РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017Справа №910/5760/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальні системи України"

Про стягнення 1 000 000,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Жук Я.А. (дов. від 21.04.2017)

Поляруш М.А. (дов. від 30.05.2017)

від відповідачів: Дмитрієв С.О. (дов.№ від 23.03.2017)

У судовому засіданні 31.05.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

07.04.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальні системи України" (надалі - відповідач) про стягнення 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/5760/17, розгляд справи призначено на 26.04.2017.

В судове засідання, призначене на 26.04.2017, представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи та документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 26.04.2017, представник відповідача з'явився та надав документи на вимоги ухвалу суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 розгляд справи відкладено на 17.05.2017.

В судовому засіданні було оголошено перерву в судовому засіданні до 31.05.2017.

В судове засідання 31.05.2017 з'явилися представники сторін.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав та просив розстрочити виконання рішення відповідно до графіку, наведеному в клопотанні, яке було подано до відділу діловодства суду 31.05.2017, або відстрочити виконання рішення на 24 місяці.

Представники позивача не заперечували проти розстрочки виконання рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

27.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест", яке діяло як уповноважена особа за Договором про спільну діяльність від 05.05.2010 № 47-2V, (надалі - позикодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунальні системи України" (надалі - позичальник/відповідач) було укладено Договір № 27/02-2015 про надання поворотної фінансової допомоги (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п.1.1.) позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

У п. 1.2. Договору сторони визначили, що поворотна фінансова допомога (надалі - допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсації як плати за користування такими коштами.

Відповідно до п. 2.1. Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн. без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (п.2.2. Договору).

Як передбачено в п. 2.3. Договору поворотна фінансова допомога надається на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси позичальника, або перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника з рахунку позикодавця. Додатковою угодою від 28.12.2015 до Договору сторони погодили, що Поворотна фінансова допомога надається строком до 31 грудня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи позивач, на виконання умов Договору 27.02.2015 на банківський рахунок відповідача перерахував грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7736 від 27.02.2015 із призначенням платежу "поворотна безвідсоткова фінансова допомога згідно Договору № 27/02-2015 від 27.02.2015 без ПДВ".

За умовами п. п. 3.1., 3.2. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк не пізніше терміну обумовленого в пункті 2.4. даного договору. Повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів позикодавцю з каси позичальника або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позикодавця.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 (п. 8.1. Договору з врахуванням Додаткової угоди від 28.12.2015).

Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі. Проте, відповідач в порушення умов Договору не виконав належним чином свої зобов'язання та не здійснив повернення отриманої позики у строки визначені Договором, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 000 000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялася претензія № 266 від 20.01.2017 з вимогою погасити заборгованість, яка залишена з боку відповідача без реагування.

У зв'язку з тим, що відповідач не повернув позивачу суму поворотної фінансової допомоги (позики) у передбачений договором строк, останній був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги п. п. 2.4., 3.1. Договору та Додаткову угоду від 28.12.0215, обов'язок відповідача щодо повернення наданих позивачем коштів мав бути виконаний до 31.12.2016.

Натомість, як встановлено судом відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення позивачу поворотної фінансової допомоги (позики), у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У наданому до суду відзиві та в судовому засіданні 31.05.2017 представник відповідача визнав факт існування заборгованості перед позивачем за договором та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення, господарський суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, у зв'язку з чим суд повинен оцінювати докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Отже, за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд, зокрема, має право розстрочити виконання рішення (ухвали, постанови), а особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про відстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення заявник вказує на наявність дебіторської заборгованості перед ним його контрагентами на суму 29 622 200,00 грн., часткове виконання своїх зобов'язань перед позивачем за іншими договорами, значну кількість позовів до нього, які перебувають на розгляді у Господарському суді міста Києва, тощо, що підтверджується наданими суду доказами.

Представники позивача в судовому засіданні 31.05.2017 проти розстрочення рішення суду не заперечували.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/5760/17 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума поворотної фінансової допомоги в розмірі 1 000 000,00 грн., розстрочивши виконання рішення суду на 60 календарних місяців.

Судовий збір в розмірі 15 000,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунальні системи України" (ідентифікаційний код 37100715, адреса: 01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (ідентифікаційний код 36779078, адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Свердлова, буд. 94) 1 000 000,00 грн. (один мільйон тисяч гривень 00 коп.) суми поворотної фінансової допомоги та 15 000,00 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду на 60 календарних місяців згідно графіку:

- до 31.12.2017 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.06.2018 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 31.12.2018 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.06.2019 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 31.12.2019 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.06.2020 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.12.2020 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.06.2021 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.12.2021 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.);

- до 30.06.2022 - 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.).

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.06.2017.

Суддя М.О.Лиськов