ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31.05.2017 Справа № 904/6300/17

Суддя Рудовська І.А. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпромет", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА-2010", м. Дніпро

про визнання недійсним додаткових угод

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпромет" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА-2010" про визнання недійсним додаткових угод.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на, те що ТОВ "Торговий Дім "Дніпромет" є учасником та власником 65 % статутного капіталу ТОВ "Нива-2010", а тому додаткові угоди про розірвання договорів оренди землі є незаконними, оскільки протирічать інтересам ТОВ "Нива-2010" та власникам часток у статутному капіталі, цього підприємства, оскільки призведуть до неможливості збору врожаю, подальшої обробки земельної ділянки та отримання від неї користі, а відтак і прибутку товариства і виплати дивідендів учасникам.

Так, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними додаткових угод по двісті десятьх окремих договорів оренди землі.

Частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька позовних вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Як вбачається з позовних матеріалів, в позовній заяві обєднано декілька позовних вимог які виникли з різних підстав, а саме з двісті десять окремих договорів оренди землі укладених між відповідачем та різними орендодавцями.

Предметом даного позову є визнання недійсними додатквих угод по кожному окремому договору оренди землі.

Таким чином, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпромет" фактично підлягають вирішенню двісті десять окремих спорів між тими ж сторонами. Під час розгляду справи судом підлягають встановленню обставини щодо визнання недійсними додаткових угод по кожному окремому договору оренди землі. Необхідним є зясування, чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги, що виникли з кожного договору. Судом має бути надана правова оцінка кожному з договорів з точки зору їх правової природи.

За таких обставин вимоги позивача не повязані підставою їх виникнення (виникли з різних договорів) та поданими доказами, а відтак ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не може бути застосована.

Оскільки, кожен окремий договір, а також факт порушення його умов, є окремими підставами позову, то предметом позову даної позовної заяви є об'єднані вимоги, що виникають з різних підстав, що порушує вимоги частини першої ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачена можливість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві, якщо вони зв'язані між собою однією підставою виникнення або поданими доказами.

Сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки заявлені вимоги щодо стягнення боргу не повязані підставою їх виникнення, так як виникли з різних договорів. При вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов визначених у договорі та щодо допущених порушень вимог закону кожного договору окремо.

Порушення правил об'єднання позовних вимог має наслідком повернення судом позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду на підставі пункту 5 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи положення наведених статей, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду на підставі пункту 5 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що джерелом і підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб'єктний склад, породжує різні взаємні права та обов'язки, що обумовлено відмінністю у предметах їх регулювання.

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України. Так, в абзаці другому та третьому пункту 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача, а також однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Якщо позивач порушив правила обєднання вимог або обєднання цих вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву. Наприклад господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо обєднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів.

Таким чином, розглянувши подані матеріали, суд прийшов до висновку, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог перешкоджатиме зясуванню прав та взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

За таких обставин, при повторному зверненні до Господарського суду, позивачу слід розєднати позовні вимоги, що виникли з різних господарських договорів, укладених між різними сторонами, та підтверджуються різними доказами.

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Позивачем в якості доказу сплати судового збору надано квитанцію № 0.0.764627465.1 від 15.05.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачено, що допустимим доказом сплати судового збору є виключно оригінал квитанції, то її копія не є належним і допустимим доказом.

Суд звертає увагу на те, що Господарським судом Дніпропетровської області складено довідку № 30/17 від 30.05.2017 р. зі змістом якої, квитанція № 0.0.764627465.1 від 15.05.2017 р. використана при подані позову в іншій справі № 904/5857/17.

Відтак, до даної позовної заяви не додано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Додатково зазначаємо, що згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ч. 2 ст. 34, ст.ст. 57, 58, п.п. 4, 5 ст. 63, ст.ст. 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток: - позовна заява з додатком на 23 аркушах, у тому числі квитанція № 0.0.764627465.1 від 15.05.2017 р. про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_1