РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Справа № 906/1240/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.,

судді Дужич С.П.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 довіреність в справі;

відповідача ОСОБА_2 довіреність в справі; ОСОБА_3 довіреність в справі.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 соціальної політики України на рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 (суддя Машевська О.П.)

за позовом ОСОБА_4 соціальної політики України (м. Київ)

до ОСОБА_5 підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" (с. Дениші, Житомирського р-ну)

про стягнення 722230,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 (суддя Машевська О.П.) в задоволенні позову ОСОБА_4 соціальної політики України до комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр "Дениші" про стягнення 722 230,36 грн. відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що міністерство не довело, а суд не встановив, наявність у санаторію заборгованості за договором №13/73-ВТ на закупівлю за державні кошти від 11.06.2013 на суму 125350,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_4 соціальної політики України звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 по справі №906/1240/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що рішення господарського суду не відповідає обставинам справи та винесене судом з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що під час виконання умов договору №13/73-ВТ про закупівлю за державні кошти санаторно-курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виникло порушення державних інтересів внаслідок несплати відповідачем коштів за договором, обов`язок сплати яких встановлений відповідним правочином та чинним законодавством, що в свою чергу створює загрозу своєчасного та повного виконання соціальних функцій державою та загрозу її економічним інтересам.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 у справі № 906/1240/16 апеляційну скаргу ОСОБА_4 соціальної політики України на рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 з доданими до неї документами з підстав п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, повернуто скаржнику.

Після усунення недоліків вказаних в ухвалі від 14.03.2017 у справі № 906/1240/16, скаржник знову звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Протоколом передачі судової справи визначеному складу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/858/16 у складі: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П..

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.03.2017 №01-04/350 у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) по справі №906/1240/16 - ОСОБА_6 у період з 27.03.2017 по 31.03.2017 включно та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, у справі призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.03.2017 у справі № 906/1240/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гудак А.В., суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі колегії: головуючий суддя Гудак А.В, суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П.

10.04.2017 на адресу суду від ОСОБА_5 підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" надійшов відзив в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 соціальної політики України від 28.02.2017 №85/0/22-17 та рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 по справі №906/1240/16 залишити без змін.

18.04.2017 на адресу суду засобами електронного зв`язку від ОСОБА_4 соціальної політики України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з відсутністю можливості прибути представника Мінсоцполітики в судове засідання 20.04.2017.

Розпорядженням керівника апарату від 20.04.2017 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Демидюк О.О. та відповідно до п. 2.3.50Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/1240/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.04.2017 у справі № 906/1240/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гудак А.В., суддя Дужич С.П., суддя Олексюк Г.Є.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_4 соціальної політики України на рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Дужич С.П., суддя Олексюк Г.Є.

20.04.2017 на адресу суду від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2017 а саме: витягу з Єдиного державного реєстру відповідача від 19.04.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.04.2017 апеляційну скаргу заперечив в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача про відкладення розгляду справи та зміною складу суду, маючи на меті забезпечити розгляд справи за результатом дослідження усіх доказів по справі в їх сукупності та вжити передбачених законом засобів для встановлення належності і допустимості доказів по справі, суд дійшов висновку, що розумним для розгляду даної справи є саме строк, що має забезпечити як реалізацію процесуальних прав сторін по справі, так і повний, всебічний, об'єктивний розгляд справи та правильне вирішення господарського спору, з урахуванням ст.ст. 34, 43 ГПК України, виникла необхідність відкласти розгляд справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 розгляд справи відкладено на 18.05.2017. Зобов`язано ОСОБА_4 соціальної політики України та ОСОБА_5 підприємство "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" надати до суду в строк до 17.05.2017 обґрунтований детальний акт взаємних розрахунків щодо виконання вимог умов договору №13/73 ВТ про закупівлю за державні кошти від 11.06.2013 в якому необхідно відобразити: 1) кількість санаторно-курортних путівок наданих відповідачем на виконання п.1.1 договору; 2) розмір коштів, які фактично сплачені позивачем за надані санаторно-курортні путівки на виконання п.1.1 договору; 3) на підставі якого документа відповідач передав позивачу санаторно-курортні путівки, їх кількість та на яку суму; 4) на підставі якого документа позивач повернув відповідачу санаторно-курортні путівки, їх кількість та на яку суму; 5) розмір коштів, які надійшли позивачу від відповідача з деталізуванням (у розрізі за невикористані путівки, путівки за рахунок доплати громадян їх власними коштами, за невикористані ліжко-дні, тощо); 7) розмір коштів, які отримано позивачем від відповідача з деталізуванням (у розрізі за невикористані путівки, путівки за рахунок доплати громадян їх власними коштами, за невикористані ліжко-дні, тощо); 8) розмір коштів доплати за надані санаторно-курортні путівки громадянами; 9) розмір заборгованості відповідача перед позивачем та/або заборгованості позивача перед відповідачем за результатами виконання вимог умов договору №13/73 ВТ про закупівлю за державні кошти від 11.06.2013.

