ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2017 р. Справа № 914/3260/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: ОСОБА_2 голова ЖБК;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Тронекс, вих № 2803/2017 від 28.03.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2017 (суддя Блавацька-Калінська О.М.)

у справі № 914/3260/16

за позовом: Приватного підприємства Тронекс, м. Львів

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив На ОСОБА_3, 51, м. Львів

про стягнення 26 962, 22 грн

У грудні 2016 року ПП Тронекс звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив На ОСОБА_3, 51 про стягнення 26 962, 22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі відбулась домовленість про укладення договору підряду на загальну вартість 13 855, 20 грн. Відповідачем перераховано 6 000, 00 грн авансу та допущено позивача до приміщень для виконання робіт. Згодом, як вказує позивач, замовник запропонував виконати додаткові роботи, виконавець погодився. Позивачем оформлено документацію після виконання робіт на загальну суму 21 656, 40 грн та надіслано її для підписання відповідачем. Однак, такі документи, у тому числі договір, відповідач не підписав, кошти не оплатив. Таким чином з посиланням на ст.ст. 837, 843, 853, 882 та 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 21 656, 40 грн основного боргу, 4 764, 41 грн пені та 541, 41 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.03.2017 у даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване ст.ст. 11, 193, 205, 547, 638, 639, 837 ЦК України, ст.ст. 174, 181 ГК України.

При відмові в задоволенні позову суд виходив з того, що належних доказів надсилання позивачем відповідачу договорів, договірної ціни, кошторисів, актів виконаних робіт матеріали справи не містять; акт виконаних робіт за січень 2016 року на суму 21 6564 грн не відповідає договору № 19 від 28.10.2015 на монтаж водомірного вузла та договірній ціні 13 855, 20 грн. Також судом встановлено, що позивачем не виконано роботи по встановленню водомірного вузла, що зазначено в актах з працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Натомість відповідачем спростовано доводи позивача та надано суду докази завершення робіт по приєднанню 24-х квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями до централізованої системи водопостачання м. Львова власними силами.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, вважає рішення незаконним, просить скасувати та прийняти нове рішення, яким позивні вимоги задоволити в повному обсязі.

Зокрема вказує, що долучені до матеріалів справи документи не свідчать про факт завершення робіт відповідачем власними силами. Вказує, що судом не враховано непідписання відповідачем акту приймання-передачі послуг, які йому надсилались поштою та безпідставно не застосовано приписи п. 4 ст. 882 ЦК України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначав про безпідставність позовних вимог, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В даному судовому засіданні представник скаржника частково підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила стягнути з відповідача на користь позивача 7 855, 20 грн основного боргу. Вказувала, що відповідач визнає вказану суму. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Голова житлово-будівельного кооперативу підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2017 без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Щодо тверджень позивача про визнання суми основного боргу в розмірі 7 855, 20 грн, категорично заперечила. Наголошувала, що кооператив відмовився від послуг позивача, він не був допущений до приміщень, роботи по монтажу самого водомірного вузла підрядник не виконав.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2017 у справі № 914/3260/16 залишити без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що для встановлення водомірного вузла в будинку на вул. Роксоляни, 51 м. Львів була домовленість з ПП Тронекс про виконання робіт.

04.11.2015 замовником оплачено аванс в розмірі 6 000, 00 грн та допущено працівників виконавця до приміщень для виконання замовлених робіт.

Як вказує позивач, по виконанню робіт була складена договірна ціна на суму 13 855, 20 грн та локальний кошторис від 31.10.2015.

Надалі замовник запропонував додатково виконати роботи з монтажу водопроводу у підвалі будинку. Як доказ виконання вказаних робіт позивачем долучено до матеріалів справи договірну ціну станом на жовтень 2015 року на суму 21 656, 40 грн, локальний кошторис за жовтень 2015 року на суму 17 169, 00 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2016 року від 20.01.2016, акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2016 року, підсумкова відомість ресурсів до акту приймання виконаних робіт, які відповідачем не підписані.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує факт отримання документів, що стосувались договору від 19 від 28.10.2015, однак заперечує отримання документів на інші суми, ніж були передбачені договором, зокрема на 21 6564 грн. З огялду на відсутність опису вкладення у цінний лист, слід дійти висновку про недоведеність позивачем надсилання документації на 21 6564 грн.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, позивачем та відповідачем було укладено договір підряду у спрощений спосіб, що по суті не заперечується сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до договору №19 від 28.10.2015замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати влаштування водомірного вузла в підвалі будинку за адресою: м. Львів, вул. Роксоляни, 51, а замовник зобовязується прийняти вказані роботи і оплатити їх на умовах даного договору.

Вартість робіт визначається згідно з договірною ціною, яка підписується сторонами, є невідємною частиною договору і складає загальну суму 13 855,20 грн (п.2.1 договору).

Також матеріали справи містять договір №19/ТУ-1 та №19/ТУ-2 від 30.10.2015, укладений ПП Тронекс та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, відповідно до умов яких замовник (ПП Тронекс) доручає, а виконавець (ОСОБА_4 і ОСОБА_5П.), приймає на себе зобовязання виконати виготовлення та монтаж водомірного вузла і монтаж водопроводу у підвалі будинку №51 по вул. Роксоляни у м. Львові, а замовник зобовязується прийняти вказані роботи і оплатити їх на умовах даного договору.

Вартість робіт за кожним договором складає 1 500,00 грн (п.1.1 договору).

До вказаних договорів №19/ТУ-1 та №19/ТУ-2 додано акт №1 здачі-приймання виконаних робіт.

