ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017р. Справа № 914/582/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Представництва Американського обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, м. Львів,

до відповідача ОСОБА_2 районна рада Львівської області, м. Жидачів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 державного майна України, м. Київ,

про визнання недійсним рішення

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_4 - представник,

від відповідача ОСОБА_5 - представник,

від третьої особи не зявився.

Суть спору: Представництво Американського обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу, м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 районної ради № 93 від 10 квітня 2003 р. в частині п. 2, у якому йдеться про прийняття у комунальну власність приміщень гаражів по вул. Загіря, 2 у м. Жидачів. Позовні вимоги мотивовані тим зокрема, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 30.11.2007 р. № 343 відмовлено відповідачу у наданні дозволу на оформлення права власності на приміщення гаражів, розміщених на вул. Загіря, 2 у м. Жидачів. Земельна ділянка, на якій розташовані вищезгадані гаражі, входить до складу охоронної зони памятки історії та культури, встановленої рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.10.1998 р. Відповідно до норм ст. 137 ЦК УРСР безхазяйне майно надходить у власність держави, а не у комунальну власність за рішенням виконавчого комітету районної міської ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Спірне майно вибуло з володіння Держави поза волею власника майна, у звязку із незаконними діями відповідача. Крім цього, позивач у позові посилається на норми ст.ст. 11, 54 Конституції України, ст. 6 ОСОБА_6 України «Про національні меншини в Україні», ст. 21 ОСОБА_6 України «Про свободу совісті та релігійні організації», п. 1 Угоди про охорону і збереження культурної спадщини, підписаної Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки 04.03.1994 р., рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 р. у справі № 1-10/2004.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у доповненні до нього просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на їхню безпідставність та незаконність. Відповідач також зазначає, що спірне рішення прийнято ним у відповідності до повноважень, наданих йому ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 1, п. 19 ч. 1 ст. 43, ч.ч. 1, 3-6, 8 ст. 60 ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні». ОСОБА_2 районна рада посилається також на те, що будівництво гаражів було передбачене ще генеральним планом забудови у 1976 р. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 5 «Про виділення площі під будівництво гаражів Жидачівському РК КП України та виконкому районної Ради народних депутатів» виділено земельну ділянку розміром 0,40 га біля існуючих гаражів управління сільського господарства. З часу будівництва гаражі використовувались відповідачем для зберігання службових автомобілів. Крім цього, відповідачем заявлено клопотання про зміну підсудності справи та закриття провадження у справі, оскільки спір у ній, на його думку, носить публічно-правовий характер. ОСОБА_2 районною радою також подано заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа у справі у своїх поясненнях просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі.

Позивач у запереченнях на відзив вказує, що відповідач не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження законності прийнятого ним рішення. ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні», на які посилається відповідач у відзиві, навпаки свідчать про те, що він не мав законних підстав приймати у комунальну власність гаражі без дотримання відповідної процедури та без погодження ОСОБА_2 міської ради. Позивач вважає, що справа підсудна господарському суду через очевидність спору про право та склад сторін у справі, оскільки орган місцевого самоврядування у спірних правовідносинах реалізовував повноваження власника майна. Позивач зазначає, що про спірне рішення довідався з довідки ОСОБА_2 районної ради від 31.01.2017 р. № 29, після чого отримав з архіву завірену копію такого рішення, тому строк позовної давності він не вважає пропущеним.

Ухвалою суду від 24.03.2017 р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 державного майна України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві та доповненнях до нього.

