ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р. Справа № 922/665/14

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «НКМ4», м. Лукянці Харківської області

на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014р.

у справі №922/665/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор-3", м. Київ

до відповідача ТОВ "Інвестиційна компанія "НКМ4", с. Лукянці Харківської області

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2014р. у справі №922/665/14 (суддя Присяжнюк О.О.) позов задоволено повністю; звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 26.09.2013р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 762, на нежитлові приміщення підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху №26-29, загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованій за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_2, будинок 2, та належать ТОВ Інвестіційна компанія НКМ4 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 459, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, для задоволення вимог ТОВ Інвестор-3 по погашенню заборгованості ТОВ Інвестіційна компанія НКМ4 за договором купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 759, у розмірі 2280000,00 грн.; встановлено реалізацію нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованій за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_2, будинок 2, провести у спосіб, передбачений статтею 38 Закону України Про іпотеку з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестор-3 права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною 2280000,00 грн.; встановлено при реалізації предмета іпотеки - нежитлових приміщень підвалу № 20-29, першого поверху № 57-62, другого поверху № 26-29, загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться в нежитловій будівлі літ. А-8, розташованій за адресою: місто Харків, майдан ОСОБА_2, будинок 2, надати ТОВ Інвестор-3 усі повноваження продавця, у тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, надання заяв, отримання будь-яких необхідних документів, довідок, витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної влади, місцевого самоврядування, нотаріату тощо (т.1,а.с.37-44).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 204, 509, 525, 548, 590, 610-612, 625, 626, 628, 629 ЦК України, статті 173, 174, 179, 193 ГК України, статті 1, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт порушення ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» умов договору купівлі-продажу від 26.09.2013р. за реєстровим №759, в забезпечення виконання якого між сторонами спору укладений іпотечний договір від 26.09.2013р., а отже, враховуючи, відсутність доказів сплати боргу за договором купівлі-продажу від 26.09.2013р., суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014р. у справі №922/665/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення заборгованість ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» за договором купівлі-продажу від 26.09.2013р. була повністю погашена шляхом прийняття ТОВ «Інвестор-3» простого векселя, що підтверджується актом приймання-передачі простого векселя від 06.03.2014р. на суму 2280000грн. (т.2,а.с.90-92).

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 11.04.2017р. скаржник вказує на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2017р. у справі №922/3475/16 про банкрутство ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» визнано вимоги ТОВ «Інвестор -3» до ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» у сумі 2280000грн. на підставі простого векселя АА1467841, виданого 06.03.2014р., при цьому судом встановлено, що вказаний вексель переданий в рахунок заборгованості, яка виникла на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 11.04.2017р. скаржник зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2017р. у справі №922/3475/16 встановлені обставини, які в порядку статті 35 ГПК України не мають доводитись при розгляді цієї справи, а саме факт погашення заборгованості ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» перед ТОВ «Інвестор-3» за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим 26.09.2013р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 759, у сумі 2280000грн. шляхом передачі 06.03.2014р. простого векселя серії АА 1467841.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 31.05.2017р. скаржник зазначає, що про наявність векселя йому стало відомо лише після звернення ТОВ «Інвестор-3» з кредиторськими вимогами (грошовими вимогами) до ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» (боржника) у справі про банкрутство №922/3475/16, який передано в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р. Крім того, просить залишити без розгляду його клопотання про залучення третьої особи та розглянути справу без участі його представника. Вказане клопотання підлягає до задоволення судом апеляційної інстанції, як таке, що не суперечать вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Відзивом від ТОВ «Інвестор-3» просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014р. у справі №922/665/14 та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі на підставі п.1-1 статті 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору та розглянути справу без участі його представника.

Вказане клопотання підлягає до задоволення судом апеляційної інстанції, як таке, що не суперечать вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. N6 «Про судове рішення» зазначено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, з метою встановлення всіх фактичних обставин справи та недопущення прийняття судового рішення з порушенням рівності сторін в частині надання доказів, з урахуванням поважності причин та підстав неможливості надання цих доказів суду першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне прийняти, дослідити та надати правову оцінку додатковим доказам, які подані скаржником до суду апеляційної інстанції.

