2017.

06.06.2017 від позивача на адресу суду надійшло клопотання №263/01-03-17 від 01.06.2017 про розгляд справи без участі його представника.

07.06.2017 від відповідача надійшло клопотання б/н від 07.06.2017 про доручення документів до матеріалів справи з додатками, які суд розглянув за залучив до справи.

07.06.2017 від відповідача надійшла заява б/н від 07.06.2017 про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування цієї заяви відповідач зазначає, що позивач 23.05.2017, 30.05.2017 та 07.06.2017 в судове засідання не прибував та не надав оригінали документів, які додані до позовної заяви.

Суд вказану заяву відхиляє з огляду на наступне.

На виконання ухвали господарського суду Луганської області від 25.04.2017 позивач надав пояснення по справі №226/01-03-17 від 13.05.2017.

Крім того, позивач надсилав клопотання №227/01-03-17 від 13.05.2017, №245/01-03-17 від 25.05.2017 та №263/01-03-17 від 01.06.2017 про розгляд справи без участі його представника у звязку з відсутністю фінансування відряджень працівника. Які судом також були залучені до матеріалів справи.

З огляду на вищезазначене, вимога відповідача про залишення позову без розгляду є необгрунованою та безпідставно.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судове засідання 07.06.2017 не прибув.

Відповідач у судовому засідання надав письмовий виступ у дебатах б/н від 07.06.20177, який залучив до матеріалів справи.

У вказаному виступі відповідач вказав про те, що позивач у позовній заяві не вірно визначив отримувача грошових стягнень за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та не здійснив їх розподіл.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 07.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Наказом Державної екологічної інспекції у Луганській області від 01.10.2015 №109/01-01-01 було затверджено Перелік субєктів господарювання, щодо яких будуть проведені планові заходи зі здійснення державного (нагляду) контролю, до якого було включено і відповідача - Державне підприємство Сєвєродонецьке лісомисливське господарство.

Позивач повідомленням №465/01-04-14 від 10.11.2015 повідомив відповідача про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Згідно направлення на проведення планової перевірки Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство від 24.11.2015 №497/01-04-14, вказана перевірка відбуватиметься з 25.11.2015 по 11.12.2015.

В період з 26.11.2015 по 11.12.2015 Державна екологічна інспекція у Луганській області провела планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства державним підприємством "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство".

11.12.2015 за результатами проведення перевірки було складено акт №98, яким зафіксовано факт самовільної вирубки 13 дерев та 7 пнів дерев у кварталі 95 виділ 19 Борівського лісництва ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство", самовільної вирубки 11 дерев у кварталі 95 виділ 20, самовільної вирубки 40 дерев у кварталі 85 виділ 9 невстановленими особами.

10.12.2015 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Луганської області складено протокол №000347 про адміністративне правопорушення стосовно лісничого Борівського лісництва ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" ОСОБА_2, якого постановою від 10.12.2015 №000347 притягнуто до відповідальності за ст.64 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.105 Лісового кодексу України та накладено штраф у розмірі 136,00грн., який був сплачений лісничим 16.12.2015.

04.05.2016 інспекція направила ДП "Сєвєродонецького лісомисливського господарства" претензію №168/01-03-19 про добровільне відшкодування збитків, завданих державі унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в сумі 41 586,76грн., розрахованих відповідно до "Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665.

Встановивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, та врахувавши вказівки Вищого господарського суду України у постанові від 10.04.2017 у справі №913/1031/16, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п.5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.105 Лісового кодексу України за порушення лісового законодавства дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність несуть винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, вина яких встановлена у законному порядку.

Стаття 107 Лісового кодексу України зобов'язує підприємства, установи, організації і громадян відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто, деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної чи фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини

Таким чином, позадоговірна (деліктна) відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає наступні елементи: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між ними, та вини заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 6 роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 року "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди", встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обовязку з відшкодування збитків.

При цьому на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які повинні нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України №927/499/16 від 28.02.2017.

Так, згідно з п. 3.1. Статуту Державного підприємства «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» підприємство створено з метою, зокрема, ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів (зворот а.с. 28).

У відповідності до п. 3.2.9. Статуту основними напрямками діяльності підприємства є, зокрема, охорона лісів і захист лісонасаджень від незаконних порубів (а.с.29).

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обовязків. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України №927/848/16 від 08.02.2017.

Застосовуючи викладене до правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі, суд дійшов висновку, що в діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Так, протиправна бездіяльність полягає у не виявленні факту самовільної рубки та не направленні матеріалів правоохоронним органам для встановлення винних осіб; факт заподіяння шкоди позивачу та її розмір підтверджується ОСОБА_1 Державної екологічної інспекції у Луганській області №98 від 11.12.2015 (а.с.8-14); причинний зв'язок полягає в тому, що через незабезпечення лісничим охорони і захисту лісу, відбулось самовільне вирубування дерев; вина полягає в тому, що відповідальна особа, а саме лісничий ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» через неналежне виконання своїх повноважень допустив незаконне вирубування дерев.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, лісничим Борівського лісництва ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» ОСОБА_2 було сплачено штраф у розмірі 136 грн. 00 коп., який накладено постановою №000347 від 10.12.2016, що підтверджено чеком №4539 від 16.12.2015. З чого можна дійти висновку про факт визнання працівником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, доводи відповідача про те, що позивачем не доведено елементи складу цивільного правопорушення, спростовуються.

Твердження відповідача за відзивом б/н від 31.10.2016 про те, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють у зоні проведення антитерористичної операції, судом відхиляються з огляду на наступне.

За змістом пунктів 1, 3 Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 454/2011, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Одним із основних завдань Держекоінспекції України є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов'язані, серед іншого, дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набрав чинності з 15.10.2014, встановлено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

14.04.2014 указом Президента України №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до ч.2 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону (ч.3 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень). Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень).

30.10.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у тому числі смт. Сиротине м. Сєвєродонецьк.

05.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р зупинено дію розпорядження №1053-р від 30.10.2014.

02.12.2015 розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік), за яким смт. Сиротине м. Сєвєродонецьк включено до цього переліку.

Як вбачається з наведеного, з урахуванням зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р, у період проведення перевірки територія проведення антитерористичної операції не була визначена законодавчо.

До того ж, суд бере до уваги, що згідно з ч.1 ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (п.б ч.2 ст.47 цього Закону).

Згідно з п. ч.4 ст.47 цього Закону Державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється також, зокрема, за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. А згідно з п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідачів порівну.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Державної екологічної інспекції у Луганській області до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, 93490, смт. Сиротине, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Фрунзе, б. 86, , на користь держави збитки у розмірі 41 586 грн. 76 коп.

3. Стягнуті кошти перерахувати на балансовий рахунок №0267 спеціального фонду місцевого бюджету Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області ( УДКСУ Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області, код платежу за бюджетною класифікацією 24062100, банк одержувач УДКСУ в Луганській області, МФО 804013).

4. Стягнути з Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, 93490, смт. Сиротине, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Фрунзе, б. 86, , на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області, 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, б. 93, , судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2017.

Суддя А.В. Іванов