ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Справа № 923/265/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, Великоолександрівський район, Херсонська область,

до: Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, ідентифікаційний код 26348568, вул. Свободи, 161, смт. Велика Олександрівка, Великоолександрівський район, Херсонська область,

про визнання договору оренди земельної ділянки № 65-а від 28.02.2011 недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до відповідача Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання договору оренди земельної ділянки № 65-а від 28.02.2011 недійсним.

Ухвалою від 30.03.2017 господарський суд порушив провадження у справі, призначив судове засідання та витребував від відповідача документи, необхідні для розгляду справи.

За результатом судового засідання 18.04.2017 розгляд справи відкладено через ненадання відповідачем витребуваних документів, призначено наступне судове засідання на 25.05.2017 року.

Від відповідача до господарського суду 03.05.2017 надійшов лист за № 02-22-337 від 26.04.2017, відповідно до якого, Великоолександрівська селищна рада Великоолександрівського району Херсонської області просить справу, призначену до розгляду у судовому засіданні 25.05.2017 року, розглянути без участі свого представника. Також, на виконання вимог ухвали суду від 18.04.2017 відповідач надав копію угоди про відшкодування збитків від неотримання коштів Великоолександрівською селищною радою за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) суб'єктом підприємницької діяльності приватним підприємцем ОСОБА_3 № 65-а від 28.02.2011 року.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників відповідача за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.05.2017 позивач ОСОБА_1 позовні підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з наступних підстав.

Позивач зазначила, що між Великоолександрівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області та позивачем 28.02.2011 укладений договір оренди земельної ділянки площею 168 м2 для зайняття підприємницькою діяльністю. Пізніше зазначена земельна ділянка була позивачем приватизована.

Виходячи з умов договору, відповідно до яких, він був дійсним за умови оплати коштів за оренду, втім вважає, що приватизувавши земельну ділянку, договір втратив чинність.

Документи щодо стягнення з позивача зазначеної заборгованості відділом земельних ресурсів Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області направлені до податкових органів.

Відповідно до листа Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області за № 02-22-337 від 26.04.2017 року (а.с. 31), відповідач позовні вимоги не визнає. Згідно із відзивом на позовну заяву (а.с. 19-21), свої заперечення Великоолександрівська селищна рада мотивує наступним.

Відповідач стверджує, що земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 була надана безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий № НОМЕР_2, у 2010 році. На частині даної земельної ділянки було збудовано магазин та склад для здійснення підприємницької діяльності, площа якого становить 168 кв.м., що, на думку відповідача, вказує на нецільове використання частини земельної ділянки.

На момент отримання державного акта гр. ОСОБА_3 (нині - ОСОБА_1) та ОСОБА_4 діяв український класифікатор цільового використання землі, який затверджений листом Держкомзему України 24.04.1998 №14-1-7/1205. Код цільового призначення в кадастровому плані земельної ділянки встановлений 1.8 (Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва). В той час, коли код цільового призначення для комерційного використання становив 1.11.

Згідно з чинним класифікатором «Класифікація видів цільового призначення земель» затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306 код виду цільового призначення земель на дану земельну ділянку становить 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), в той час як код виду цільового призначення земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі становить 03.07. Відповідно до рішення Великоолександрівської селищної ради від 11.01.2007 №254 ставка орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки під розміщенням магазинів становить 10 %.

Оскільки після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку позивачем не проведено зміну цільового призначення земельної ділянки із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, відповідач вважає, що позивач має сплачувати орендну плату. У зв'язку з тим, що позивачем не змінено цільове призначення частини присадибної ділянки на якій здійснюється підприємницька діяльність, 28 лютого 2011 року між Великоолександрівською селищною радою та ОСОБА_3 (нині - ОСОБА_1.) було укладено угоду про відшкодування збитків від неотримання коштів Великоолександрівською селищною радою за фактичне землекористування.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Між Великоолександрівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області та позивачем 28.02.2011 укладено угоду про відшкодування збитків від неотримання коштів Великоолександрівською селищною радою за фактичне землекористування (тимчасове заняття ділянки) суб'єктом підприємницької діяльності приватним підприємцем ОСОБА_3 № 65-а від 28.02.2011 року (а.с. 32).

Відповідно до вказаної угоди, позивач користується земельною ділянкою площею 168 м2 та зобов'язується сплатити за це кошти в сумі 1/12 від 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки за фактичне землекористування (зайняття) із 28.02.2011 року.

Згідно із свідоцтвом про шлюб від 07.08.2010 року гр. ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства - є договором оренди землі.

Дане положення закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, який визначає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту прав особи, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у т.ч. у судовому порядку.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 земельна ділянка площею 0,1500га є приватною власністю громадянки ОСОБА_1 - позивача у цій справі.

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 на підставі позивачеві нараховано орендну плату з фізичних осіб.

У відповідності до ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України, орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Аналогічно регулюється дане питання ст. 761 Цивільного кодексу України, згідно якої право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Великоолександрівська селищна рада Великоолександрівського району Херсонської області відповідно до приписів ст. 4 Закону України "Про оренду землі" може бути орендодавцем лише земельних ділянок комунальної власності.

Таким чином, оскільки метою даного правочину є передача земельної ділянки у тимчасове платне користування - Угода № 65-а, яку укладено 28.02.2011 року, між позивачем та відповідачем фактично є договором оренди, отже має бути визнана недійсною.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, зокрема об'єкту оренди, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", встановлено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Проте до спірної Угоди від 28.02.2011 не виконано жодного з визначених Законом обов'язкових додатків.

Таким чином, за умовами Угоди № 65-а від 28.02.2011 року, Відповідач передав СПД ОСОБА_5 в оренду земельну ділянку та отримує орендну плату з земельної ділянки, яка з 31.05.2011 перебуває у власності орендаря - позивача, у звязку з чим порушено законні права та інтереси власника земельної ділянки.

Згідно ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 3 даної статті визначено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у т.ч. ч.І ст. 203 цього кодексу.

Нормами ст. 216 Цивільного кодексу України закріплено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Дані положення кореспондуються з викладеними правовими позиціями у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", що зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

За таких обставин і правових підстав, позовні вимоги гр. ОСОБА_6 підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, у порядку статті 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44 - 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Угоду № 65-а, укладену 28 лютого 2011 року між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та Великоолександрівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області.

3. Стягнути з Великоолександрівської селищної ради (вул. Свободи, 161, смт. Велика Олександрівка, Великоолександрівський район, Херсонська область, ідентифікаційний код 26348568) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, Великоолександрівський район, Херсонська область, 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) судового збору за подання позову.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено і підписано 31.05.2017 року

Суддя П.Д. Пригуза