З вказано акту вбачається, що виконавцями (ОСОБА_4 і ОСОБА_5П.) було проведено монтаж водопроводу та виготовлення вузлів водомірного вузла у підвалі. В той час, як монтаж самого водомірного вузла сторони зобовязались провести відразу після вирішення з замовником питання перекриття водопостачання в точці врізки. Також слід зазначити, що позивачем не подано підтверджуючих документів на понесені витрати на обєкті.

Матеріали справи також містять лист позивача, в якому останній вказує, що питання врізки станом на 01.03.3016 не вирішено, що унеможливлює повноцінну здачу обєкта.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не виконано домовленостей, які зафіксовано в договорі № 19.

Слід зазначити, що тягар доказування обставин покладено на особу, яка на них посилається. Отже, з огляду на те, що позивачем є підрядник, саме він повинен надати суду беззаперечні та переконливі докази виконання домовленостей сторін. Однак таких доказів суду не надано.

Позивачем долучено до матеріалів справи видаткову накладну від 28.01.2016 на суму 55 грн, в якій вказано товар: уніпак та рідина для посуду, видаткову накладну від 18.11.2015 на суму 100 грн та 34 грн, накладну від 9.11.2015 на суму 1718, 83 грн, накладну від 17.11.2015 на суму 642.70 грн, накладну від 10.11.2015 на суму 216, 96 грн та від 17.11.2015 на суму 516, 87 грн, які навіть не містять підпису та печатки ТОВ «Тронекс». Також в накладних від 28.01.2016, 18.11.2015 в графі одержувач вказано: той самий. Лише накладні від 18.11.2015 на суму 755, 50 грн та 1 286, 47 місять підписи та печатку ТОВ «Тронекс», однак в графі, де вказується підстава зазначено: СФ № ДСФ-003463 від 16.11.2015 та СФ № ДСФ-003335 від 09.11.2015. Відтак, суд не може дійти однозначного висновку, що вказані документи стосуються домовленостей між сторонами у справі та підтверджують позовні вимоги.

В той час, відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що договір, договірна ціна на монтаж водомірного вузла на суму 13 855, 20 грн, акт виконаних робіт за жовтень 2015 року на суму 12 189, 60 грн, не були підписані представником ОК ЖБК На ОСОБА_3, 51, оскільки роботи по влаштуванню водомірного вузла, які були розпочаті ПП Тронекс не відповідали домовленостям, не було змонтовано водомірний вузол, встановлено іншу трубу, монтаж труб проведено фрагментами труб, а не суцільною трубою, при монтажі в підвалі будинку було порушено стояк № 5, який став протікати, змонтовано лічильник, але не встановлено його, в договірну ціну та акт виконаних робіт, що надані ПП Тронекс, включено вартість машин і механізмів, які не використовувались підрядником на обєкті, а отже підписати запропоновані позивачем документи до їх виправлення, згідно зауважень було неможливим.

Вказує, що керівництво ПП Тронекс було повідомлено про відмову від його послуг та запропоновано підготувати звіт підрядника про понесені витрати із підтвердженням витрат на закупівлю матеріалів для виконання робіт н обєкті та оплату праці, однак ПП Тронекс звіту не надало, підтверджуючих документів нав понесені витрати не надало, що ОК ЖБК На ОСОБА_3, 51 розцінило, як зарахування оплати понесених витрат за рахунок отриманого авансу.

Слід зазначити, що представник позивача в судових засіданнях не заперечувала обізнаності керівництво товариства про відмову від їхніх послуг.

Відповідачем подано суду протокол зборів правління від 11.01.2016, в якому вказано, що кооператив вирішив відмовитись від послуг фірми ПП «Тронекс» та завершити роботи по приєднанню 24-х квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями до централізованої системи водопостачання м. Львова своїми силами. На загальних зборах членів кооперативу, що відбудуться 30 січня 2016 року вирішили вибрати та закріпити відповідального за проведення робіт.

З протоколу загальних зборів кооперативу від 30.01.2016 вбачається, що вирішено завершити роботи по приєднанню 24-х квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями до централізованої системи водопостачання м. Львова своїми силами. Зокрема, закріпити відповідальними за проведення робіт:

- по врізці водомірного вузла до централізованої системи водопостачання будинку та підєднання його до прокладеного внутрішнього трубопроводу діам. 50 мм ОСОБА_6 та ОСОБА_1 О,

- по ремонту системи водопостачання, неякісно виконаної фірмою ПП «Тронекс», зокрема, відгалужень (підводок) до розподільчих трубопроводів (стояків) та підєднанню їх до внутрішнього трубопроводу ОСОБА_3, ОСОБА_7С, ОСОБА_8

Також відповідачем, на підтвердження виконання робіт долучено до матеріалів справи видаткову накладну № 128 від 25.01.2016 на суму 479, 88 грн, товарний чек від 02.03.2016 на суму 1 266, 25 грн, видаткову накладну № РН-0000016 від 02.06.2016 на суму 1 947, 65 грн, рахунок фактуру № ЛВ -1001040/ЛВ від 15.07.2016 з сумою до сплати 510, 46 грн, а також акти здачі-прийняття робіт № 1/16 від 8 березня 2016 року на загальну вартість 1 746, 13 грн, № 2/16 від 10.06.2016 на загальну вартість 6 499, 55 грн та № 3/16 від 17.07.2016 на загальну вартість 510, 46 грн.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позивачем не підтверджено доводи позовної заяви, не надано суду інших доказів, які свідчили б про виникнення договірних відносин, про виконання робіт на обєкті та їх вартість. Натомість відповідачем подано суду докази, що заперечують доводи позовної заяви та підтверджують відсутність обовязку щодо сплати заборгованості та інших документів, що підтверджують виконання робіт та їх вартість власними силами, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі жодним чином не доводять обґрунтованості позовних вимог та спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність та підставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.03.2017 у справі № 914/3260/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 06.06.2017

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.