РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Справа № 918/77/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Грязнов В.В. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області на рішення господарського суду Рівненської області від 16.03.17р. у справі №918/77/17 (суддя Політика Н.А.)

за позовом ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області (м.Одеса)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" (Рівненська область, Гощанський район, смт. Гоща)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської митниці Державної Фіскальної служби (м. Одеса)

про розірвання договору оренди

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №3 від 10.02.2017р.;

відповідача - ОСОБА_3, (керівник), ОСОБА_4, представник за довіреністю від 01.03.2017р.;

третьої особи - не з`явився;

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" про розірвання договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р., який укладений між ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області та товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент".

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.03.17р. у справі №918/77/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи. Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що відповідач порушує умови договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р., оскільки не використовує обєкт оренди згідно мети, чим не виконує вимоги ч. 2.ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 5.1. договору оренди, якими передбачено використання орендованого майна відповідно до його мети, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Одеська митниця Державної Фіскальної служби надіслала до суду письмові пояснення (вх. №10803/17 від 18.04.2017р.) та клопотання (вх. №16259/17 від 07.06.2017р.) в яких третя особа надала пояснення щодо обставин справи, просить розгляд справи провести за відсутності її повноважного представника.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №11336/17 від 20.04.2017р.) в якому відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області надіслало до суду додаткові пояснення (вх. №13480/17 від 13.05.2017р.) в яких позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому просить їх задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Також позивачем подано до суду клопотання (вх. №13757/17 від 16.05.2017р.) в якому останній просить долучити до матеріалів справи фотокопію додаткових пояснень. Судом апеляційної інстанції клопотання задоволено.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.05.2017р. зобов'язано позивача надати суду докази того чи знаходиться асфальтове покриття (контрольно-пропускний майдан), інвентаризаційний номер 10332180, реєстраційний номер 38721632.14.АААЖАЛ667 загальною площею 30 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Старокозаче, 37-й кілометр автошляху Білгород-Дністровськ-Каушани, пп. "Старокозаче", що є предметом договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р. в реєстрі об'єктів державної власності та чи є воно індивідуально-визначеним майном.

На виконання вимог ухвали суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області надіслало до суду додаткові пояснення (вх. №16086/17 від 06.06.2017р.) в яких позивач посилається на ст. 4 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та зазначає, що об`єкт оренди за договором від 05.02.2016р. відповідає вимогам, які встановлені для індивідуально визначеного майна.

На виконання вимог ухвали суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" подало до суду додаткові пояснення (вх. №16159/17 від 06.06.2017р.) в яких відповідач зазначає, що передане йому за договором оренди нерухомого майна від 05.02.2016р. асфальтоване покриття є окремим індивідуально визначеним майном, що належить до державної власності, було належним чином оформлене для такого роду майна та передане йому в користування відповідно до вимог чинного законодавства України. Орендоване майно є частиною асфальтованої території, прилеглої до виробничих (офісних) будівель і споруд МАПП "Старокозаче-Тудора", обліковується на балансі Одеської митниці ДФС та має власний інвентарний номер №10332180. Відповідач вказує, що асфальтоване покриття є звичайним та усталеним обєктом оренди. Розміщений на офіційному сайті Фонду державного майна України Перелік договорів оренди державного майна, діючих станом на 01.04.2017р. та укладених Фондом державного майна та його регіональними відділеннями налічує 119 договорів оренди, обєктом за якими є асфальтовані покриття (його частини), що є окремим індивідуально визначеним державним майном.

В судових засіданнях 16.05.2017р. та 07.06.2017р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача в судових засіданнях 16.05.2017р. та 07.06.2017р. заперечили доводи апеляційної скарги, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану судом першої інстанції оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, 05.02.2016р. між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" (орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна (а.с. 10-15).