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2017 р., оголошувалась перерва до 10.05.2017 р. Строк розгляду справи продовжувався ухвалою суду від 10.05.2017 р. Розгляд справи відкладався з підстав, наведених у вищезгаданій ухвалі суду від 10.05.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 30.08.1996 р. за № 533 дозволено Львівській Іудейській релігійній громаді будівництво Господніх Храмів Капличок на могилах Святих Праведників Рабіна ОСОБА_7 Айхенштайна та Рабіна Айзека Айхенштайна в межах території стародавнього Єврейського цвинтара у м. Жидачеві згідно виготовленого проекту будівництва. ОСОБА_2 міська рада рішенням від 14.10.1998 р. за № 303 взяла на облік, як памятку історії та культури дві могили святих Праведників: Рабіна ОСОБА_7 (Гірш) Айхенштейна та Рабіна Айзека Айхенштейна, на яких збудовано в 1996-1998 р.р. каплички на старовинному єврейському кладовищі, а також взяла на облік і встановила охоронну зону площею 1,172 га (згідно плану, наданого іудейською релігійною громадою) на місці, де залишились сліди поховань євреїв та на місці масового розстрілу єврейського населення у роки Великої Вітчизняної війни. Цим же ж рішенням (п.3) у межах зазначеної зони заборонено проведення земляних, будівельних та інших робіт, без дозволу міськвиконкому і відповідних органів охорони памяток. Рішенням відповідача від 10 квітня 2003 р. за № 93 Про передачу обєктів у комунальну власність ОСОБА_2 районної ради (п. 2) прийнято в комунальну власність ОСОБА_2 районної ради приміщення гаражів по вул. Загіря, 2 відповідно до пропозицій комісії по інвентаризації комунального майна районної ради. Однак, рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 15.05.2003 р. за № 138 з посиланням на рішення ОСОБА_2 міської ради від 14.10.1998 р. № 303, розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 р. № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» зобовязано власників та користувачів гаражів провести знесення гаражів, які розташовані на території староєврейського кладовища в м. Жидачеві, вул. Загіря, 2. Згаданим рішенням Виконавчий комітет міської ради одночасно звернувся до іудейської громади з проханням провести відшкодування громадянами, власникам гаражів, впорядкувати територію кладовища та прилеглої території, провести ремонт каналізаційної насосної на території рай лікарні, організувати відведення дощових вод з влаштуванням ливневої каналізації, влаштувати підїздні дороги до межуючої житлової забудови. Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 25.05.2005 р. за № 3225 Про встановлення меж стародавнього єврейського цвинтара та відновлення на ньому упорядкувальних робіт надано дозвіл на виготовлення проектної документації на виконання запланованих робіт по відновленню старого єврейського цвинтара (лист № 651/22 від 4.05.05 р.) з представленням державних архівних картографічних матеріалів, які обґрунтовують межі цвинтара. Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 27.09.2007 р. за № 288 зобовязано МКП «ОСОБА_2 МВУКГ» виступити замовником по виготовленню проектно-кошторисної документації з відновлення та встановлення меж стародавнього єврейського цвинтаря за рахунок бюджетних та спонсорських коштів. Рішенням від 30.11.2007 р. за № 343 Про розгляд листа ОСОБА_2 районної ради вищезгаданого Виконавчого комітету відмовлено ОСОБА_2 районній раді у наданні дозволу на оформлення права власності на приміщення гаражів, розміщених на вул. Загіря, 2 у м. Жидачеві. ОСОБА_2 міська рада надала позивачу ОСОБА_8 № 524 від 19.04.2011 р. на відновлення фундаменту каплички Рабина Айзека Айхенштайна на території староєврейського кладовища в м. Жидачеві по вул. Загіря, як надмогильної споруди згідно проекту, розробленого архітектором В. Сіверсом. Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації своїм листом від 16.12.2011 р. за № 11/1015 Щодо розгляду документації на реконструкцію каплиці на єврейському цвинтарі у м. Жидачеві погодило позивачу проект «Реконструкція каплиці на могилі праведника ОСОБА_7 Айхенштайна «Атез Цві» на єврейському цвинтарі в м. Жидачеві, виконаний приватним підприємством «Архітектурна майстерня «Атріум». Для розгляду містобудівного обґрунтування і встановлення меж стародавнього єврейського цвинтара на вул. Загіря у м. Жидачеві (корегування) Управління зазначило, що позивачу необхідно додатково надати бібліографічні чи архівні матеріали щодо періоду перших поховань на цьому цвинтарі та історичного обґрунтування пропонованих меж. Відділ охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації листом від 21.10.2013 р. за № 2/222 Про погодження проектної документації погодив позивачу без зауважень проект реконструкції каплиці на могилі рабина Айзека Айхенштайна на старовинному єврейському цвинтарі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами другою та шостою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідачем пунктом 2 спірного рішення прийнято у комунальну власність ОСОБА_2 районної ради приміщення гаражів по вул. Загіря, 2, у м. Жидачів відповідно до пропозицій комісії по інвентаризації комунального майна районної ради. Однак, у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані жодні докази на підтвердження законності підстав прийняття у комунальну власність обєктів нерухомого майна, а також доказів на підтвердження законності виникнення й існування права власності відповідача на це нерухоме майно. Відтак, ним не подано й докази законності прийняття спірного рішення. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази, які б підтверджували правовий статус прийнятого у комунальну власність нерухомого майна. Первинні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності відповідача на ці об'єкти нерухомості станом на момент прийняття Рішення № 93 і на день вирішення справи судом відсутні. На підставі поданих відповідачем доказів суд не може дійти обґрунтованого висновку, чи гаражі, які прийнято у комунальну власність, на день прийняття рішення були обєктами завершеного будівництва відповідно до вимог законодавства, чи ні, хто здійснював їхнє будівництво, чи здійснював будівництво гаражів відповідач, чи це було безхазяйне мано, чи було воно набуте відповідачем на законних підставах від інших осіб, чи не було воно самобудом тощо. У матеріалах справи відсутні й відповідачем суду не надані пропозиції комісії по інвентаризації комунального майна районної ради, про які йдеться у спірному рішенні, а також докази того, що зазначені у п. 2 цього рішення гаражі були станом на 10 квітня 2003 р. обєктами соціальної інфраструктури права державної власності, чи належали, як обєкти соціальної інфраструктури, субєктам підприємницької діяльності.

