ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.Справа № 916/1947/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.В., Ярош А.І.

секретар судового засідання - Бендерук Є.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача - Прокопенко Є.І. - за довіреністю від 22.03.2017 року №04-9/6, Надич Б.М. - за довіреністю від 03.01.2017 року № 04-912, Щиголь Є.В. - за довіреністю від 04.01.2017 року №04-9/4;

від відповідача - Іванцова З.А. - за довіреністю від 05.12.2016 року №58/ЮД, Констанкевич Ю.З. - за довіреністю від 05.12.2016 року №59/ЮД;

від третьої особи - Добров Ю.І. - за довіреністю від 24.12.2016 року №220/435/д;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року

у справі № 916/1947/16

за позовом Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м.Київ

до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України, м. Київ

про стягнення 248 906 грн. 95 коп.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м.Одеса, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ 317192 грн. 26 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.08.2016 року у справі №916/1947/16 залучено до участі у справі №916/1947/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, м. Київ.

У січні 2017 року Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з клопотанням про зменшення позовних вимог, в якому просило суд стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ 248906 грн. 95 коп. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 (головуючий суддя Волков Р.В., судді Бездоля Д.О., Шаратов Ю.А.) позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ 246 442 грн. 52 коп. вартості багатофункціонального індикатора МФІ-7 та відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Державне підприємство "Одеський авіаційний завод", м. Одеса з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, а також відшкодувати відповідачу за рахунок позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 року у справі №916/1947/16 апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Лисенко В.А., було здійснено повторний розподіл справи, внаслідок якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

Від Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м.Київ 31.03.2017 року надійшли заперечення на апеляційну скаргу, а 15.05.2017 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

18.04.2017 року від Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи в порядку норм статті 101 Господарського процесуального кодексу України, а саме: оригінал погодженої структури договірної ціни комплекту БТК-39, підписаний в тому числі і посадовими особами позивача. Судовою колегією клопотання задоволено та долучено даний документ до матеріалів справи, оскільки текст цього документу, копія якого є в матеріалах справи, відрізняється від оригіналу документу, який надав відповідач в частині, що стосується погодження вартості складових цього комплекту. Також від Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м.Одеса надійшли пояснення від 27.04.2017 року та від 10.05.2017 року, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

05.05.2017 року від Міністерства оборони України, м. Київ надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких третя особа просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Судовою колегією пояснення Міністерства оборони України, м. Київ долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін і третьої особи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/1947/16 та наданих представниками сторін і третьої особи пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 частково не відповідає нормам матеріального та процесуального права України, у зв'язку з чим підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Міністерством оборони України, м. Київ та Державним підприємством "Одеський авіаційний завод", м. Одеса було укладено державний контракт на виконання робіт з модернізації озброєння та військової техніки за державним оборонним замовленням від 17.12.2013 року №247/1/13/16.

Між Державним підприємством "Одеський авіаційний завод", м. Одеса (Замовник) і Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ (Виконавець) було укладено контракт на поставку продукції за державним оборонним замовленням від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 з додатками і додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався виготовити і поставити Замовникові з дотриманням вимог законодавства продукцію, зазначену в специфікації продукції, що поставляється за державним оборонним замовленням згідно з додатком №1, а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити таку продукцію.

Пунктом 2 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 визначено, що поставка продукції, згідно даного контракту, здійснюється Замовнику, який виконує роботи з модернізації літака Л-39 в рамках укладеного контракту від 28.12.2013 року №247/1/13/16 по державному оборонному замовленню для Міністерства оборони України.

Згідно з пунктом 3 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 якість, комплектність і експлуатаційна документація продукції повинні відповідати технічній документації та нормативним документам, зазначеним у специфікації (додаток 1).

За умовами пункту 4 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 його вартість визначається протоколом погодження договірної ціни (додаток 2) з урахуванням податку на додану вартість та складає 2753122 грн. 94 коп., в т.ч. ПДВ - 458853 грн. 82 коп. Протокол договірної ціни погоджується Головним ПЗ №1285.

Розрахунки проводяться наступним чином: перший авансовий платіж у розмірі 40 % від ціни продукції сплачується протягом 10-ти банківських днів з дня отримання Замовником рахунка на оплату; другий авансовий платіж у розмірі 15 % від ціни продукції сплачується протягом 10-ти банківських днів з дня отримання письмового повідомлення про готовність продукції до відправлення Замовнику; третій остаточний платіж в розмірі 45% від ціни продукції, у термін 10 банківських днів з дня отримання грошових коштів Замовником за виконані роботи по модернізації літака Л-39 в рамках укладеного контракту від 28.12.2013 року №247/1/13/16 по державному оборонному замовленню для Міністерства оборони України (пункти 5.1 - 5.3 контракту).

