КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа№ 910/12286/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Чорної Л.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників:

від прокуратури: Красільнік П.П. - за посвідченням;

від позивача: Ніколова В.М. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" на ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2017 за заявою Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про відстрочку виконання рішення

у справі № 910/12286/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ"

про стягнення 1 446 720,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 у задоволенні заяви Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про відстрочку виконання рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2016 по справі №910/12286/16 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 та прийняти нову ухвалу, якою заяву ДП"УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" задовольнити, відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі №910/12286/16 строком на три роки. Також скаржник просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Чорної Л.В., Хрипуна О.О. поновлено Державному підприємству "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" на ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 до провадження, розгляд справи № 910/12286/16 призначено на 07.06.2017.

07.06.2017 через канцелярію суду від Генеральної прокуратури України надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких прокурор просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу залишити в силі.

07.06.2017 через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання 07.06.2017 представник відповідача не з'явився.

31.05.2017 через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відрядженням представника для участі в іншому судовому засіданні.

Розглянувши вказане клопотання, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Отже, саме лише посилання сторони на неможливість представника юридичної особи бути присутнім у судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи по суті, оскільки учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника, а також забезпечити присутність в засіданні безпосередньо керівника юридичної особи чи іншої посадової особи підприємства.

З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, участь представника відповідача в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та розглядає скаргу на підставі наявних в справі документів, яких достатньо для її вирішення.

В судовому засіданні 07.06.2017 прокурор та представник позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про стягнення на користь Міністерства оборони України 1 446 720 грн., з яких 813 780 грн. пені та 632 940 грн. штрафу, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 286/1/15/19 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 08.07.2015, з урахуванням додаткових угод до нього.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі №910/12286/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2016, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" на користь Міністерства оборони України пеню у розмірі 813 780,00 грн., штраф у розмірі 632 940,00 грн. та судовий збір у розмірі 21 700,80 грн.

14.11.2016 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

11.04.2017 до господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про відстрочення виконання рішення, в якій заявник просить відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі № 910/12286/16 строком на три роки.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що майже всі кошти ДП "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ", відповідно до укладених з ПАТ "Фортуна-банк" договорів банківського вкладу від 18.11.2014 №11ДПС/191/2113/ЮР, від 26.05.2015 №11ДПС/250/2113/ЮР, від 30.10.2015 №11ДПС/290/2113/ЮР, від 22.02.2016 №11ДПС/20/2113/ЮР, від 14.03.2016 №11ДПС/23/2113/ЮР, від 05.04.2016 №11ДПС/32/2113/ЮР, перебували на рахунках АТ "Фортуна-банк", та незважаючи на те, що частина строків вкладів за зазначеними договорами закінчилася, однак враховуючи те, що банк тривалий час перебував в скрутному стані, кошти на теперішній час з відсотками не повернуті.

Крім того, 26 січня 2017 року Правління Національного банку України прийняло рішення №55-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "Фортуна-банк" до категорії неплатоспроможних", а 21 лютого 2017 року прийнято рішення №89-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Фортуна-банк", у зв'язку із чим майже всі кошти державного підприємства заблоковані в ПАТ "Фортуна-банк".

Також заявник зазначав, що з метою належного забезпечення виробничої діяльності підприємства, ним відкрито рахунки в ПАТ "ПриватБанк", однак власних оборотних коштів, що було вкладено на рахунки цього банку, не вистачає на покриття навіть власних потреб.

При цьому, відповідно до ухвал слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/23126/15-к у володіння ДП "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" перейшов цілісний майновий комплекс Одеського нафтопереробного заводу, що дає змогу налагодити його виробничу діяльність, працевлаштувати осіб, забезпечити паливом власного виробництва потреби Держави, що, в свою чергу, збільшить надходження податків до Державного бюджету України та державних цільових фондів. Всі зазначені заходи потребують значних коштів, які ДП "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" тимчасово не має змоги забезпечити.

Як вказує заявник, ним вживаються всі заходи щодо приведення розрахунків підприємства до належного стану, проте вказане потребує певного проміжку часу та значно ускладнює виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 у задоволенні заяви Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про відстрочку виконання рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2016 по справі №910/12286/16 відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано документів, проаналізувавши які можна дійти до висновку про неможливість виконання рішення господарського суду, не доведено суду й винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, як і жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду та виходить з наступного.

Частиною першою статті 115 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Як зазначено у підпункті 7.2 пункту 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на підтвердження відсутності грошових коштів надано виписку по залишку коштів по одному рахунку в ПАТ «Приват-Банк».

Однак, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 18.04.2017 № 3177/9/28-10-08-01-11 відповідачем у лютому-квітні 2017 року відкрито шість банківських рахунків у КБ «Приват-Банк».

Належних доказів на підтвердження відсутності коштів у підприємства взагалі по всім банківським рахункам, відповідачем суду не надано.

Складне фінансове становище боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється товариством на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, відповідачем не обґрунтовано і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку відстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано доказів існування обставин, які ускладнюють виконання судового рішення у даній справі, не доведено неможливості виконання вказаного судового рішення та винятковості обставин для відстрочення виконання судового рішення в розумінні ст. 121 ГПК України.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви ДП "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі №910/12286/16.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ" на ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 910/12286/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12286/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Л.В. Чорна

О.О. Хрипун