РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017Справа №910/6794/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Отіс»
До Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ПОБУТУ»
Простягнення 50 203,85 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Мацюк В.В. - за дов.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ОТІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ПОБУТУ» про стягнення 57 758,08 грн суми основного боргу, у зв'язку з наданням послуг по договору № D24M1335 на повне технічне обслуговування ліфтів від 28.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6794/17 та призначено розгляд справи на 26.05.2017.

24.05.2017 представник позивача подав до канцелярії суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 26.05.2014 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у відповідності до якої просив суд стягнути з відповідача 50 203,85 грн заборгованості по договору № D24M1335 на повне технічне обслуговування ліфтів від 28.04.2014.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 встановлено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п., а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Судом у відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, заява позивача розцінена як заява про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим нова ціна позову становить 50 203,85 грн.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в дане судове засідання не з'явилися, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судом зазначається, що хвалу про порушення провадження у справі відповідачу було надіслано за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04213, м. Київ, вул. Північна, 46, офіс 1, а також за фактичним місцезнаходженням. Зазначена ухвала суду була вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до рекомендацій та роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених зокрема у п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18), якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно з підпунктом 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» (замовник) та Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (підрядник) було укладено договір № D24M1335 на повне технічне обслуговування ліфтів за умовами якого замовник передає, а виконавець приймає на себе обов'язки щодо виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів за формою повного технічного обслуговування.

За умовами п. 1.1 договору, ТО ліфті включає:

- роботи з капітального ремонту, передбаченого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2014 № 150;

- роботи з капітального ремонту, передбачені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 №150;

- будівельні та електромонтажні роботи, зазначені в цьому наказі;

- роботи, пов'язані із заміною чи доробкою вузлів та електричних схем, які рекомендовані органами Держгірпромнагляду України або заводами-виготовлювачами ліфтів з метою вдосконалення вузлів та/чи електричних схем;

- роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварій, навмисного пошкодження, порушень правил експлуатації та норм енергопостачання, крадіжок обладнання;

- експертне обстеження та первинний (повний) технічний огляд.

Згідно з умовами п. 2.2. договору, щомісячна вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (Додаток «Відомість об'єктів та обсягів робіт з технічного обслуговування ліфтів та підйомників») складає: всього - 11 564 гривні 46 копійок (Одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят чотири гривні 46 коп.); ПДВ 20%: 2 312 гривень 89 копійок (Дві тисячі триста дванадцять гривень 89 копійок). РАЗОМ: 13 877 гривень 35 копійок (Тринадцять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 35 копійок).

Відповідно до п. 2.4 договору, замовник до 20-го числа місяця, наступного за звітним, щомісячно проводить оплату за виконання технічного обслуговування ліфтів в розмірі, зазначеному в п.2.2. договору

В обґрунтування поданого позову позивач послався на те, що ним належним чином виконані свої зобов'язання за договором про надання послуг, що підтверджується актами приймання виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за період з березня 2016 по березень 2017 на загальну суму 180 405,55 грн. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором щодо оплати за виконанні роботи з технічного обслуговування ліфтів виконав частково. Зокрема, відповідачу за виконанні роботи були зараховані кошти у розмірі 130 201,70 грн., що надійшли на рахунок позивача з КП ГІОЦ згідно відомостей розщеплень сплат обслуговування ліфтів. Інша частина коштів на рахунок позивача від відповідача не надходила.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» 50 203,85 грн основного боргу за договором № D24M1335 на повне технічне обслуговування ліфтів від 28.04.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з умовами п. 2.2. договору, щомісячна вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (Додаток «Відомість об'єктів та обсягів робіт з технічного обслуговування ліфтів та підйомників») складає: всього - 11 564 гривні 46 копійок (Одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят чотири гривні 46 коп.); ПДВ 20%: 2 312 гривень 89 копійок (Дві тисячі триста дванадцять гривень 89 копійок). РАЗОМ: 13 877 гривень 35 копійок (Тринадцять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 35 копійок).

Відповідно до п. 2.4 договору, замовник до 20-го числа місяця, наступного за звітним, щомісячно проводить оплату за виконання технічного обслуговування ліфтів в розмірі, зазначеному в п.2.2. договору

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивачем послуги передбачені умовами договору були надані у повному обсязі, що підтверджується актами надання послуг з березня 2016 по березень 2017.

Загальна вартість наданих послуг за договором № D24M1335 на повне технічне обслуговування ліфтів від 28.04.2014 становить 180 405,55 грн. Разом з тим, відповідач частково розрахувався за надані послуги, внаслідок чого неоплаченими лишися послуги на суму 50 203,85 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають повному задоволенню у розмірі 50 203,85 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, 13-А, ; фактичне місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Північна, 46, офіс 1) на користь Приватного акціонерного товариства «Отіс» (місцезнаходження: 03062, Київ, вул. Екскаваторна, 37, ) 50 203 (п'ятдесят тисяч двісті три) грн. 85 коп. основного боргу та 1 600(одну тисячу шістсот) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

31.05.2017

Суддя Спичак О.М.