Відповідно до пункту 6 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 витрати Замовника, пов'язані з перерахуванням коштів, до вартості контракту не входять та сплачуються Замовником за власний рахунок.

Пунктом 8 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 визначено, що до остаточного рахунку додаються: посвідчення Головного ПЗ №1285 про приймання продукції; товарно-транспортна накладна.

Специфікацією та пунктом 9 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 передбачено, що Виконавець повинен поставити Замовнику бортовий тренажерний комплекс БТК-39, якість якого повинна відповідати вимогам, зазначеним у технічних умовах АЖИЮ.201361.001 ТУ.

У відповідності до пункту 16 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 і Специфікації продукції строк поставки продукції складав 6 місяців після отримання авансу в розмірі 40 % від вартості контракту.

Пунктом 32 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 в редакції додаткової угоди №2 визначено, що контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного його виконання.

Згідно з пунктом 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

У випадку укладання планового договору на підставі прийнятого державного замовлення, на правовідносини сторін за таким договором розповсюджуються норми Закону України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб».

Як вбачається з технічних умов АЖИЮ.201361.001 ТУ, бортовий тренажерний комплекс БТК-39 комплектується Багатофункціональним індикатором МФІ-7, який не виготовляється Виконавцем та з метою належного виконання зобов'язань за контрактом його було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіарм», м. Київ за умовами контракту на поставку продукції за державним оборонним замовленням від 07.02.2014 року.

Аванс на виготовлення виробу БТК-39 згідно з контрактом від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 і рахунком від 11.06.2014 року №43/НТК-6 у сумі 1101249 грн. 18 коп. було оплачено відповідачем 24.11.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням від 24.11.2014 року №2417.

Позивач виконав свої зобов'язання за контрактом і поставив обумовлену продукцію, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.06.2015 року № 055/Т на суму 2 414 510 грн. 96 коп., яка підписана сторонами та скріплена печатками контрагентів.

Всього за договором було сплачено 2 097 318 грн. 70 коп., що вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Акту звірки взаєморозрахунків по рахунку 6311, який не є первинним документом, але відображає рух проведення господарських операцій у бухгалтерському обліку сторін.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача 246442 грн. 52 коп. - вартість багатофункціонального індикатора МФІ -7 та 2464 грн. 43 коп. - 1% від витрат суб'єкта господарювання на купівлю комплектувальних виробів, посилаючись на пункт 26-3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року №464 (яка діяла на момент існування правовідносин між сторонами).

На виконання умов контракту на поставку продукції за державним оборонним замовленням від 07.02.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіарм» Казенному підприємству спеціального приладобудування "Арсенал" поставило виріб МФІ-7 КЮГИ 467846-002, що підтверджується видатковою накладною від 09.06.2015 року №РН-0000054 на суму 246 442 грн. 52 коп.

Казенним підприємством спеціального приладобудування "Арсенал" було поставлено даний виріб МФІ-7 КЮГИ 467846-002 Державному підприємству "Одеський авіаційний завод", що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.06.2016 року №055/Т на суму 2 414 510 грн. 96 коп.

Тобто різниця у вартості між видатковою накладною від 09.06.2015 року №РН-0000054, якою позивач придбав виріб у іншого підприємства та накладною від 22.06.2016 року №055/Т склала 317192 грн. 26 коп.

При цьому, Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал" вважає, що воно понесло збитки у вигляді 1% від витрат суб'єкта господарювання на купівлю комплектувальних виробів, посилаючись на пункт 26-3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року №464.

Пунктом 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до статті 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначені розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 1% від витрат суб'єкта господарювання на купівлю комплектувальних виробів у сумі 2464 грн. 43 коп., оскільки дійсно позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України розміру понесених витрат у вигляді збитків за нормами чинного законодавства України.

До того ж, судова колегія зазначає, що умовами укладеного контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 не було передбачено те, що Виконавець за контрактом може закупити необхідну продукцію у третіх осіб, а також умовами даного контракту не передбачалось можливості стягнення 1% від витрат суб'єкта господарювання на купівлю комплектувальних виробів.

Водночас, судова колегія не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог про стягнення 246 442 грн. 52 коп. - вартість багатофункціонального індикатора МФІ -7, виходячи з наступного.

У зв'язку з тим, що контракт від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 було укладено сторонами на часткове виконання контракту на виконання робіт з модернізації озброєння та військової техніки за державним оборонним замовленням від 17.12.2013 року №247/1/13/16, Міністерство оборони України одночасно є Державним замовником, (відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 464), органом, що фінансує виконання робіт (стаття 4 Закону України «Про державне оборонне замовлення» та контракт №247/1/13/16) та відповідно, власником послуг (стаття 9 Закону України «Про державне оборонне замовлення») в контексті виготовлення Бортового тренажерного комплексу БТК-39 АЖИЮ.201361.001ТУ.

