номер провадження справи 24/139/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 Справа № 908/3289/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю АВАНТАЖ 7 (01042, АДРЕСА_1; поштова адреса: 03061, м. Київ, просп. Відрадний, 95-Ю)

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (70504, Запорізька область, Оріхівський р-н, м. Оріхів, вул. Вернадського (Тімірязєва), 111, кв. 13)

про стягнення суми

Суддя Азізбекян Т.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 465 від 07.11.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

08.12.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю АВАНТАЖ 7 з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 84 147,79 грн., з яких 72 601,80 грн. основного боргу, 8 824,48 грн. інфляції та 2 721,51 грн. 3% річних.

Ухвалою від 09.12.2016р. порушено провадження у справі № 908/3289/16, присвоєно справі номер провадження 24/139/16, розгляд справи призначено на 18.01.2017 р.

В судовому засіданні 18.01.2017р. позивачем надана заява про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат до суми 10 929,47 грн. та 3% річних до суми 3 203,78 грн. Отже, сума позову, з урахуванням збільшених позовних вимог, склала 86 735,05 грн. Заява подана відповідно до вимог 22 ГПК України та прийнята судом.

Також, позивач просив додатково стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 822,48 грн., що повязані з явкою до суду його представника, про що надав письмову заяву.

Ухвалою суду від 18.01.2017р. розгляд справи відкладений на 01.02.2017р.

Ухвалою від 01.02.2017р. строк вирішення спору продовжено, судове засідання призначено на 22.02.2017р.

З метою повного, всебічного та обєктивного розгляду спору, в порядку ст. 79 ГПК України, провадження у господарській справі № 908/3289/16 зупинялося, про що винесено відповідні ухвали.

Ухвалою від 20.04.2017р. провадження у справі поновлено з 24.05.2017р., судове засідання з розгляду справи призначено на 24.05.2017р.

03.05.2017р. на адресу суду від позивача надійшла заява від 27.042017р. про додаткове стягнення з відповідача на користь ТОВ «АВАНТАЖ-7» суму судових витрат у розмірі 3 173,05 грн., що повязані з явками до суду його представника.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 24.05.2017р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач, в судове засідання 24.05.2017р. не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відрядженням. Клопотання залишено судом без задоволення як необґрунтоване. В обґрунтування позовних вимог посилається на наявну за відповідачем перед позивачем заборгованість в сумі 72 601,80 грн. за отриманий газ згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 23/07/15-1Т від 23.07.2015 р., на підставі рахунків-фактур № 2523 від 30.07.2015 р. та № 5067 від 25.07.2016 р., видаткових накладних № 3332 від 31.07.2015 р. та № 5372 від 25.07.2016 р., а також актів прийому-передачі бланків дозволів (талонів) від 31.07.2015 р. та 25.07.2016 р. Просить суд, на підставі ст.ст. 611, 625, 655 ЦК України, ст.ст. 193, 197, 199, ГК України, позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти заявленого позову, вказує на сплату спірної заборгованості згідно платіжного доручення № 01 від 30.07.2015р. на суму 72 179,00 грн. із призначенням платежу Оплата згідно рахунку № 2523 від 30.07.2015р., акцептованого банком 31.07.2015р. Копія платіжного доручення надається відповідачем до відзиву. Також, відповідач вказує і на оплату рахунку № 5067 від 25.07.2016р. з придбання скрапленого газу на суму 422,80 грн., який було оплачено та акцептовано банком 25.07.2016р. Просить суд в позові відмовити.

Неявка представника позивача не перешкоджала вирішенню спору. Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2015р.між товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНТАЖ 7» (Продавець) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладений договір № 23/07/15-1Т купівлі - продажу нафтопродуктів, за умовами якого (п. 1.1.) Продавець зобовязаний передати (відпустити), а Покупець зобовязаний прийняти Товар та оплатити його.

Товар - нафтопродукти (п. 1.2.).

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна вартість договору складається з сум вартостей всіх рахунків-фактур, виставлених та оплачених Покупцем в межах строку дії цього Договору.

У пункті 2.1. договору сторони узгодили, що вартість кожної окремої партії Товару визначається в рахунках-фактурах, з вказанням кількості та ціни Товару (на підставі кон'юнктури ринку і вартості Товару на момент здійснення його оплати).

Згідно п. 2.3. договору, оплата за Товар проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий розрахунок Продавця шляхом 100 % попередньої оплати протягом одного банківського дня з моменту надання покупцеві рахунку-фактури.

Відповідно до п. 3.1. договору, видача оплаченого Товару Покупцю відповідно до умов Договору здійснюється за пред'явленням (в обмін на них) бланків-дозволів на автозаправних станціях (надалі - «АЗС»), які знаходяться у власності чи розпорядженні Продавця, або на таких, з якими у Продавця є відповідні договірні відносини.