Згідно п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, а саме: асфальтове покриття (контрольно-пропускний майдан), інвентаризаційний номер 10332180, реєстраційний номер 38721632.14.АААЖАЛ667 загальною площею 30 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Старокозаче, 37-й кілометр автошляху Білгород-Дністровськ-Каушани, пп. "Старокозаче", що обліковується на балансі Одеської митниці Державної фіскальної служби, вартість якого визначена згідно із звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ "ЕОС" станом на 31.08.2015р. та становить 95 693 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення офіс-контейнера брокерської контори.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 та Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. №906 та становить без ПДВ за результатами конкурсу за пропозицією орендаря за базовий місяць оренди (вересень 2015р.) 8 000 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Згідно п.п. 5.1, 5.4, 5.5 договору орендар зобовязується використовувати орендоване майно відповідно до його мети використання (згідно пункту 1.2) та умов цього договору; забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати, зокрема, заходи протипожежної безпеки; забезпечити виконання протипожежних вимог, стандартів, норм, правил, а також вимог та постанов пожежної охорони.

Відповідно до п. 5.7 договору орендар зобовязаний протягом 15 днів з моменту укладення договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди на суму не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну оцінку на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження обєкта оренди у порядку, визначеному законодавством і надати орендодавцю копії страхового полісу та платіжного доручення.

За невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно норм чинного законодавства України (п. 9.1 договору).

Згідно п. п. 10.2, 10.3 договору його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. За ініціативою однієї із сторін договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Згідно акту приймання-передачі від 05.02.2016р., позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування державне майно, а саме: асфальтове покриття (контрольно-пропускний майдан), інвентаризаційний номер 10332180, реєстраційний номер 38721632.14.АААЖАЛ667 загальною площею 30 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, 37-й кілометр автошляху Білгород-Дністровськ-Каушани, пп. "Старокозаче", що обліковується на балансі Одеської митниці Державної фіскальної служби, вартість якого визначена згідно із звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ "ЕОС" станом на 31.08.2015р. та становить 95 693 грн. (а.с. 17).

З метою здійснення контролю за додержанням відповідачем умов договору оренди від 05.02.2016р. співробітниками позивача спільно з працівниками Управління Служби безпеки України в Одеській області було проведено періодичний комплексний контроль з оглядом обєкта оренди за результатами якого складено звіт, який затверджений начальником ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області 06.12.2016р., з якого вбачається, що обєкт оренди не використовується відповідачем; діяльність, передбачена умовами договору останнім не здійснюється; відповідач відсутній на обєкті оренди (а.с. 24-25).

Листами від 06.12.2016р. №11-05-06244, від 27.12.2016р. №11-05-06739 позивач звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір оренди нерухомого майна від 05.02.2016р. у звязку з невикористанням орендарем обєкта оренди (а.с. 26, 27).

Листом від 15.12.2016р. № 259/12/16 відповідач відхилив пропозицію позивача розірвати договір оренди нерухомого майна від 05.02.2016р. в добровільному порядку (а.с. 30-31).

Предметом позову у даній справі є розірвання договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області та товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент".

Підставою заявленого позивачем позову є порушення відповідачем умов договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р., що виражається у не використанні орендарем обєкту оренди згідно мети, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 5.1. договору, якими передбачено використання орендованого майна відповідно до його мети, що на думку позивача є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК та згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (п. 4 ст. 188 ГК України).

Враховуючи те, що між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як встановлено апеляційним судом, п.п. 1.2., 5.1. договору сторонами узгоджено, що майно передається в оренду з метою розміщення офіс-контейнера брокерської контори, а орендар зобовязується використовувати орендоване майно відповідно до його мети використання (згідно пункту 1.2) та умов цього договору.

Таким чином, укладаючи договір оренди, позивач розраховував на те, що відповідач буде використовувати об`єкт оренди згідно мети (розміщення офісу-контейнера брокерської контори).