Тому будь-яка оплата за виконання робіт, надання послуг в кінцевому порядку за такими контрактами здійснюється державним замовником (Міністерством оборони України) на основі розрахунково-калькуляційних матеріалів, поданих через відповідача, а також на дані правовідносини поширюються не лише загальні норми про поставку, а й спеціальні норми, що регулюють правовідносини в сфері державного оборонного замовлення на поставку продукції, виконання якого є обов'язковим в силу норм пункту 8 статті 2 Закону України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб».

Згідно із пунктом 1 "Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 року № 1107 це Положення визначає основні завдання, функції, права та організацію діяльності представництв державних замовників з оборонного замовлення (далі - представництва) на вітчизняних промислових, науково-дослідних, проектних, конструкторських та інших підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності, які здійснюють розроблення, виробництво, модернізацію, постачання, монтаж і ремонт продукції оборонного призначення, виконують роботи і надають пов'язані з ними послуги (далі - підприємства), а також взаємовідносини між представництвами та підприємствами.

Відповідно до пункту 8 даного Положення завданнями представництв є, зокрема: 1) контроль якості продукції оборонного призначення на всіх стадіях її розроблення, виробництва, модернізації, постачання, монтажу і ремонту відповідно до вимог нормативних документів, технічної документації і умов контрактів (договорів); 2) приймання від підприємств продукції оборонного призначення згідно з умовами відповідних контрактів (договорів) і контроль за виконанням умов постачання цієї продукції споживачам.

Пунктом 9 Положення Представництва відповідно до покладених на них завдань, зокрема: 1) беруть участь: за дорученням державного замовника у розгляді матеріалів, пов'язаних з укладенням державних контрактів з оборонного замовлення, а також договорів про контроль якості та приймання продукції оборонного призначення, з іншими державними замовниками, центральними органами виконавчої влади та у випадках, передбачених законодавством, з вітчизняними суб'єктами господарської діяльності; візують зазначені матеріали і здійснюють контроль за своєчасним виконанням таких державних контрактів та договорів;в оформленні рекламацій на недоброякісну та некомплектну продукцію, отриману від постачальників, комплектувальних виробів та складових частин; 2) здійснюють контроль: якості виготовлення, модернізації, постачання, монтажу і ремонту продукції оборонного призначення відповідно до вимог нормативних документів, технічної документації та умов державних контрактів (договорів); за витрачанням виконавцями державного оборонного замовлення коштів державного бюджету, що спрямовуються на виконання оборонного замовлення за державними контрактами (договорами), на всіх стадіях розроблення, виготовлення, модернізації, постачання, монтажу і ремонту продукції оборонного призначення; 3) проводять аналіз собівартості та трудомісткості продукції оборонного призначення за державним оборонним замовленням, розглядають розрахункові матеріали з визначення договірних цін і подають державному замовникові висновок про рівень цін разом з аналізом елементів витрат; 4) проводять перевірку якості продукції оборонного призначення, що впроваджена у виробництво відповідним виконавцем державного оборонного замовлення; 6) видають підприємству посвідчення (акти) про прийняття продукції оборонного призначення та етапів робіт (послуг) за встановленою державним замовником формою.

Пунктом 13 Положення визначено, що послуги з контролю якості та приймання продукції оборонного призначення представництвами одного державного замовника для іншого державного замовника надаються безоплатно. Для інших центральних органів виконавчої влади та у випадках, визначених законодавством, для вітчизняних суб'єктів господарської діяльності послуги надаються у порядку, передбаченому цим Положенням, на договірній основі за плату.

Оплата послуг, що надаються іншим центральним органам виконавчої влади, та у випадках, визначених законодавством, для вітчизняних суб'єктів господарської діяльності здійснюється відповідно до укладених договорів, орієнтовні умови яких визначені у Примірному договорі, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Калькуляція кошторисної вартості послуг складається відповідно до законодавства. При цьому граничний розмір плати за надання послуг не може перевищувати 1 відсотка виробничої собівартості продукції оборонного призначення, контроль якості та приймання якої здійснюються представництвом за такими договорами. Під час проведення розрахунків граничного розміру плати за надання послуг у виробничій собівартості продукції оборонного призначення вартість комплектувальних виробів, що прийняті представництвами державних замовників на підприємствах-співвиконавцях, не враховується.

Постановою Кабінету Міністрів України "Питання державного оборонного замовлення" від 27.04.2011 року № 464 затверджено "Порядок планування, формування, розміщення та коригування державного оборонного замовлення, а також здійснення контролю за його виконанням" пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає механізм планування державного оборонного замовлення, формування його основних показників, розміщення та коригування обсягів поставок (закупівлі) продукції, виконання робіт, надання послуг за оборонним замовленням, а також здійснення контролю за виконанням оборонного замовлення.

