ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. Справа № 907/816/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 10.04.2017

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2017

у справі № 907/816/16

за позовом Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», смт. Ясіня, Рахівський р-н, Закарпатська обл.

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Угля, Тячівський р-н, Закарпатська обл.

про стягнення 7863,57 грн.,

Представники сторін:

- від позивача - не з'явився,

- від відповідача - ОСОБА_3

Права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України відповідачу роз'яснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2017 у справі №907/816/16 (суддя Ушак І.Г.) задоволено позов Державного підприємства (надалі - ДП) «Ясінянське лісомисливське господарство», стягнуто з фізичної особи - підприємця (надалі - ФОП) ОСОБА_2 на користь позивача 7863,57 грн. заборгованості та 1378,00 грн. судових витрат.

Оскаржуваним судовим рішенням встановлено, що позивач та відповідач перебували у господарських правовідносинах на підставі договору купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах №16/40 від 03.09.2013, відповідно до якого позивач протягом жовтня - грудня 2013 року здійснив реалізацію лісопродукції в загальній кількості 347,73 куб.м на загальну суму 122141,21 грн., вартість якої відповідачем була оплачена частково, шляхом внесення готівки в касу підприємства та шляхом надання послуг. Залишок неоплаченої лісопродукції складає 7863,57 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ФОП ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі скаржник (відповідач) зазначив наступне:

1) товарно-транспортні накладні, на які покликаться позивач, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки не містять печатки відповідача, а підписи вантажоодержувача суттєво відрізняються між собою;

2) до позовної заяви не було додано належним чином оформленого акту звірки взаєморозрахунків, а на копії, що наявна в матеріалах справи, відсутня печатка відповідача, у зв'язку з чим вважає, що акт звірки розрахунків також є неналежним доказом;

3) умовами договору передбачено, що розрахунок здійснюється за кожну партію товару, однак у позовній заяві не зазначено, за якою із п'ятнадцяти приєднаних до матеріалів справи товарно-транспортних накладних, виникла спірна заборгованість.

ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечило доводи та вимоги апеляційної скарги, просило відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Позивач наголосив на тому, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення в повній відповідності з нормами матеріального права, з достовірно встановленими обставинам справи та належно оціненими доказами. Стосовно доводів скаржника, зазначив, що:

1) відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, на які покликається відповідач, печатка або штамп на товарно-транспортних накладних ставляться при необхідності, а за весь період співпраці між позивачем та відповідачем таких печаток він не ставив;

2) акт звірки взаєморозрахунків від 01.04.2014 направлявся відповідачу поштою разом із позовною заявою, а в судовому засіданні для огляду представлявся оригінал акту, підписаний зі сторони відповідача та скріплений відбитком його печатки;

3) в довідці про стан розрахунків з ФОП ОСОБА_2 позивач зазначив інформацію про поставку товару та оплату за поставлений товар у межах відповідних часових періодів.

Позивач не забезпечив в судове засідання явку свого представника, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

04.05.2017 в судовому засіданні позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами.

Оскільки в матеріалах справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

03.09.2013 між ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» (продавцем) та ФОП ОСОБА_2 (покупцем) було укладено договір №16/40 купівлі-продажу необробленої деревини на аукціонних торгах (а.с. 89-90), відповідно до якого за результатами проведення аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 4-го кварталу 2013 року, який відбувся 03.09.2013, продавець передає у власність на відповідних франко-умовах продавця необроблену деревину, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

У пункті 3.1 договору сторони визначили назву товару, його сорт, характеристики, об'єм поставки, базис поставки та ціну товару. Всього, відповідно до вказаного пункту, продавець зобов'язався передати у власність покупця 750 куб.м. пиловнику та техсировини з ялини на загальну суму 246600,00 грн.

У додатку від 09.09.2013 (а.с. 91) сторони внесли зміни до п.3.1 та 3.2 в частині найменування, характеристик, кількості та ціни товару, визначивши, що предметом купівлі-продажу є пиловник, техсировина, дрова паливні в загальній кількості 355 куб.м. загальною вартістю 124275,00 грн.

Відповідно до п. 12.2 договору, він діє з першого по останній день 4 кварталу 2013 року.

