РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017Справа №910/5463/17
За позовом Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал"

про стягнення 64 238,34 грн.

Суддя Усатенко І. В.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: не з'явилися.

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) в судовому засіданні 08.06.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал" про стягнення збитків у розмірі 64 238, 34 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.05.2017.

Через відділ канцелярії господарського суду від позивача 18.05.2017 надійшла заява про зміну предмету позову (вих. № 479 від 04.05.2017), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 64 238, 34 грн., як суму перерахованої попередньої оплати за не поставлений товар.

В судове засідання 18.05.2017 року з'явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 18.05.2017 судом задоволено клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на більш пізнішу дату та оголошено перерву на 08.06.2017, зобов'язано позивача надати суду докази направлення заяви про зміну предмету позову відповідачу, а відповідача зобов'язано виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання 08.06.2017 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Подана позивачем 18.05.2017 заява про зміну предмету позову була прийнята судом в порядку ст. 22 ГПК України, в подальшому розгляд позовних вимог здійснюється судом з врахуванням поданої заяви.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договорами про купівлю товару, укладеними сторонами у спрощений спосіб, в частині поставки обумовленого товару.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, в період з 27.05.2016 по 15.08.2016 відповідачем, як постачальником були виставлені позивачу, як покупцю рахунки на оплату товару на загальну суму 169 297, 78 грн., а саме: рахунок на оплату № СФ-0000209 від 27.05.2016 на суму 2 937, 91 грн., рахунок на оплату № СФ-0000211 від 27.05.2016 на суму 902, 40 грн., рахунок на оплату № СФ-0000218 від 31.05.2016 на суму 2 448, 60 грн., рахунок на оплату № СФ-0000219 від 31.05.2016 на суму 2 206, 50 грн., рахунок на оплату № СФ-0000220 від 31.05.2016 на суму 2 997, 00 грн., рахунок на оплату № СФ-0000256 від 13.06.2016 на суму 28 060, 80 грн., рахунок на оплату № СФ-0000274 від 15.06.2016 на суму 24 961, 21 грн., рахунок на оплату № СФ-0000276 від 15.06.2016 на суму 2 978, 40 грн., рахунок на оплату № СФ-0000277 від 15.06.2016 на суму 2 978, 40 грн., рахунок на оплату № СФ-0000278 від 15.06.2016 на суму 2 522, 24 грн., рахунок на оплату № СФ-0000280 від 15.06.2016 на суму 2 900, 04 грн., рахунок на оплату № СФ-0000286 від 17.06.2016 на суму 2 900, 04 грн., рахунок на оплату № СФ-0000287 від 17.06.2016 на суму 2 900, 00 грн., рахунок на оплату № СФ-0000292 від 21.06.2016 на суму 2 430, 00 грн., рахунок на оплату № СФ-0000293 від 21.06.2016 на суму 2 430, 00 грн., рахунок на оплату № СФ-0000318 від 05.07.2016 на суму 79 498, 80 грн., рахунок на оплату № СФ-0000403 від 12.08.2016 на суму 2 862, 60 грн., рахунок на оплату № СФ-0000405 від 15.08.2016 на суму 3822, 80 грн.

Рахунки виставлені на оплату наступного товару: пруток М1ф.30*3000 ДКРНТ, круг ф.20 ст.45, сушка алюм. АК-12, шина мідна, припій ПСС 40 ГОСТ 17325-79, лист М2 2.0*500*1500тм, провід ПСКДКТ-Л ф. 1,45, катушка пластмасова, емаль провід, баббіт Б83, провід ПЩ ф.4.0, круг ф.6.0 ст.45 h11, наг.калибр, калієво-літієвий електроліт (сухий) апк. 3,5 кг, поліамід ПА-6-210/310,, провід ППСРВМ 1х95 3000В, труба М2 ф 12*1,0 ДКРНМ БТ, дріт ст.вугл. прожин. Ф.20 ст.70 кл. ІІ ГОСТ 9389-75.

Вказані рахунки відповідача були оплачені позивачем в період з 30.05.2016 по 25.08.2016 в загальній сумі 172 281, 72 грн., платіжними дорученнями № 1931 від 30.05.2016 на суму 6 824, 25 грн., № 1960 від 01.06.2016 на суму 7 652, 10 грн., № 97 від 21.06.201' 6 на суму 17 179, 16 грн., № 115 від 23.06.2016 на суму 4 860, 00 грн., № 171 від 05.07.2016 на суму 53 022, 01 грн., № 180 від 06.07.2016 на суму 35 498, 80 грн., № 212 від 12.07.2016 на суму 44 000, 00 грн., № 2403 від 18.08.2016 на суму 382, 80 грн., № 580 від 25.08.2016 на суму 2 862, 60 грн.

