ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 року Справа № 904/10254/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Вечірко І.О., Іванов О.Г.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №23 від 01.12.2016 р., представник;

представник позивача ОСОБА_2, представник, довіреність №2-12 від 20.10.2016 р. був присутній у судовому засіданні 03.05.17р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Голд ОСОБА_3" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016р. у справі №904/10254/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Голд ОСОБА_3", м.Київ

до корпорації "ВЕЕСВІ", м.Дніпро

про стягнення 200 000грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року (суддя: Євстигнеєва Н.М.) в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить позов задовольнити.

Вважає при цьому помилковими посилання суду в оскаржуваному рішенні на сплив строків позовної давності в даному спорі за кожним здійсненим позивачем платежем.

Крім того, скаржник зазначив, що факт відсутності правової підстави для виникнення заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги було встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р., яке залишено без змін як постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2016р., так і постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016р.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції слід залишити без замін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 29.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 у справі №904/10009/15, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 та постановою Вищого господарського суду від 26.10.2016р. відмовлено в задоволені позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Білтек Буд" до корпорації "ВЕЕСВІ" про стягнення основного боргу у розмірі 320000 грн., процентів за користування грошовими коштами на суму 114090, 39 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 232148, 20 грн. та трьох відсотків річних у сумі 17491, 23 грн.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що позивачем, якому ТОВ "Голд ОСОБА_3" відступило право вимоги, належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34 ГПК України не доведено суду наявності правової підстави для виникнення у відповідача заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

У даній справі позов заявлено про повернення позивачу відповідачем безпідставно набутих коштів в розмірі 200000,00грн. у відповідності до ст.1212 ЦК України.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, господарський суд виходив з того, що строк позовної давності є таким, що сплинув стосовно вимоги про стягнення перерахованих 05.09.2013 коштів у сумі 50 000,00 грн. - 06.09.2016, стосовно перерахованих 23.08.2013 коштів у сумі 100 000,00 грн. строк позовної давності сплинув 24.08.2016, а стосовно грошової суми 50 000,00 грн. перерахованої 30.10.2013 строк позовної давності закінчився 31.10.2016.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, вважає, що строк позовної давності не пропущений.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З цього положення випливає висновок про те, що до моменту порушення цивільного права позовна давність не починає свого перебігу. Таким чином, визначальним моментом по даній справі є встановлення початку перебігу строку позовної давності. Апеляційним судом враховується те, що дата перерахування позивачем грошових коштів не може вважатись днем, коли особа довідалась про порушення свого права, у розумінні частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, оскільки здійснення платежу з посиланням на договір про надання поворотної фінансової допомоги, жодним чином його право не порушує. Відтак, майнове право позивача на повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів та відповідно про порушення свого права, позивачу стало відомо лише після набрання законної сили рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/10009/15, яким було визнано відсутність договірних правовідносин між сторонами, тобто, з 02.06.2016, а не з моменту перерахування грошових коштів позивачем на адресу відповідача. За таких установлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не пропустив строк позовної давності, а відтак і наявність підстав для задоволення позову визнається колегією суддів правомірним.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки відповідачем належним чином не доведено правової підстави набуття грошових коштів у розмірі 200000,00грн., позовні вимоги позивача про їх стягнення як безпідставно отриманих є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016р. підлягає скасуванню, а позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Голд ОСОБА_3" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016р. у справі №904/10254/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з корпорації "ВЕЕСВІ", м.Дніпро на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Голд ОСОБА_3", м.Київ 200000,00грн. безпідставно набутих коштів, 6300,00грн. витрат по сплаті судового збору, у тому числі за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.Г. Іванов

Постанова виготовлена в повному обсязі 02.06.2017року.