ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 р. Справа № 909/301/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

Івано-Франківської області

майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, 78405

до відповідача: Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації

майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, 78405

про стягнення переплати пенсій в сумі 2690,26 грн.

За участю:

від позивача: ОСОБА_1 - головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного відділу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (довіреність № 3472/06 від 10.05.2017 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 - головний спеціаліст-юрисконсульт Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації, (доручення № 64/1/02 від 11.01.2017 р.).

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації про стягнення переплати пенсій в сумі 2690,26 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 12.04.2017 р.

В судовому засіданні 12.04.2017 р. судом оголошено перерву до 28.04.2017 р., про що представників сторін повідомлено під розписку.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2017 р. відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 17.05.2017 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в Надвірнянському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перебуває ОСОБА_3, яка отримує пенсію за віком з 20.06.2000 р. та надбавку до пенсії на непрацездатних членів сім'ї. При подачі документів для призначення пенсії заявниця вказала, що ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю. Спеціалісти відділів з виплати пенсій для опрацювання отриманих списків працюючих пенсіонерів з базою даних СПОВ формують до відділів персоніфікованого обліку та інформаційних систем і мереж запити на осіб, щодо яких необхідно з'ясувати періоди роботи. В результаті опрацювання списків виявлено, що гр. ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення України в Надвірінянському районі, як одержувач державної соціальної допомоги відповідно за Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та одержує надбавку на догляд за дитиною з 28.04.2006 р. Пенсіонер отримувала надбавку на догляд за дитиною в Управлінні праці та соціального захисту населення України в Надвірінському районі, внаслідок чого за період з 01.05.2006 р. по 31.07.2009 р. виникла переплата пенсії в сумі 2690,26 грн, яка підлягає відшкодуванню до бюджету Пенсійного фонду України. При призначенні ОСОБА_3 державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" Управлінням соціального захисту населення не витребувано необхідної інформації щодо отримання надбавки на догляд за дитиною і тим самим не вжито заходів щодо усунення подвійної виплати даної надбавки.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд у позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку у Управлінні соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації та отримувала допомогу відповідно до медичного висновку Надвірнянської центральної районної лікарні № 47 від 21.04.2006 р. на дитину-інваліда (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1) віком до 16 років з 28.04.2006 р. по 30.11.2009 р. Для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам ОСОБА_3 було подано до Управління документи, які визначені Порядком надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 р. № 226/293/169. Управління щомісячно подавало звіти позивачу згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, а тому зловживань з боку Управління не було.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

На обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перебуває ОСОБА_3, яка отримує пенсію за віком з 20.06.2000 р. та надбавку до пенсії на непрацездатних членів сім'ї.

ОСОБА_3 перебувала на обліку у Управлінні соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації та отримувала допомогу відповідно до медичного висновку Надвірінської центральної районної лікарні № 47 від 21.04.2006 р. на дитину-інваліда (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1) віком до 16 років з 28.04.2006 р. по 30.11.2009 р. Для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам ОСОБА_3 було подано до Управління наступні документи: копію паспорта та копію ідентифікаційного коду, копію гірського посвідчення, копію свідоцтва про народження, довідку Пасічнянської сільської ради від 28.04.2006 р. № 2426, медичний висновок № 47 від 21.04.2006 р., довідку Надвірнянської РДА від 04.05.2006 р. № 839, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї, довідку про склад сім'ї, заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено відповідачу претензію № 848/06 від 12.02.2016 р. з вимогою погасити заборгованість щодо переплати пенсій в сумі 2690,26 грн.

У відповідь на претензію № 588/11 від 01.03.2016 р. відповідач зазначив, претензійні вимоги необґрунтовані і такі, що задоволенню не підлягають, оскільки при призначенні пенсії працівниками Управління Пенсійного фонду в Надвірнянському районі потрібно було направити листа до управління щодо перебування на обліку ОСОБА_3

Матеріали справи не містять доказів заборгованості.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.

Державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. На дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, але не більш як по місяць досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку (ст. 4 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам").

Статтею 8 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" заява про призначення державної соціальної допомоги інваліду I чи II групи, який визнаний недієздатним, а також на дитину-інваліда подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік і місце проживання інваліда з дитинства або дитини-інваліда, документи про місце проживання батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника, який подав заяву, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку. Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день прийому заяви з усіма необхідними документами.

Згідно до ст. 16 Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" покриття витрат на виплату державної соціальної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. У Державному бюджеті України статті видатків на надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам є захищеними і фінансуються у першочерговому порядку.

Відповідно до Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 р. № 226/293/169 визначено, що для призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам подаються такі документи: заява про призначення усіх видів соціальної допомоги за формою, що затверджується наказом Мінпраці; паспорт або в разі його відсутності інший документ, що може засвідчувати особу, яка подає заяву; довідка про реєстраційний номер облікової картки платника податків оригінал та копія свідоцтва про народження дитини-інваліда; довідка з місця навчання із зазначенням факту перебування на повному державному утриманні; довідка про місце проживання інваліда з дитинства або дитини-інваліда чи копія паспорта інваліда з дитинства або дитини-інваліда з відомостями про місце проживання; довідка про місце проживання законного представника, піклувальника, який подав заяву, чи копія паспорта з відомостями про місце проживання.

Заява про призначення державної соціальної допомоги подається інвалідом з дитинства до місцевого органу з питань соціального захисту населення за місцем постійного проживання або за місцем фактичного проживання, при умові подання довідки про неодержання цієї допомоги в місцевому органі з питань соціального захисту населення за місцем постійного проживання.

На дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається законному представнику, незалежно від того, чиї дані вказані в третій графі (прізвище, ім'я, по батькові матері, батька, опікуна, піклувальника) медичного висновку про дитину-інваліда, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу.

У разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов'язані повідомити про це місцеві органи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини.

Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом.

Суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У пункті 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4 визначено, що переплатою пенсії та грошової допомоги є переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Відповідно до п. 3 загаданого вище Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії (ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Аналіз статей 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що обов'язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.

Пунктом 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна (позадоговірна) відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

При цьому, задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов, якими є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором та порушення такого правила поведінки винною особою (протиправність поведінки); наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони, вина особи, що завдала шкоду. Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна сплата пенсії відбулась внаслідок зловживань з боку Управління.

Як зазначено відповідачем, Управління щомісячно подавали звіти позивачу згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача переплати пенсій в сумі 2690,26 грн.

Стосовно судового збору суд зазначає наступне.

За змістом положень пункту 18 статті 5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, а позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

На підставі вищевикладеного у відповідності ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судовий збір", ст. ст. 11, 16, 1166, 1215 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 43, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації про стягнення переплати пенсій в сумі 2690,26 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.05.2017 р.

Суддя М. А. Шіляк