За відсутності доказів правомірності підстав набуття права власності на нерухоме майно, суд не може дійти обґрунтованого висновку про законність прийнятого відповідачем рішення на тій лише підставі, що він діяв відповідно до наданих йому ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень. Долучений відповідачем архівний витяг з протоколу засідання виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 1 від 13 січня 1978 року (рішення № 5) свідчить лише про виділення площі під будівництво гаражів Жидачівському РК КП України та виконкому районної Ради народних депутатів біля існуючих гаражів управління сільського господарства. Чи були ці гаражі завершені будівництвом, коли і ким здійснено та завершено будівництво, чи зареєстровано право власності відповідно до вимог, діючого на момент завершення будівництва, законодавства на них, про які саме гаражі йдеться у п. 2 спірного рішення (новозбудовані, чи уже існуючі) з вказаного рішення не вбачається.

У матеріалах справи відсутні й сторонами суду не подані докази, які б підтверджували право власності будь-якого суб'єкта на вказані гаражі на момент прийняття рішення ОСОБА_2 районною радою.

Крім цього, статтею 1 ОСОБА_6 України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" № 1540-ХП від 10.09.1991 р. встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Відповідно до пункту першого постанови Верховної Ради України № 3943-ХІІ від 04.02.1994 року до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно тимчасово є загальнодержавною власністю.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.10.1998 року № 303 взято на облік, як памятку історії та культури дві могили святих Праведників: Рабіна ОСОБА_7 (Гірш) Айхенштейна та Рабіна Айзека Айхенштейна, на яких збудовано в 1996-1998 р.р. каплички на старовинному єврейському кладовищі, а також взято на облік і встановлено охоронну зону площею 1,172 га (згідно плану, наданого іудейською релігійною громадою) на місці, де залишились сліди поховань євреїв та на місці масового розстрілу єврейського населення у роки Великої Вітчизняної війни. Ця земельна ділянка згідно з планом, наданим іудейською релігійною громадою, знаходиться по вул. Загір'я, 2, м. Жидачів і на ній розташовані гаражі, котрих стосується спірне рішення відповідача.

Відповідно до положення ст. 34 ОСОБА_6 України "Про охорону культурної спадщини" (в редакції від 20.02.2002 року) території пам'яток, охоронних зон, заповідників, музеїв-заповідників, охоронювані археологічні території належать до земель історико-культурного призначення. Відповідно до п. б ст. 53, ст. 54 Земельного кодексу України в редакції 20.12.2001 року до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані давні поховання. Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом. Рішенням ОСОБА_2 районної ради № 93 в комунальну власність прийнято приміщення гаражів по вул. Загір'я, 2. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України в редакції від 20.12.2001 року до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно зі ст. 84 Земельного кодексу України (в редакції від 20.12.2001 року) до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать: землі під історико-культурними об'єктами. Згідно з ч. 2 ст. 2 ОСОБА_6 України "Про охорону культурної спадщини" в редакції від 10.01.2002 р. до історичних об'єктів культурної спадщини відносять будинки, споруди, їхні комплекси (ансамблі), окремі поховання та некрополі, визначні місця, пов'язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів. Рішенням від 30.08.1996 року ОСОБА_2 міська рада дозволила іудейській релігійній громаді будівництво Храмів-капличок на могилах святих Праведників, які є пам»ятками історії та культури в складі староєврейського кладовища у м. Жидачеві на вул. Загір'я 2.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для висновку про законність оспорюваного рішення відповідача в частині пункту 2 цього рішення.

Провадження у справі не підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки спір у ній виник про право цивільне і не носить публічно-правового характеру. Спірне рішення прийнято відповідачем з метою реалізації повноважень власника нерухомого майна, а не на здійснення його владних управлінських функцій як органу місцевого самоврядування.

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували посилання позивача на те, що про спірне рішення він довідався з довідки ОСОБА_2 районної ради від 31.01.2017 р. № 29. З долучених відповідачем до заяви про застосування строків позовної давності листів вбачається, що перша згадка про перебування гаражів у комунальній власності районної ради міститься у листі від 27.08.2015 р. за № 526. Проте цей лист не підписано відправником та долучена до матеріалів справи його копія не відповідає вимогам ст. 36 ГПК України. Крім цього, позивач звернувся з позовом до суду 23.03.2017 р.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Рішення ОСОБА_2 районної ради № 93 від 10 квітня 2003 р. в частині пункту 2, яким в комунальну власність прийнято приміщення гаражів по вул. Загіря,2.

Стягнути з ОСОБА_2 районної ради Львівської області (81700, м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2, ) на користь Представництва Американського обєднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу (79054, м. Львів, вул. О. Кульчицької, 1/94, ) 1600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 01.06.2017 р.

Суддя Бортник О.Ю.