номер провадження справи 33/20/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 Справа № 908/896/17

за позовом Комунального закладу Палац культури Орбіта (69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Орбіта-Сервіс (69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9)

про відшкодування земельного податку,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 309 від 15.05.2017 р.; ОСОБА_2 керівник НОМЕР_1, виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 01.07.1997 р.;

від відповідача : ОСОБА_3 довіреність б/н від 04.05.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад Палац культури Орбіта, м. Запоріжжя звернувся в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Орбіта-Сервіс, м. Запоріжжя заборгованості по відшкодуванню земельного податку у сумі 18416,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 01.09.2001 року між Комунальним закладом «Палац культури «Орбіта» ТОВ «Орбіта-Сервіс» було укладено Договір № 1 оренди нежитлових приміщень, за умовами якого, позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення.

Як зазначено в позовній заяві, в порушення п. 3.4. Договору (в редакції від 02.04.2007р.), відповідач систематично несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує відшкодування земельного податку, у зв'язку з чим Балансоутримувачем постійно направляються претензії щодо погашення боргу. Станом на 24.04.2017 р., згідно даних бухгалтерського обліку, заборгованість відповідача по відшкодуванню земельного податку складає 18416,67 грн. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 26, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», позивач просить позов задовольнити.

ТОВ Орбіта-Сервіс у письмовому відзиві проти позову заперечив. Мотивує, зокрема, тим, що додатковою угодою від 01.02.2008 року до Договору оренди № 1 від 01.09.2001 р., сторони дійшли згоди про визнання Орендодавцем майна - Управління комунальною власності Запорізької міської ради, а Балансоутримувачем - Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта».

29.04.2011 р. сторонами Договору оренди № 1 від 01.09.2001 р. було укладено Додаткову угоду, якою сторони змінили Орендодавця - на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. При цьому, вказаною додатковою угодою було визначено, що з дати підписання цієї додаткової угоди Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради приймає на себе всі права (в тому числі права вимоги), обов'язки та відповідальність Орендодавця за Договором оренди, що належали Управлінню комунальної власності Запорізької міської ради. Права, обов'язки та відповідальність сторони по Договору оренди переходять до Орендодавця в тому обсязі, в якому вони належали Орендодавцю, що вибув, до набуття чинності цією Додатковою угодою.

У відповідності до положень Додаткової угоди від 02.04.2007 р. до Договору оренди, Орендар компенсує Орендодавцю частину плати податку за землю пропорційно орендованій площі згідно з діючим законодавством України.

Таким чином, за твердженням відповідача, вимогу про стягнення з ТОВ «Орбіта-Сервіс» відшкодування земельного податку за Договором оренди має саме Орендодавець - Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, а не Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта».

Посилаючись на вищевикладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.04.2017 р. порушено провадження у справі № 908/896/17, розгляд якої призначено на 17.05.2017 р.

Ухвалою суду від 17.05.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 06.06.2017 р.

За клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Присутні у судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали свої вимоги та заперечення, викладені в позовній заяві та у відзиві на неї, відповідно.

В судовому засіданні 06.06.2017 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 01.09.2001 р. між Комунальним підприємством «Палац культури «Орбіта» (Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіта-Сервіс»» (Орендарем) було укладено договір № 1 оренди нежитлових приміщень, розташованих в палаці культури «Орбіта» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9 (далі Договір), за умовами якого Орендодавець на підставі Наказу управління комунальної власності Запорізької міської ради від 07 травня 2001 року № 96 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину підвалу та приміщення палацу культури, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9 (далі Обєкт оренди).

Згідно із п. 10.1 Договору він діє з 01.09.2001 р. по 01.09.2011 р., строком десять років.

Пунктом 10.6 Договору визначено, що в разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення або зміну Договору протягом одного місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Оскільки Сторони не подали відповідні заяви про припинення Договору, в силу п. 10.6 Договору строк оренди був продовжений з 2011 р. на десять років, тобто термін дії Договору продовжено до 01.09.2021 р.

На підставі Додаткових угод сторонами вносилися зміни та доповнення до Договору.

Зокрема, за Додатковою угодою від 02.04.2007 р. розділ 3 Договору доповнено пунктом 3.4 наступного змісту:

п. 3.4 Орендар компенсує Орендодавцю частину плати податку на землю пропорційно орендованої площі згідно з діючим законодавством України. Вказана компенсація здійснюється згідно п. 3.3 Додаткової угоди від 01.04.2004 р. до Договору оренди від 01.09.2001 р. № 1.

01.02.2008 р. Сторонами було укладено трьохсторонню Додаткову угоду до Договору, за якою функції Орендодавця переходять до Управління комунальної власності Запорізької міської ради, а Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта» є Балансоутримувачем наданого в оренду майна.

29.04.2011 року сторонами Договору оренди було укладено Додаткову угоду, згідно якої, Сторони змінили Орендодавця (Управління комунальною власності Запорізької міської ради) - на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

При цьому, вказаною Додатковою угодою було визначено, що з дати підписання цієї Додаткової угоди Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради приймає на себе всі права (в тому числі права вимоги), обов'язки та відповідальність Орендодавця за Договором оренди, що належали Управлінню комунальної власності Запорізької міської ради (п. 2). Права, обов'язки та відповідальність сторони по Договору оренди переходять до Орендодавця в тому обсязі, в якому вони належали Орендодавцю, що вибув, до набуття чинності цією Додатковою угодою (п. 4). З моменту набрання чинності цією Додатковою угодою, Орендодавець, що вибув, втрачає, а Орендодавець набуває право вимагати виконання від Орендаря своїх обовязків щодо Договору оренди № 1 від 01.09.2001 р. нежитлового приміщення по вул. Лермонтова, 9, які виникли до моменту набрання чинності цією Додатковою угодою, а також тих, що виникнуть у майбутньому (п. 6). Додаткова угода є невідємною частиною Договору оренди № 1 від 01.09.2001 р., набуває чинності з дати її підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами всіх прийнятих згідно з Договором оренди зобовязань, умови якого стають обовязковими для Сторін (п. 8).