Відповідно до пункту 24 Порядку оборонне замовлення розміщується державними замовниками шляхом укладення з виконавцями державних контрактів.

За умовами пункту 268 Порядку зміна ціни, визначеної державним контрактом, не допускається, якщо продукцію, роботи та/або послуги оборонного призначення, які є предметом державного контракту, виготовлено (виконано, надано) та прийнято представництвом державного замовника з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, що підтверджується посвідченням (актом), передбаченим підпунктом 6 пункту 9 Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 року № 1107, частково або повністю оплачено, а також коли сторонами повністю виконано свої зобов'язання за державним контрактом.

У відповідності до Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 року N 1107 у пункті 10 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 зазначено, що контроль за якістю виготовленої продукції та її приймання здійснює Головне Представництво замовника №1285.

З матеріалів справи вбачається, що для остаточного розрахунку між сторонами за поставлений товар за умовами пункту 8 контракту від 23.01.2014 року №1/НТК-6-9-14/15/МТО-14 необхідно додати як посвідчення Головного ПЗ №1285 про приймання продукції, так і товарно-транспортну накладну, тобто, ці 2 документи у сукупності, виходячи зі специфіки укладеного сторонами контракту на виконання державного оборонного замовлення.

Товарно-транспортну накладну сторонами було підписано і скріплено печаткою, тоді як посвідчення Головного ПЗ №1285 про приймання продукції підписане в односторонньому порядку і не може бути належним доказом погодження Представництвом у сфері оборонного замовлення факту належного виконання сторонами їх договірних зобов'язань щодо оформлення передбаченого умовами договору порядку прийняття продукції.

Головне представництво Замовника №1285 листом від 01.07.2016 року №857 повідомило Казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ про погодження договірної ціни у розмірі 2 097 318 грн. 70 коп., яка була оплачена відповідачем в повному обсязі, що не заперечується позивачем по справі.

Погодження договірної ціни Головним ПЗ №1285 у більшому розмірі матеріали справи не містять.

Посилання позивача і суду першої інстанції на погодження вартості переданого обладнання шляхом підписання сторонами первинного документу - товарно-транспортної накладної і таким чином, здійснення ними конклюдентних дій, якими нібито була погоджена договірна ціна, за якою у іншої юридичної особи позивачем було куплено багатофункціональний індикатор МФІ-7 судом апеляційної інстанції відхилені, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість БТК-39 за висновком ГПЗ 1285 відповідає ціні, підписаній посадовими особами позивача в оригіналі документу «Структура договірної ціни комплекту БТК-39», яку відповідач сплатив позивачу в повному обсязі. Тобто, на підприємстві відповідача за даними його бухгалтерського обліку рахується погоджена вартість БТК-39 в розмірі 2097318 грн. 70 коп.

Це відповідає умовам пункту 4.1 контракту в редакції протоколу врегулювання розбіжностей до протоколу погодження розбіжностей щодо визначення рівня договірної ціни на роботи з огляду на її погодження Замовником, виходячи з наявного аналізу собівартості робіт, трудомісткості їх виконання та розрахунково-калькуляційних матеріалів, складених Виконавцем (позивачем) на підставі понесених ним фактичних витрат.

Фактично позивач не погоджував при укладанні контракту, який ним визначено в якості підстави позову можливість придбання у інших юридичних осіб складових частин комплекту БТК-39, який повинен був виготовити за умовами вищевказаного контракту. Тому вартість індикатора МФІ-7 не була включена до договірної ціни за плановим контрактом поставки продукції на виконання державного оборонного замовлення.

Відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, які були виділені Міністерством оборони України на виконання контракту на виконання робіт з модернізації озброєння та військової техніки за державним оборонним замовленням від 17.12.2013 року №247/1/13/16, на виконання якого і було укладено спірний контракт між сторонами. Будь-яких конклюдентних дій щодо схвалення правочину з поставки продукції та її ціни, яка зазначена у товарно-транспортній накладній, між сторонами не було, оплата за поставлену продукцію мала здійснюватись тільки в межах взятих на себе зобов'язань по контракту.

За таких обставин, вимоги Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ про стягнення з відповідача 246 442 грн. 52 коп. - вартості багатофункціонального індикатора МФІ-7 є недоведеними і не підтвердженими документами, що визначені в контракті.

Отже, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині, не врахувавши у сукупності за нормами статті 43 Господарського процесуального кодексу України всіх обставин справи.

У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права і висновок господарського суду про часткове задоволення позову є таким, що частково не відповідає обставинам справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 99, 101, 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м.Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 року у справі №916/1947/16 - скасувати частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал", м. Київ до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", м. Одеса за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України, м. Київ про стягнення 248 906 грн. 95 коп. у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош