ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 р. Справа № 917/469/17

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе-Агро", с. Вишневе, Оржицький район, Полтавська область,37712

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500

про стягнення 30 778,34 грн., в т.ч. 27 803,27 грн. пені та 2 975,07 грн. - 3% річних

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 30.11.2016 року

від відповідача: відсутні

Обставини справи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Вишневе-Агро" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 30778,34 грн. заборгованості за договором поставки молока №26 від 15.07.2016 року, з яких: 27 803,27 грн. - пеня та 2 975,07 грн. - 3% річних.

Суд ухвалою від 29.03.2017 року порушив провадження у справі на призначив її до розгляду в судовому засіданні на 18.04.2017 року.

Позивач та відповідач в судове засідання 18.04.2017 року не зявились, про місце, дату та час його проведення були повідомлені належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), вимоги п. 4 ухвали суду від 29.03.2017 року про порушення провадження у справі не виконали.

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання та невиконання ними вимог ухвали суду розгляд справи було відкладено на 18.05.2017 року.

03.05.2017 року від позивача до суду надійшов лист. В поданому листі позивач повідомляє суд про те, що відсутні будь-які судові рішення чи судові провадження щодо предмету спору та інших документів, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами.

Також 03.05.2017 року від позивача до суду надійшли наступні документи: копія наказу №372 від 06.09.2016 року, копія протоколу СТОВ "Вишневе-Агро" від 13.12.2016 року, витяги з ЄДР, виписки по рахунках.

Відповідач в судове засідання 18.05.2017 року не зявився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), вимог ухвал суду від 29.03.2017 року та від 18.04.2017 року не виконав.

Суд ухвалою від 18.05.2017 року відклав розгляд справи було відкладено на 06.06.2017 року.

01.06.2017 року від позивача до суду надішли пояснення по справі щодо розрахунку штрафних санкцій ( том 2, арк. с. 1-5).

Відповідач в судове засідання 06.06.2017 року не зявився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), вимог попередніх ухвал суду не виконав.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2017 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.06.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

15.07.2016 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Куйбишево" (відповідно до рішення загальних зборів учасників змінило найменування на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вишневе-Агро) (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (покупець, відповідач) було укладено договір №26 поставки молока (арк. с. 19-22).

Умовами договору поставки молока №26 сторони погодили наступне:

- продавець зобов'язався передати у власність покупцю молочну сировину власного виробництва, яка піддана попередній фізичній обробці, фільтрації та охолодженню (надалі - товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його вартість в порядку, передбаченому договором (п.1.1. договору);

- сторони домовились, що прийняття товару, розрахунки, передача документації, листування та інші дії, що необхідні для виконання договору, здійснюються покупцем (адреса поштова) 37500 , м. Лубни Полтавська обл., Індустріальна, 2 (п.2.1. договору);

- ціна на товар встановлюється договірна та обумовлюється протоколом погодження цін, який являється невід'ємним додатком до цього договору, та підписується два рази на місяць в обов'язковому порядку і формується в залежності від його якості, кількості та періодичності його постачання (п.3.1. договору);

- вивезення товару здійснюється партіями автотранспортом покупця та за його рахунок. Час відвантаження товару визначається графіком поставки, погодженим сторонами, що є невід'ємною частиною договору (п. 5.1. договору);

- факт передачі товару від продавця покупцеві підтверджується шляхом підписання уповноваженими особами товарно-транспортної накладної за формою №1-ТН та спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини за формою 1-ТН (МС). Перехід права власності на товар від продавця до покупця здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання товару за місцезнаходженням виробничих потужностей (виробництва) покупця, підписання всіх необхідних документів за наявності відмітки покупця про прийом товару на товарно-транспортній накладній, крім випадків зазначених в п.4.11. цього договору, коли товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості згідно даних продавця, що містяться в товарних накладних за формою 1-ТН (МС) за його підписом (п. 5.2. договору);

- покупець зобов'язаний сплачувати продавцю вартість партії товару протягом 7 (сім) календарних днів з моменту отримання його від продавця (п. 6.1. договору);

- усі розрахунки між сторонами по цьому договору здійснюються шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця. Обов'язки сторони по оплаті вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на банківський рахунок продавця. Валюта платежу - українська гривня (п. 6.2. договору);

- у разі порушення покупцем терміну оплати згідно п. п. 6.1. договору, останній сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до повного погашення боргу (п. 7.2. договору);

- усі зміни та доповнення вносяться до цього договору за взаємною згодою сторін, якщо інше не передбачено договором (п. 8.1. договору);

- договір укладено в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Керуючись абз. 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, сторони домовились про обов'язкове скріплення договору та всіх "змін до нього печатками (п. 8.3. договору);

- договір вважатиметься пролонгованим на тих самих умовах (з урахуванням змін та доповнень) доки одна із сторін в односторонньому порядку не припинить дію цього договору відповідно до п. 8.2. цього договору (п. 8.5. договору).

Як вказує позивач, жодна зі сторін не розривала достроково договір поставки молока №26, як це визначено п. 8.2 договору, новий договір не підписаний відповідачем, при поставці молока у січні 2017 року, тому сторони керувались договором № 26 відповідно до п. 8.5. цього ж договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору в період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року (включно) було поставлено відповідачу товару на загальну суму 1 662 715,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною № 17 від 15.01.2017 року, товарно-транспортними накладними за період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року (включно) та спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини за період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року (включно) (арк. с. 23-104).

Як зазначає позивач, відповідач розрахувався за поставлений йому товар з порушенням строків, визначених умовами договору поставки молока №26 (що підтверджується виписками по рахунках, том 1, арк. с. 186-235).

В зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо оплати отриманого товару за договором постави молока №26 позивач просить суд стягнути з відповідача 27 803,27 грн. пені та 2 975,07 грн. 3% річних (розрахунок том 1, арк. с. 13-18).

При прийнятті рішення зі спору суд керувався наступним.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 6.1. договору сторони поголили, що покупець зобов'язаний сплачувати продавцю вартість партії товару протягом 7 (сім) календарних днів з моменту отримання його від продавця.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом поставлений позивачем товар за договором поставки молока №26 в період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року був оплачений відповідачем з порушення строків оплати визначених умовами цього договору, що підтверджується виписками по рахунках в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Згідно ст.1 ОСОБА_2 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст.2 цього закону, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 7.2. договору у разі порушення покупцем терміну оплати згідно п. п. 6.1. договору, останній сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до повного погашення боргу .

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу 27 803,27 грн. пені та 2 975,07 грн. 3% річних (розрахунок том 1, арк. с. 13-18).

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені та 3% річних, суд звертає увагу на наступне.

При нарахуванні пені та 3% річних позивачем не в кожному періоді вірно визначено початок перебігу строку прострочення.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частина 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач не врахував вказані приписи законодавства, тому, враховуючи, що останній день строку для оплати припадає на вихідний, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, позивачем не враховано приписи пункту 30.1 ст. 30 ОСОБА_2 України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового є дата зарахування коштів на рахунок кредитора.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ОСОБА_2 9.1.3", до стягнення підлягає пеня в сумі 25 603,75 грн. та 3% річних в сумі 2 743,25 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 25 603,75 грн. пені та 2 743,25 грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.22,33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500, ідентифікаційний код 00446813) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вишневе-Агро" (с. Вишневе, Оржицький район, Полтавська область,37712, ідентифікаційний код 00845890) 25603,75 грн. пені, 2743,25 грн. 3% річних, 1473,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2017 року

Суддя Тимощенко О.М.