Представники сторін належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017р., підпис представника апелянта на повідомленні про відкладення розгляду справи на 31.05.2017р. та поштові конверти з довідкою ф.20, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні(т.2,а.с.168,173,177,183).

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обовязковою, та приймаючи до уваги термін, встановлений частиною 1 статті 102 ГПК України для розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту зясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.09.2013р. між ТОВ "Інвестор-3" (продавцем) та ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» (покупцем) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 26.09.2013р. за реєстровим номером 759, пунктом 1.1 якої встановлено, продавець передає покупцю, а покупець приймає у власність нерухоме майно - нежитлові приміщення підвалу № 20-29, 1-го поверху № 57-62, 2-го поверху в літ «А-8», загальною площею 811,4 кв.м, які знаходяться за адресою: місто Харків, ОСОБА_2 майдан, будинок 2, і зобовязується сплатити за них ціну згідно умов, що визначені в цьому договорі, прийняти вказане майно та здійснити реєстрацію нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1,а.с.14-16).

Відповідно до пункту 2.1 цього договору за домовленістю сторін ціна продажу вищезазначених нежитлових приміщень складає 2300000грн., з яких покупець сплатив 20000грн. ще до підписання цього договору, що підтверджується платіжним дорученням від 26.09.2013р. №138845, а решту грошей у сумі 2280000грн. покупець повинен сплатити продавцю не пізніше тридцяти днів з моменту підписання цього договору сторонами, тобто до 26.10.2013р.

Згідно із п.3.1 цього договору право власності на нежитлові приміщення переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та його державної реєстрації у державному реєстрі правочинів на нерухоме майно, як це передбачено чинним законодавством.

26.09.2013р. між ТОВ «Інвестор-3» (іпотекодержателем) та ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» (іпотекодавцем) укладений іпотечний договір, п.1.1 якого встановлено, за цим договором іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає а іпотеку нерухомість, а саме нежитлові приміщення підвалу №20-29, 1-го поверху №57-62, 2-го поверху №26-29 в літ. «А-8», загальною площею 811,4кв.м, які розташовані за адресою: місто Харків, ОСОБА_2 майдан, будинок 2, що належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 26.09.2013р. за реєстровим номером 759, з метою забезпечення повного виконання зобовязань іпотекодавцем за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 26.09.2013р. (т.1,а.с.9-13).

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки, на момент укладення цього договору визначена сторонами в сумі 2280000грн.

Згідно із п.3.1 цього договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обовязків, передбачених цим договором або договором купівлі-продажу, негайно з моменту такого невиконання або неналежного виконання.

ТОВ «Інвестор-3» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» про звернення стягнення за договором іпотеки, посвідченим 26.09.2013р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим №762 на нежитлові приміщення №20-29, першого поверху №57-62, другого поверху №26-29, загальною площею 811,4кв.м, які розташовані в нежитловій будівлі літ. «А-8», за адресою: місто Харків, ОСОБА_2 майдан, будинок 2 та належать ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 26.09.2013р. за реєстровим номером 759 на погашення заборгованості ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим номером 759 у розмірі 22800000грн.; реалізації вказаних приміщень провести в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ТОВ «Інвестор-3» права від свого імені продавати будь-якій особі це майно на підставі договору купівлі-продажу за ціною 2280000грн.; при реалізації предмета іпотеки надати ТОВ «Інвестор-3» всіх повноважень продавця, у тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, надання заяв, отримання будь-яких документів тощо (т.1,а.с.4-6).