Договір та додаток до нього підписані та скріплені відбитками печаток обох сторін.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних №123919, №128651, №128374, №128386, №128351, №128675, №128694, №150981, №150986, №158708, №123795, №123791, №123769, №123767, №123771 (а.с. 92-121) у період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року позивач поставив, а відповідач прийняв відповідну лісопродукцію в загальній кількості 347,73 куб.м. на загальну суму 122141,21 грн.

Оплату за отриману лісопродукцію відповідач здійснив частково:

- 10.10.2013 позивач отримав платіж в розмірі 12330,00 грн., який був сплачений відповідачем в якості гарантійного внеску для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, що підтверджується банківською випискою (а.с. 50);

- 10.12.2013 відповідачем було внесено в касу ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» 7000,00 грн. в якості оплати за лісопродукцію, що підтверджується корінцем прибутковго касового ордера (а.с. 51).

Крім того, в рахунок оплати за отриману лісопродукцію позивач зарахував відповідачу вартість виконаних ним на замовлення позивача робіт з розробки лісосік, заготівлі деревини та влаштування трелювального волоку на підставі відповідних договорів підряду між сторонами (а.с. 164-173, 174-183, 184-199, 200-201), факт виконання та вартість яких підтверджується актами приймання-передачі робіт (а.с. 123, 125, 126, 128, 130, 131, 133). Зі змісту позовної заяви та розрахунку позивача (а.с. 18-19) вбачається, що загальна вартість виконаних відповідачем робіт становить 94947,64 грн.

У зв'язку з неповною оплатою вартості отриманих лісоматеріалів за договором №16/40 від 03.09.2013, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Розмір заборгованості визнавався відповідачем, що вбачається з акту звірки взаєморозрахунків від 01.04.2014 (а.с. 134), який містить підписи та відбитки печаток обох сторін та в якому зафіксований її розмір - 7863,57 грн.

З метою погашення вказаної заборгованості, позивач звертався до відповідача з листами-вимогами №11 від 23.05.2014, №16 від 15.01.2015, №36 від 03.07.2015, №6 від 20.07.2016, №14 від 08.11.2016 (а.с. 136,137, 139, 141, 143), докази відправлення яких містяться в матеріалах справи. Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надавав відповіді на вказані листи-вимоги чи погасив вказану заборгованість.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.6.1, 6.2 договору, передоплата 100% вартості товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5-ти календарних днів з дати пред'явлення рахунку до сплати. Сума гарантійного внеску перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини зараховується продавцю в якості частини оплати за проданий товар.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, при цьому, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем та одержання відповідачем обумовленого договором товару на загальну суму 122141,21 грн. Таким чином, з положень ст.692 ЦК України та пунктів 1.1, 6.1, 6.2 договору випливає обов'язок відповідача розрахуватися за придбаний товар.

Вартість отриманої лісопродукції була оплачена відповідачем частково - шляхом сплати гарантійного внеску, внесення готівки в касу підприємства та виконання робіт, вартість яких була зарахована позивачем у погашення заборгованості за договором №16/40 від 03.09.2013, несплаченою залишилася заборгованість в розмірі 7863,57 грн.

Дана заборгованість зафіксована також в акті звірки взаєморозрахунків станом на 01.04.2014, який складений та підписаний сторонами з прикладенням їх печаток, оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с. 134).

Заважаючи на встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними та актом звірки взаєморозрахунків та підлягає стягненню.

Відповідач не спростував вказаної суми заборгованості жодними належними та допустимими доказами, не навів заперечень, що стосуються розміру заборгованості, а його доводи в суді першої та апеляційної інстанції зводяться до того, що товарно-транспортні накладні та акт звірки взаєморозрахунків, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки не містять печатки відповідача, а підписи вантажоодержувача на ТТН суттєво відрізняються між собою.

Доводи скаржника про відсутність печаток сторін на акті звірки взаєморозрахунків від 01.04.2014 спростовуються оригіналом акту звірки взаєморозрахунків, який наявний в матеріалах справи (а.с. 134), а доводи про відсутність відбитка печатки на товарно-транспортних накладних - положеннями п.11.6 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, які не передбачають обов'язкового проставлення печатки вантажоодержувача на примірниках товарно-транспортних накладних, які передаються перевізнику.

Колегія суддів наголошує на тому, що всі накладні, на яких ґрунтуються позовні вимоги, містять підпис вантажоодержувача (відповідача), а останній, попри свої твердження про порушення порядку оформлення перевізних документів, не заперечує сам факт одержання ним відповідних товарів.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2017 у справі №907/816/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко