ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.2017 Справа №905/729/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СП Династия, м. Харків

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Свято Іллінський машинобудівний завод, м. Курахове, Донецька область

про стягнення 939988,85 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1540, договір №7 від 01.12.2016 про надання правової допомоги адвокатом);

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю.

Суть спору: Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «СП Династия», м. Харків, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Свято Іллінський машинобудівний завод», м. Курахове, Донецька область про стягнення 939988,85 грн., з яких: пеня у розмірі 326690,66грн., інфляційні витрати у розмірі 554489,36грн. та 3% річних у розмірі 58808,83грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду №402 від 02.04.2013.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.03.2017 порушено провадження по справі № 905/729/17.

Розпорядженням керівника апарату від 13.05.2017 №01-02/606 у зв'язку з відрахуванням зі штату судді Мальцева М.Ю. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/729/17. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2017 справу передано на розгляд судді Г. Є. Курило.

18.05.2017 представник позивача надав клопотання, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті правової допомоги адвокатом в сумі 12000,00грн. та судового збору в сумі 14099,83грн.

Від відповідача 01.06.2017 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вимоги визнав частково, просить суд застосувати позовну давність щодо предявлення позивачем до стягнення суми пені за період з 06.06.2014 по 07.06.2015 у розмірі 326690,66грн. та відмовити у задоволені позову в цій частині; зменшити суму інфляційних збитків на суму 9483,00грн. оскільки позивачем невірно нараховані інфляційні збитки.

08.06.2017 представник позивача надав клопотання, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті правової допомоги адвокатом в сумі 17000,00грн.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

02.04.2013 між відповідачем, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Свято Іллінський машинобудівний завод (замовник) та позивачем, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СП Династия (підрядник) укладено договір підряду №402 (далі - договір), за умовами якого замовник доручає виконати і зобов'язується прийняти та оплатити, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати комплекс робіт для збільшення потужності зовнішнього електропостачання об'єкта замовника згідно ТУ №26-08/ИС223-04 від 20.02.2012р., виданих ПАТ "Донецькобленерго" (Додаток №2) та передати замовнику повний пакет документів на збільшення потужності зовнішнього електропостачання (включаючи договір поставки електроенергії з ПАТ "Донецькобленерго"). Під об'єктом замовника розуміється завод ТОВ "СІМЗ", розташований за адресою: м Курахове, Промзона, 69. Під комплексом робіт в даному договорі розуміються види робіт, зазначені сторонами в Додатку №4 до даного договору - Порядок виконання робіт та здійснення оплат (п.1.1. договору).

Згідно з п.1.2. договору підрядник організовує комплекс робіт, зазначених у п.1.1. договору, в повному обсязі відповідно до Технічного завдання замовника (Додаток №1), Технічними умовами приєднання ПАТ "Донецькобленерго" (додаток №2 до договору) і умовами договору. Комплекс робіт здійснюється за діючими нормами і правилами (включаючи СНіПи, ГОСТи, ДБН тощо), з урахуванням спеціалізованої технології об'єкту замовника, в терміни, встановлені договором і додатками до нього.

Відповідно до п.3.1. договору загальна вартість робіт за даним договором визначається на підставі протоколу угоди про договірну ціну (додаток №3 до договору) і складає 2484098,02 (два мільйони чотириста вісімдесят чотири тисячі дев'яносто вісім) гривень 02 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 414016 гривень 34 копійок.

Виконання робіт за даним договором підрозділяється на етапи, які вказані в додатку №4 до даного договору - Порядок виконання робіт і здійснення оплат.

Замовник за проведення кожного етапу робіт перераховує підряднику передоплату у відповідності з умовами, визначеними сторонами в Додатку №4 до даного договору - Порядку виконання робіт і здійснення оплат в розмірах, згідно зазначеного додатка протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору (п.п.3.2-3.3. договору).

Остаточний розрахунок по кожному етапу виконаних робіт проводиться замовником протягом п'яти банківських днів з моменту підписання сторонами акту про приймання виконаних робіт по конкретному етапу робіт на підставі рахунку, виставленого підрядником.

Остаточна оплата всього комплексу виконаних робіт відповідно до п.1.1 договору здійснюється протягом 5 (п'яти) банківських днів від дати підписання сторонами акту про приймання виконаних робіт, відповідно до розділу 6 договору, по виставленому підрядчиком рахунку з заліком раніше виплаченого авансу.

Днем оплати вважається день списання грошових коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок підрядника (п.п.3.4-3.6.договору).

У разі порушення терміну платежу, передбаченого п.п.3.5, 3.4 договору замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.7.1.договору).

Відповідно до п.11.5. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та дії до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором, в тому числі повного виробництва розрахунків з підрядником.

Як вбачається з матеріалів справи, підрядником виконано роботи, що підтверджується актом надання послуг №80 від 30.05.2014.

Акт підписаний сторонами без заперечень, що оцінюється судом як підтвердження юридичними особами - позивачем та відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з виконання робіт на суму 2292284,02грн. Сума заборгованості на дату підписання акту надання послуг складала 948296,30грн., що відповідачем не заперечується.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 07.02.2017 відповідач повністю сплатив суму боргу у розмірі 948296,30грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 326690,66грн., інфляції у розмірі 554489,36грн. та 3% річних у розмірі 58808,83грн. за невиконання зобовязань за договором підряду №402 від 02.04.2013 в частині своєчасної оплати за виконані роботи.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суду доведено належними доказами, що відповідач не сплатив своєчасно заборгованість за виконані роботи.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 326690,66грн. за період з 06.06.2014 по 06.06.2015 суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтями 1 та 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, наразі розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з пункту 7.1. договору, у разі порушення терміну платежу, передбаченого п.п.3.5, 3.4 договору замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, виходячи з того, що договором не встановлено іншого порядку припинення нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання сторонами своїх зобовязань за вказаним договором, до даного спору застосовуються положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, тобто нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Позивач нарахував пеню у розмірі 326690,66грн. за період з 06.06.2014 по 06.06.2015, який відповідно до ч.6 ст.232 ГПК України є більшим ніж шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом встановлено, що прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання почалось з 07.06.2014, з огляду на що відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання за договором повинна була нараховуватись позивачем з 07.06.2014 по 06.12.2014 (шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано).

Відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 вказаного Кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Так, перебіг позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати за актом надання послуг №80 від 30.05.2014, розпочався з 07.06.2014.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Донецької області 28.03.2017 (згідно штампу поштової установи на конверті). Таким чином, позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення пені за актом надання послуг №80 від 30.05.2014 на суму 326690,66грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обґрунтованих причин звернення до суду з вимогами про стягнення пені на суму 326690,66грн., поза межами строку давності не наведено, а відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд прийшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 58808,83грн. та інфляційних витрат у розмірі 554489,36грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд визнає його не вірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки та не вірне визначення дати прострочення зобов'язань за договором.

З огляду на що, 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 58806,57грн. за період з 07.06.2014 по 01.02.2017.

Відповідно до абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних витрат суд визнає його не вірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки та в розрахунок не врахував дефляцію.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума інфляційних у розмірі 510629,59грн. за період з 01.07.2014 по 31.01.2017.

Що стосується клопотання представника позивача про покладення на відповідача судових витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката в сумі 17000,00грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 (Адвокат) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СП Династия" (Клієнт) укладений договір №7 про надання правової допомоги адвокатом від 01.12.2016.

Здійснення витрат ТОВ "СП Династия" підтверджується розрахунковими документами про перерахування коштів, а саме, платіжними дорученнями №311 від 17.03.2017 на суму 7000грн. з призначенням платежу: "оплата за позовну заяву (Договір про надання правової допомоги адвокатом від 01.12.2016 року без ПДВ"; №673 від 17.05.2017 на суму 5000грн. з призначенням платежу: "оплата за представництво в господарському суді Донецької області 18.05.2017 Договір 7 від 01.12.2016 без ПДВ"; № 752 від 02.06.2017 на суму 5000грн. з призначенням платежу: "оплата за представництво в господарському суді Донецької області 08.06.2017 Договір 7 від 01.12.2016 без ПДВ"; актом виконаних робіт від 08.06.2017, що підписаний між адвокатом та позивачем на суму 17000,00грн.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1540 на імя ОСОБА_2.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13 лютого 2002 року №01-8/155).

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Зазначених доказів та обґрунтувань позивачем до матеріалів справи не надано.

Визначаючи необхідний розмір судових витрат для даної справи, суд приймає до уваги наступні фактори: відсутність необхідності великого досвіду для його успішного завершення; відсутність складності та новизни правових питань; тривалість розгляду справи; кількість судових засідань в яких адвокат приймав участь; кількість підготовлених письмових пояснень.

Враховуючи вищевикладене, оплата послуг адвоката в розмірі 17000грн. є неспіврозмірною, а тому відшкодування судових витрат, сплачених позивачем за отримання послуг адвоката, підлягає стягненню в розмірі 6000,00 грн.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СП Династия, м. Харків до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Свято Іллінський машинобудівний завод, м. Курахове, Донецька область про стягнення 939988,85грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Свято Іллінський машинобудівний завод (85612, Донецька область, м. Курахове, Промислова зона, 69/15, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СП Династия (61145, Харківська область, м. Харків, вул. Клочковська, 309; ) 3% річних у сумі 58806,57грн., інфляційні витрати у сумі 510629,59грн., судовий збір в розмірі 8541,54грн., судові витрати за отримання послуг адвоката в розмірі 6000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 08.06.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2017.

Суддя Г.Є. Курило