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2014р. у даній справі позов задоволено з підстав, викладених вище (т.1, а.с.37-44).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.09.2013р. у звязку з невиконанням договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26. 09.2013р.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобовязань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Інвестор -3» належним чином виконало свої зобовязання за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., що підтверджено представником відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції , а отже дані обставини у відповідності до вимог статті 35ГПК України є встановленими та не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Інвестиційна компанія «НКМ4» не виконало прийняті на себе грошові зобовязання з оплати придбаного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 26.09.2013р., у звязку з чим станом на 26.02.2014р. за відповідачем утворився борг у сумі 2280000грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач 26.02.2014р. звернувся з позовом до місцевого господарського суду про стягнення суми заборгованості за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, судом апеляційної інстанції в порядку статті 101 ГПК України встановлено, що ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» на виконання своїх зобовязань в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Інвестор-3» за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р.: підвалу №20-29, 1-го поверху №57-62, 2-го поверху №26-29 в літ. «А-8», загальною площею 811,4кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, майдан ОСОБА_2, будинок 2, ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» виданий простий вексель серії АА1467841 на суму 2280000грн., що підтверджується простим векселем від 06.03.2014р. серії АА №1467841, векселедавцем якого є ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4», номінальною вартістю 2280000грн. та актом приймання-передачі простого векселя від 06.03.2014р. (т.2,а.с.97,98).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2017р. у справі №922/3475/16 про банкрутство ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» визнані вимоги ТОВ «Інвестор-3» у сумі 2280000грн., та включено їх до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги, а також 2756грн. судового збору до першої черги. При цьому судом встановлено, ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» добровільно погасило 06.03.2014р. заборгованість у розмірі 2280000,00 грн. за договором купівлі - продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., шляхом передання у рахунок погашення заборгованості простого векселя серії АА 1467841, виданого ТОВ "Інвестіційна компанія "НКМ4" на суму 2280000,00 грн., на підставі договору доручення від 06.03.2014р. та акту приймання передачі від 06.03.2014р. Крім того, встановлено, що грошове зобовязання ТОВ "Інвестіційна компанія "НКМ4" перед ТОВ «Інвестор-3» у розмірі 2280000,00 грн., за договором купівлі - продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р. повністю припинилося 06.03.2014р. та у ТОВ "Інвестіційна компанія «НКМ4» виникло нове зобовязання перед ТОВ «Інвестор-3» у розмірі 2280000,00 грн. на підставі простого векселя серія АА 1467841, виданого ТОВ "Інвестіційна компанія "НКМ4" на суму 2280000,00 грн.

Вказане судове рішення не скасовано у встановленому законом порядку, набрало законної сили, а отже в силу приписів статті 115 ГПК України є обовязковим.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. (рішення чинне з 06.11.2002р.) в справі Совтрансавто-Холдінг проти України у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі Брумареску проти Румунії, параграф 61) (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.07.2008 р. N 01-8/451 «Про внесення змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 N 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У пункті 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи викладене, обставини, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області у справі №922/3475/16 щодо погашення 06.03.2014р. ТОВ "Інвестіційна компанія "НКМ4" суми заборгованості перед ТОВ «Інвестор-3» за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., шляхом передання простого векселя серії АА 1467841, виданого ТОВ "Інвестіційна компанія "НКМ4" на суму 2280000,00 грн., є приюдиційними та не підлягають доказуванню.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав та визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено , що іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до вимог пункту 1-1 частини 1 статті 80ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

За приписами пункту 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору (п.1-1 ч.1 ст.80ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмету спору (наприклад сплати суми боргу, знищення спірного майна тощо), якщо у звязку з цим не залишилось неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існувати в процесі розгляду справи.

Враховуючи факт погашення заборгованості ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.09.2013р., шляхом передачі 06.03.2014р. (тобто до прийняття рішення господарського суду Харківської області у даній справі ) ТОВ «Інвестор-3» простого векселя, зобовязання відповідача за іпотечним договором є припиненими.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарським судом Харківської області неповно зясовані всі фактичні обставини справи, у звязку з чим апеляційну скаргу ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» слід задовольнити, рішення місцевого господарського суду від 07.03.2014р. у справі №922/665/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Керуючись п.1-1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, п. 3 ст.103, п.1 ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Інвестиційна компанія «НКМ4» задовольнити.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2014р. у справі №922/665/14 скасувати.

3. Провадження у справі №922/665/14 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку

Повний текст постанови складений 06.06.2017р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Лакіза В.В.