Пунктами 10.2, 10.3 договору сторони передбачили, що його розірвання допускається за взаємною згодою сторін; за ініціативою однієї із сторін договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Апеляційним судом приймається до уваги, що єдиний порядок розміщення на територіях пунктів пропуску через державний кордон України підприємств, що здійснюють господарську або іншу діяльність, пов'язану із забезпеченням діяльності пунктів пропуску, і підприємств (установ) сфери обслуговування передбачений Інструкцією про порядок розміщення на територіях пунктів пропуску через державний кордон України підприємств, що здійснюють господарську або іншу діяльність, пов'язану із забезпеченням діяльності пунктів пропуску, і підприємств (установ) сфери обслуговування, затвердженою спільним наказом Державної митної служби України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.01.2006р. №51/49 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.02.2006р. №176/12050.

Так, п. 2.1 цієї Інструкції передбачено, що заявник подає митному органу й органу охорони державного кордону, у зоні діяльності яких планується розміщення підприємства, заяву про видачу рішення про можливість розміщення підприємства в пункті пропуску через державний кордон України.

Листом від 19.12.2016р. № 4016/10/15-70-18 Одеська митниця Державної фіскальної служби України відмовила відповідачу в задоволенні його заяви від 01.12.2016р. №230/11/16 (датованої раніше моменту проведення позивачем періодичного комплексного контролю з оглядом обєкта оренди) про надання дозволу на розміщення приміщення в пункті пропуску "Старокозаче-Тудора" для надання митно-брокерських послуг (а.с. 72).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вчинені дії спрямовані на розміщення офісу-контейнера брокерської контори. Проте, Одеська митниця ДФС (балансоутримувач майна) відмовила відповідачу в наданні такого дозволу, що фактично позбавило відповідача можливості використовувати орендоване майно за його цільовим призначенням. Наведені обставини свідчать про відсутність у відповідача, на час розгляду справи, можливості розмістити на об`єкті оренди офіс-контейнер брокерської контори, його розміщення не залежить від волі відповідача та не було наслідком його протиправних дій чи бездіяльності. Дану обставину не заперечував представник позивача у судових засіданнях.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п. п. 1, 2 ст. 773 ЦК України унормовано обов`язок наймача користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору; якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Отже, даною нормою права передбачено, що підставою для розірвання договору оренди може бути саме факт використання обєкту оренди не за цільовим призначенням. Разом з тим, на думку позивача, порушення відповідача заключаються у не використанні майна, що в силу даної норми не є окремою (самостійною) підставою для розірвання договору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, підставою для розірвання договору в судовому порядку може бути лише істотне порушення умов договору стороною. Для визначення істотності порушення суд повинен встановити факт нанесення цим порушенням шкоди другій стороні, визначити ті блага, які друга сторона добросовісно розраховувала отримати укладаючи договір, а також визначити міру того, що друга сторона не зможе отримати внаслідок шкоди, яка завдана першою стороною. Визначаючи те чи інше порушення істотним, а отже таким, що дає право вимагати розірвання договору, суд повинен з`ясувати чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі була розраховувати сторона при укладенні договору, і тим, що в дійсності змогла отримати. Тому важливо встановити, беручи до уваги правила тлумачення договору, які конкретно цілі ставила перед собою сторона у момент укладення договору і наскільки дії або бездіяльність боржника розходяться з цими цілями.

В ході судового слідства судом апеляційної інстанції із наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідачем здійснено страхування орендованого майна на весь термін дії договору оренди на суму не менше, ніж його вартість за звітом про незалежну оцінку на користь балансоутримувача, а також своєчасно та в повному обсязі сплачується орендна плата за договором оренди.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України позивачем не надано суду доказів завдання йому істотної шкоди внаслідок не використання об`єкту оренди, не доведено наявності істотної різниці між тим на що він розраховував при укладенні договору і що в дійсності отримав, як того вимагає ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання договору, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність та необгрунтованість наведених позивачем у позовній заяві підстав для розірвання договору оренди нерухомого майна від 05.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області та товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент".

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов безпідставний та необґрунтований, тому в його задоволенні слід відмовити.

Доводи скаржника не беруться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки їм була надана правильна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду. Судовою колегією не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області на рішення господарського суду Рівненської області від 16.03.17р. у справі №918/77/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.