УХВАЛА

06.06.2017Справа № 30/17

За заявою Комунального підприємства "Київпастранс"

Про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 30/17 від 15.03.10. таким, що не підлягає виконанню

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

До Комунального підприємства "Київпастранс"

Про стягнення 269 171,89 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Окончик Д.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.10. у справі № 30/18 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 215 673,28 грн. основного боргу, 15 034,22 грн. - збитків від інфляції, 4 351,22 грн. - 3% річних, 3000,00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката, 2 350,58 грн. - державного мита та 207,66 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.03.15. Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

19.05.17. до Господарського суду міста Києва через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства "Київпастранс", відповідно до якої заявник просить суд:

- визнати наказ Господарського суду міста Києва № 30/17 від 15.03.10. таким, що не підлягає виконанню;

- зобов'язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48905201.

Заяву обґрунтовано тим, що з урахуванням сплат, які були здійснені в минулі періоди, сплат, здійснених на виконання умов укладеного між сторонами договору № 45.16-15 від 08.07.16. про розстрочення боргу, наказ Господарського суду міста Києва від 15.03.10. № 30/17 виконано в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.05.17. розгляд вищевказаної заяви призначено на 06.06.17.

Позивач в судовому засіданні 06.06.17. заперечував проти задоволення заяви.

Відповідач (заявник) в судове засідання 06.06.17. не з'явився, проте, 06.06.17. через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду заяви в зв'язку з відпусткою заступника начальника відділу.

Позивач проти відкладення розгляду заяви заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 06.06.17. клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України визначено перелік підстав для відкладення розгляду справи, а саме: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Разом з тим, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що суд обмежений строками вирішення розгляду заяви, встановленими приписами ст. 117 ГПК України.

При цьому судом враховано, що за приписами вказаної статті неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом (ч. 4 ст. 117 ГПК України).

За змістом цієї норми закону визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, пов'язується з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред'явлення до виконання): помилковою видачею, зокрема, коли судове рішення не підлягало негайному виконанню і не набрало законної сили або пред'явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано наказ; повним (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано наказ, в добровільному порядку боржником чи за нього іншою особою або з інших причин, наприклад, списання боргу внаслідок прийняття відповідного нормативного акта. Слід зазначити, що необхідність визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, може бути пов'язана не лише з тим, що наказ було видано помилково. Це може бути потрібним також у випадках, якщо стягувач подав наказ для примусового виконання після добровільного повного чи часткового виконання зобов'язань боржника за судовим рішенням або після припинення зобов'язань боржника з іншої підстави.

02.10.15. відкрито виконавче провадження № 48905201 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 15.03.10. № 30/17.

08.07.16. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 45.16-15 про розстрочення боргу, за умовами якого позивач надав відповідачу розтрочку сплати заборгованостей за десятьма наказами Господарського суду міста Києва і відкритими за ними виконавчими провадженнями, в тому числі за виконавчим провадженням № 48905201 зі стягнення боргу в розмірі 240 616,96 грн. з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.03.10. у справі № 30/17.

Стосовно тверджень відповідача про те, що до укладення Договору № 45.16-15 від 08.07.16. ним було частково погашено наявну заборгованість за наказом Господарського суду міста Києва від 15.03.10. у справі № 30/17, суд відзначає, що при укладанні вказаного договору відповідач в повному обсязі визнав борг перед позивачем, в тому числі за наказом № 30/17 від 15.03.10.

При цьому за умовами п. 1.2 Договору № 45.16-15 від 08.07.16. відповідач зобов'язався погасити наявний перед позивачем борг за десятьма виконавчими провадженнями, в тому числі по наказу № 30/17 від 15.03.10., до грудня 2017 року включно на загальну суму 3 624 444,67 грн.

Далі, сплачуючи грошові кошти по Договору № 45.16-15 від 08.07.16., відповідач в призначеннях платежу вказував «погашення боргу зг договору про розстрочення № 45.16-15 від 08.07.16.», з огляду на що не вбачається за можливе встановити, що Комунальне підприємство "Київпастранс" погасило борг саме за наказом Господарського суду міста Києва № 30/17 від 15.03.10., а не за іншими дев'ятьма наказами, вказаними в Договорі № 45.16-15 від 08.07.16.

З огляду на вказане, станом на час вирішення питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідачем не подано належних доказів на підтвердження того, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.10. у справі № 30/17 Комунальним підприємством "Київпастранс" виконано повністю чи в частині.

Заявником не надано суду доказів того, що наказ було видано помилково або доказів того, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, передбачені статтею 117 ГПК України, відсутні.

При цьому, сторони виконавчого провадження не позбавлені права в іншому встановленому Розділом ХІV ГПК України або приписами Закону України "Про виконавче провадження" порядку вирішити питання закриття виконавчого провадження з виконання наказу в даній справі (вказану правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 15.02.07. у справі № 12/98в).

Стосовно вимоги відповідача про зобов'язання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48905201, суд відзначає, що в даній частині заяви йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби, а отже, відповідна скарга має подаватись заявником окремо та розглядатись в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Київпастранс" в задоволенні заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 30/17 від 15.03.10. таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Т.М. Ващенко