У своїй позовній заяві Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта» вказує, що відповідач систематично несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує відшкодування земельного податку, у зв'язку з чим Балансоутримувачем постійно направляються претензії щодо погашення боргу (Претензія від 09.08.2016 р. вих. № 440; Претензія № 12 від 28.09.2016 р.; Претензія від 24.10.2016 р. вих. № 614; Претензія від 13.03.2017 р. вих. № 171).

За підрахунками позивача, станом на 24.04.2017 р. (за період з січня 2017 р. по квітень 2017 р.), згідно даних бухгалтерського обліку, заборгованість відповідача по відшкодуванню земельного податку складає суму 18416,67 грн.

Позовна вимога про стягнення з ТОВ Орбіта-Сервіс заборгованості по відшкодуванню земельного податку в сумі 18416,67 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на предявлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову (враховуючи відсутність у господарського суду права на заміну неналежного позивача належним), незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обовязку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обовязку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобовязаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом спору у даній справі є стягнення з ТОВ Орбіта-Сервіс заборгованості по відшкодуванню земельного податку в сумі 18416,67 грн.

Як вже зазначалось вище, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на те, що заявлена ним вимога направлена на захист його субєктивного матеріального права, яке виникло на підставі договору оренди № 1 від 01.09.2001р., пункт 3.4 якого (в редакції Додаткової угоди від 02.04.2007 р. до Договору) передбачає обовязок Орендаря компенсувати Орендодавцю частину плати податку на землю пропорційно орендованої площі згідно з діючим законодавством України.

Оцінивши підстави заявленого позову в частині зазначення позивачем про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач не є особою, якій належить право вимоги.

Так, дослідивши умови Договору та укладені між Сторонами Додаткові угоди, судом встановлено, що пунктом 3.4, яким передбачено обовязок Орендаря (відповідача) компенсувати Орендодавцю (позивачу) частину плати податку на землю, було доповнено Договір Додатковою угодою від 02.04.2007 р.

Разом з тим, у звязку з перетворенням КП «Палац культури «Орбіта» у Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта», 01.02.2008 р. було укладено трьохсторонню Додаткову угоду до Договору, за якою функції Орендодавця переходять до управління комунальної власності Запорізької міської ради, а Комунальний заклад «Палац культури «Орбіта» є Балансоутримувачем наданого в оренду майна.

В подальшому, 29.04.2011 року сторонами Договору оренди було укладено Додаткову угоду, згідно якої, Сторони змінили Орендодавця (Управління комунальною власності Запорізької міської ради) - на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Отже, з дати підписання Сторонами Договору Додаткової угоди від 29.04.2011 р., Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, в силу умов пунктів 2, 4 та 6 Додаткової угоди від 29.04.2011 р. до Договору прийняв на себе всі права (в тому числі права вимоги), обов'язки та відповідальність Орендодавця за Договором оренди. При цьому, права, обов'язки та відповідальність сторони по Договору оренди перейшли до Орендодавця (Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради) в тому обсязі, в якому вони належали Орендодавцю, що вибув. Також, з моменту набрання чинності Додатковою угодою від 29.04.2011 р., Орендодавець (Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради) набув право вимагати виконання від Орендаря своїх обовязків щодо Договору оренди № 1 від 01.09.2001 р. нежитлового приміщення по вул. Лермонтова, 9, які виникли до моменту набрання чинності цією Додатковою угодою, а також тих, що виникнуть у майбутньому.

Крім того, силу ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 18, 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, Орендар несе обовязок по сплаті орендної плати саме перед Орендодавцем, а не перед Балансоутримувачем майна.

Таким чином судовому захисту в силу вимог ст. ст. 1, 21 ГПК України полягає саме порушене майнове право Орендодавця за Договором, яким не є КЗ Палац культури Орбіта за умовами договору № 1 від 01.09.2001р.

Орендодавцем є Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Як вже зазначалось, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування земельного податку, яка виникла за договором № 1 від 01.09.2001р. Всупереч ст. 33 ГПК України будь-яких додаткових угод до договору оренди, в яких стороною було б визначено КЗ Палац культури Орбіта (у якості Орендодавця) до суду не надано. В додатковій угоді від 01.02.2008р. КЗ Палац культури Орбіта визначено лише, як Балансоутримувач майна. Крім того, за умовами договору оренди № 1 від 01.09.2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), Орендар несе відповідальність за неналежне виконання зобовязань лише перед Орендодавцем, але не перед Балансоутримувачем.

Таким чином, оскільки відповідач (Орендар) несе грошовий обовязок в т.ч. по відшкодуванню земельного податку саме перед Орендодавцем (Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради), але не перед КЗ Палац культури Орбіта (позивачем), тому право вимоги заборгованості по відшкодуванню земельного податку має саме Орендодавець ( а не Балансоутримувач) і тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог КЗ Палац культури Орбіта про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню земельного податку у сумі 18416,67 грн.

В даному випадку, права, або охоронювані законом інтереси позивача відповідачем ніяким чином не порушені. Позивач в даному випадку є неналежним. У звязку з чим, судом у задоволенні позову відмовляється.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Вимоги, що предявляються до доказів визначені ст.34 ГПК України. Згідно вказаної норми, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 08.06.2017 р.

Суддя М.В. Мірошниченко