ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 травня 2017 р. Справа № 903/387/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Самеба

про стягнення 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 264 857,78грн.

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 03.05.2017р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді не було заявлено. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

У судовому засіданні 30.05.2017р. оголошено вступну та резолютивні частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агротехніка звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Самеба про стягнення 10 000,00 доларів США заборгованості за поставлений товар згідно контракту №В3-С-2-2-07 від 28.04.2014р., що еквівалентно 264 857,78грн. по курсу НБУ станом на 05.05.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані неоплатою ТзОВ Самеба поставленого товару на підставі контракту №В3-С-2-2-07 від 28.04.2014р. згідно митної декларації ЕК 10 АА 205060001/2017/000300 від 11.01.2017р. та дублікату залізничної накладної №35219781 від 11.01.2017р..

Ухвалою суду від 10.05.2017р. порушено провадження у справі. Зобовязано відповідача подати суду реєстраційні документи, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, у випадку заперечень щодо розрахунків подати контррозрахунок.

Відповідач у судове засідання не зявився, у листі №б/н від 26.05.2017р., підписаному директором ТзОВ «Самеба» ОСОБА_2, підпис скріплено печаткою товариства, визнав заборгованість в розмірі 10 000,00 доларів США, заборгованість пояснив тимчасовими фінансовими труднощами.

Просив розглядати справу без участі представника товариства.

У судовому засіданні 03.08.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, був повідомлений ухвалою суду, що у разі неявки в судове засідання спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами, господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 43 вищезазначеного закону передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

За ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

У п. 10.2 контракту (з врахування додаткової угоди від 27.04.2017р.) сторони обумовили, що будь-які спори між сторонами щодо виконання умов контракту підлягають розгляду в господарському суді Волинської області у відповідності до матеріального та процесуального прав України.

28.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехніка (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Самеба» (покупець) був укладений контракт №ВЗ-С-2-2-07, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити комбікорм. Найменування, асортимент, кількість та ціна товару зазначаються у специфікаціях, які є невідємною частиною договору (а.с. 10-15).

Згідно п. 5.1 контракту поставка товару здійснюється на умовах FCA (Інкотермс 2010) вул. Паралельна, 35, смт. Турійськ Волинська область Україна. Сторони можуть змінити умови поставки, зазначивши про це у специфікації. Вид транспорту та терміни поставки товару зазначаються у підписаних сторонами специфікаціях.

Згідно специфікації №2/16 від 06.12.2016р. позивач зобовязався поставити відповідачу товар на загальну суму 25 968,00 доларів США (а.с. 15).

У специфікації зазначено графік погашення заборгованості, зазначено, що останній платіж в розмірі 4 000,00 доларів США повинен бути сплачений не пізніше 70-ти календарних днів від дати поставки, датою поставки рахується дата прибуття товару на залізничну станцію Батумі.

На виконання умов контракту позивач поставив покупцю, а останнім прийнято товар на загальну суму 25 968,00 доларів США, що стверджується митною декларацією ЕК 10 АА 205060001/2017/000300 від 11.01.2017р. та дублікатом залізничної накладної №35219781 від 11.01.2017р. (а.с. 17-18).

В митній декларації відмітка митного органу відправлення/призначення датована 11.01.2017р.

В дублікаті залізничної накладної зазначено станція призначення Батумі, штамп Державної екологічної інспекції у Волинській області ПЕК «Ковель» - вивіз/ввіз дозволено 11.01.2017р. (а.с. 18).

Відповідач вартість поставленого товару оплатив частково в розмірі 15 968,00 доларів США, що стверджується банківськими виписками від 28.02.2017р. (4 500,00 доларів США), 16.03.2017р. (4 000,00 доларів США), 04.05.2017р. (7 468,00 доларів США) (19-21).

Між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 02.05.2017р., де зазначено поставку на підставі контракту №ВЗ-С-2-2-07 від 28.04.2014р. на суму 25 968,00 доларів США та оплату в сумі 4 500,00 доларів США та 4 000,00 доларів США (а.с. 22). Акт підписаний сторонами, підписи скріплені печатками товариств.

Згідно з абзацом 13 ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Внаслідок укладення договору та дій позивача по поставці товару між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України, згідно яких одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.6 ст. 265 ГК України, ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Існування договірних зобовязань, що випливають із контракту №ВЗ-С-2-2-07 від 28.04.2014р., не заперечено. Доказів розірвання, визнання контракту недійсним у встановленому законом порядку, суду не подано.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач у листі від 26.05.2017р. вхід. №01-54/5096/17 визнав позов в сумі 10 000,00 доларів США (а.с. 31).

Згідно зі ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на те, що в силу ст. 12 ЦК України особа вільно розпоряджається своїми матеріальними правами, дії відповідача не суперечать законодавству, судом не встановлено порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд, керуючись ст. 78 ГПК України, прийняв визнання позову.

Заборгованість за отриманий товар на день розгляду спору становить 10 000,00доларів США (з розрахунку: 25 968,00 доларів США 4 000,00 доларів США 4 500,00 доларів США 7 468,00 доларів США) стверджується контрактом №ВЗ-С-2-2-07 від 28.04.2014р. з додатковими угодами від 25.12.2015р., 27.04.2017р. (а.с. 9-14), специфікацією від 06.12.2016р. (а.с. 15), рахунком-фактурою №2/16 від 06.12.2016р. (а.с. 16), митною декларацією ЕК 10 АА 205060001/2017/000300 від 11.01.2017р. (а.с. 17), дублікатом залізничної накладної №35219781 від 11.01.2017р. (а.с.18), банківськими виписками від 28.02.2017р., 16.03.2017р., 04.05.2017р. (а.с. 19-21), актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 02.05.2017р. (а.с. 22), відповідачем визнана у листі від 26.05.2017р. вхід. №01-54/5096/17 та підлягає до стягнення в силу ст.ст. 193, 265 ГК України, ст. 692 ЦК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне перерахування коштів.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 972,87грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 193, 265 ГК України, ст.ст. 712, 692 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 78, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Самеба» (6404, Грузія, Хелвачаурський район, с. Ахалшені, код 448393186)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка (43026, Україна, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, )

10 000,00 доларів США заборгованості, 3 972,87грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

02.06.2017р.

Суддя С. Т. Філатова