Сторони домовились, що для оптимізації процесу відпуску Товару Продавець передає Покупцю бланки-дозволи, про що складається ОСОБА_2 прийому-передачі бланків-дозволів, який підписується Сторонами одночасно із видатковими документами. Місцем передання бланків-дозволів (талонів) вважається приміщення офісу Продавця за адресою: м. Київ, пр. Відрадний, буд. 95-ю (п. 3.2.). У момент отримання бланків-дозволів Покупець підписує накладну про отримання від Покупця Товару в кількості, що дорівнює загальній кількості літрів, вказаній у переданих бланках-дозволах. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця у момент підписання Сторонами видаткових документів.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1. ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, ТОВ «Авантаж 7» виставлено ФОП ОСОБА_1 рахунок № 2523 від 30 липня 2015 р. на суму 72 179,00 грн. в т.ч. ПДВ 12 029,83 грн. на оплату скрапленого газу за договором від 23.07.2015р. № 23/07/15-1Т. Вказаний рахунок оплачено відповідачем згідно платіжного доручення № 01 від 30.07.2015 р. на суму 72 179,00 грн. із призначенням платежу Оплата згідно рахунку № 2523 від 30.07.2015 р., акцептованого банком 31.07.2015р. У звязку з чим ТОВ ТОВ «Авантаж 7» видана відповідачу накладна № 3332 від 31.07.2015 р. про отримання товару після 100% попередньої його оплати та сторонами складено акт прийому передачі бланків дозволу від 31.07.2015р.

Також, за виставленим позивачем відповідачу рахунку № 5067 від 25 липня 2016 р. з придбання скрапленого газу на суму 422,80 грн.(в т.ч. ПДВ 70,47 грн.) за договором від за договором від 23.07.2015р. № 23/07/15-1Т, видана видаткова накладна № 5372 від 25.07.2016р. та складено акт прийому-передачі бланків дозволу від 25.07.2016р. про отримання Товару після 100% попередньої його оплати, як сторонами обумовлено умовами договору.

В судовому засіданні зясовано, що на підтвердження своїх доводів та заперечень, позивач надає платіжне доручення № 01 від 31.07.2015 р. про сплату платником ФОП ОСОБА_1 72 179,00 грн. на користь отримувача ТОВ Авантаж7, із призначенням платежу Оплата за скраплений вуглеводний газ зг. дог. комісії № 04/2013р..

В свою чергу, відповідач вказує на сплату спірної заборгованості згідно платіжного доручення № 01 від 30.07.2015 р. на суму 72 179,00 грн. із призначенням платежу Оплата згідно рахунку № 2523 від 30.07.2015 р., акцептованого банком 31.07.2015р. До того ж, відповідач вказує і на оплату рахунку № 5067 від 25.07.2016р. з придбання скрапленого газу на суму 422,80 грн.

На вимогу суду 17.02.2017р. від АТ Мета банк надійшла відповідь від 15.02.2017р. про те, що 31.07.2015р. ФОП ОСОБА_1 (ін.) був здійснений платіж на користь ТОВ Авантаж 7 на р/р 3084 МФО 300711 Печерська філія ПАТ КБ Приватбанк м. Київ у сумі 72179 грн. 00 коп., платіжне доручення № 01 від 30.07.2015р. Призначення платежу Оплата згідно рахунку № 2523 від 30.07.2015 р., в т.ч. ПДВ 12029,83 грн. Платіж в сумі 422 грн. 80 коп. від 25.07.2016 р. не проводився.

30.03.2017р. від ПАТ КБ Приватбанк надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-20170306/6679, яким повідомлено, що на рахунок 3084 31.07.2015р. надходили від ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_1 наступні платежі: 31.07.282 НОМЕР_1 підприємець ОСОБА_1 Л 01/1 26 200.00 оплата за скраплений вуглеводний газ згідно договору комісії № 04/2013р., в т.ч. ПДВ 4366,67 грн. 31.07.15 101 313582 НОМЕР_1 підприємець ОСОБА_1 Л 01 72 179,00 оплата за скраплений природний газ згідно договору комісії № 04/2013р., в т.ч. ПДВ 12 029,83 грн. 25.07.2016р. не знайдено платежу у розмірі 422,80 грн.

Відповідачем надавались суду для огляду оригінали актів взаєморозрахунків між сторонами за договором комісії № 04/2013 від 01.04.2013р., з яких слідує, що заборгованість за вказаним договором у розмірі 72 179,00 грн., станом на 31.07.2015р. відсутня.

Відповідач вказує на те, що банком не було акцептовано 422,80 грн., у звязку з чим, вважає, що сплаті позивачу підлягає 422,80 грн. боргу, 3% річних в сумі 6,60 грн. та інфляційні втрати в сумі 35,52 грн.

Встановлено, що вказана сума оплачена відповідачем на користь позивача згідно квитанції від 20.02.2017р.

З урахуванням викладено суд дійшов висновку, що у відповідності до умов договору № 23/07/15-1Т купівлі - продажу нафтопродуктів ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі виконано зобовязання по предявленим для 100% попередньої оплати рахунків.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Позивачем не доведено належними доказами заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 72 601,80 грн. основного боргу та не спростував належними доказами висновків суду.

Оскільки позивачем не доведено факту прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання, у суду відсутні підстави щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 інфляційних збитків та 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд в позові відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 29.05.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян