ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"06" червня 2017 р.Справа № 922/1853/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши матеріали

позовної заявиЗаступника прокурора Харківської області м. Харків в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ
до 1. Геніївської сільської ради, с. Геніївка , 2. Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профіспілок "Укрпрофоздоровниця" м. Київ
про визнання недійсним та скасування рішення, свідоцтва, визнання права власності, витребування із володіння

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (позивач) до 1-го відповідача - Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, 2-го відповідача - Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профіспілок "Укрпрофоздоровниця" м. Київ, про визнання недійсним рішення Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №3 від 21.04.1999р. про оформлення права колективної власності на будівлі і споруди Зміївського об'єднання санаторно-курортних установ в с. Дачне за ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України; визнання недійним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.08.2005р., видане виконавчим комітетом Геніївської сільської ради про визнання за Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" права приватної власності на загальну площу об'єкта 8626, 6 кв.м., скасування державної реєстрації права власності за Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" від 04.08.2005р. за реєстраційним номером 11602377 на об'єкти нерухомого майна на загальну площу об'єкта 8626, 6 кв.м., визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна та витребування вказаного нерухомого майна у приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на загальну площу об'єкта 8626, 6 кв.м.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, господарським судам також надані роз'яснення, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Так, при зверненні до суду із відповідним позовом, прокурором заявлено чотири вимоги немайнового характеру та вимога про визнання права власності.

В п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (далі - Постанова) зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, в п. 2.7. цієї Постанови, зазначено, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

Прокурор при зверненні до суду, зазначив, що, відповідно до листа Фонду державного майна України від 05.05.2017р., у нього відсутня інформація про вартість спірного об'єкту нерухомості, тому ним сплачено судовий збір за вимогу щодо визнання права власності в розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, прокурором сплачено судовий збір в загальному розмірі 6400,00 грн.

Натомість суд зазначає, що прокурором заявлено чотири вимоги немайнового характеру та майнова вимога (про визнання права власності).

Таким чином, при зверненні до суду, прокурором повинно було бути сплачено судовий збір в розмірі 8000,00 грн. (навіть, якщо за вимогу про визнання права власності сплачено судовий збір в розмірі мінімальної ставки судового збору).

У п.3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, прокурором при зверненні до суду, не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Крім того, господарський суд зазначає, що прокурором до позовної заяви були додані належним чином не засвідчені копії документів. Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п. 3, п. 4 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи Заступнику прокурора Харківської області м. Харків, у тому числі оригінали платіжного доручення № 1041 від 17.05.2017р. - без розгляду.

Суддя ОСОБА_1
справа № 922/1853/17

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).