В період з 01.06.2017 по 12.12.2016 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 108 043, 38 грн., що підтверджується видатковими накладними № 155 від 01.06.2016, № 156 від 01.06.2016, № 157 від 01.06.2016, № 171 від 08.06.2016, № 172 від 08.06.2016, № 173 від 08.06.2016, № 222 від 06.07.2016, № 223 від 06.07.2016, № 224 від 06.07.2016, № 225 від 06.07.2016, № 226 від 06.07.2016, № 227 від 06.07.2016, № 228 від 06.07.2016, № 229 від 06.07.2016, № 286 від 05.08.2016, № 291 від 12.08.2016, № 294 від 15.08.2016, № 301 від 18.08.2016, № 324 від 05.09.2016, № 346 від 19.08.2016, № 423 від 20.10.2016, № 428 від 26.10.2016, № 483 від 23.11.2016, № 409 від 04.11.2016, № 531 від 12.12.2016 та № 532 від 12.12.2016.

Між сторонами складений акт звіряння розрахунків, який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем станом на 31.12.2016 на суму 64238,34 грн.

В січні 2017 року позивач направив відповідачу вимогу про поставку оплаченого товару (вих. № 51 від 17.01.2017), в якій вимагав поставити за видатковими накладними на адресу позивача раніше оплачений товар на суму 64 238, 34 грн., у семиденний строк з моменту отримання вимоги. Вказана вимога була отримані відповідачем 23.01.2017, докази чого наявні в матеріалах справи.

В березні 2017 року направив відповідачу лист (вих. № 281 від 07.03.2017), в якому вимагав повернути суму авансових платежів у розмірі 64 238, 34 грн., у семиденний строк з дати отримання вимоги. Вказана вимога була отримані відповідачем 13.03.2017, докази чого наявні в матеріалах справи.

Доказів повернення відповідачем позивачу передплати за товар в розмірі 64 238, 34 грн. матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 64 238, 34 грн. попередньої оплати за непоставлений товар.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 181 господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

На підставі наведених норм діючого законодавства та встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що між сторонами в період з 30.05.2016 по 25.08.2016 було досягнуто згоди, щодо укладання у спрощений спосіб договорів поставки в загальній кількості 18 штук (відповідно до кількості виставлених відповідачем позивачу рахунків), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Вказані договори, укладені у спрощений спосіб є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за договорами по поставці товару в строки визначені ч. 2 ст. 530 ЦК України, а саме в семиденний строк з моменту отримання вимоги про поставку оплаченого товару (вимога від 17.01.2017 №51 отримана відповідачем 23.01.2017) в повному обсязі не виконав, не допоставив товар (продукцію) на суму 64 238, 34 грн. (172 281, 72 - 169 297, 78 = 64 238, 34 грн.). Таким чином, у позивача виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що вимогу позивача від 07.03.2017 №281 про повернення грошових коштів в розмірі 64 238, 34 грн. відповідач отримав 13.03.2017.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, з огляду на приписи ст.ст. 693, 530 ЦК України у відповідача з моменту отримання вимоги позивача про повернення грошових коштів (суми попередньої оплати) в розмірі 64 238, 34 грн. виникло зобов'язання по їх поверненню у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто у строк до 20.03.2017 включно, який виконаний відповідачем не був. Доказів, які б підтверджували виконання відповідачем його зобов'язання по поверненню коштів передплати, матеріали справи не містять.

Оскільки, відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем по поставці товару, кошти отримані ним, як передплата за товар, підлягають поверненню.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 64 238, 34 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами в сумі 64 238, 34 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов'язання відповідно до ст. 530 ЦК України настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 64 238, 34 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача передплата за непоставлений за договорами поставки товар у розмірі 64 238, 34 грн.

Судовий збір за розгляд позовних вимог відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус метал" (03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд. 32, кв. 5; ідентифікаційний код 36958769) на користь Комунального підприємства "Чернігівське тролейбусне управління" Чернігівської міської ради (14027, м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 50; ідентифікаційний код 03328681) заборгованість у сумі 64 238 (шістдесят чотири тисячі двісті тридцять вісім) грн. 34 коп. попередньої плати за непоставлений товар та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 09.06.2017

Суддя І.В.Усатенко