28.04.2017 на адресу суду від ОСОБА_4 соціальної політики надійшли пояснення в яких позивач зазначає, що відповідач невірно розуміє процедуру, яка передбачена п.4.4 договору №13/73 від 11.06.2013 та зазначає, що тільки після підписання актів звірки (в яких зазначено суму для повернення та погоджено обома сторонами) спочатку повертаються кошти замовнику, що перераховувались при закупівлі путівок і лише після їх повернення, на рахунок виконавця повертаються кошти доплат. Тому виходячи з цього, доплати завчасно не можуть бути перераховані виконавцю в силу п. 4.4 договору, оскільки в даному випадку буде порушено процедуру.

17.05.2017 на адресу суду засобами електронного зв`язку від ОСОБА_4 соціальної політики України надійшли пояснення з доказами надіслання на адресу відповідача акту взаємних розрахунків, в судовому засіданні 18.05.2017 надані оригінали даних пояснень з додатками .

18.05.2017 на адресу суду від ОСОБА_5 підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, зокрема акт звірки взаємних розрахунків надісланого на адресу позивача.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні 20.04.2017 та представників сторін в судовому засіданні 18.05.2017, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Волинської області від 22.02.2017 у справі № 903/130/17 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2013 між ОСОБА_4 соціальної політики України (замовник) та ОСОБА_5 підприємством Житомирським обласним лікувально-санаторним центром радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" Житомирської обласної ради (виконавець) укладено договір № 13/73-ВТ про закупівлю за державні кошти(а.с. 14-18 т.1 та а.с. 86-88 т.1).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов`язується у 2013 році надати санаторно-курортні путівки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно із специфікацією, що зазначена в додатку №1 до цього договору у порядку, встановленому цим договором, та надати відповідно за путівками послуги із санаторно-курортного лікування за відповідним профілем захворювання, а замовник зобов`язується оплатити надані санаторно-курортні путівки у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим договором.

Ціна цього договору становить 8954820,00 грн., з ПДВ.(п.3.1 договору).

При цьому, колегія суддів погоджується з зауваженням суду першої інстанції, що наданий позивачем примірник договору про закупівлю в частині змісту п.3.1 є відмінним від змісту п.3.1, що наданий відповідачем та який доданий до матеріалів справи (а.с. 86-88 т.1), оскільки п.3.1 договору про закупівлю примірника міністерства складається з двох речень, а п.3.1 договору про закупівлю примірника санаторію складається з трьох, зокрема друге речення викладене в наступній редакції:" оплата здійснюється частково за рахунок коштів Державного бюджету України та частково за рахунок доплати власних коштів громадян".

Згідно п.3.2 договору передбачає, що оплата санаторно-курортних путівок здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортному закладу виконавця.

Замовник оплачує санаторно-курортні путівки після реєстрації цього договору в органах державного казначейства по мірі надходження бюджетних коштів протягом 7 банківських днів з дня отримання від виконавця рахунку та накладної (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору, не пізніше ніж через 15 календарних днів після завершення відповідного сезону виконавець проводить звірку використання путівок з регіональними органами соціального захисту населення, які здійснювали направлення осіб за санаторно-курортними путівками, а сторони проводять звірку використання санаторно-курортних путівок за сезон, за результатами якої підписується атк про надані послуги із санаторно-курортного лікування між сторонами та здійснюється коригування оплати вартості путівок за рахунок коштів Державного бюджету України та доплати громадянами за рахунок їх власних коштів (у випадках передбачених п.п.1.2.4 та 1.2.5 цього договору). У випадку оплати вартості частини путівки за рахунок власних коштів виконавець протягом 7 робочих днів з моменту підписання акту за результатами звірки використання путівок повертає кошти державного бюджету, а замовник протягом 7 робочих днів здійснює оплату за рахунок коштів доплати громадян.

Кошти за невикористані ліжко-дні за оплаченими санаторно-курортними путівками та невикористані путівки повертаються виконавцем на реєстраційний рахунок замовника після проведення звірки використання путівок за останній сезон оздоровлення згідно із графіком заїздів за цим договором (п. 4.7 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

У разі порушення виконавцем своїх зобов`язань за цим договором замовник може вимагати сплати наступних штрафних санкцій: за прострочення виконавцем повернення суми коштів, сплаченої за рахунок коштів Державного бюджету України, за результатами звірки використання путівок за відповідний сезон відповідно до п.4.4 цього договору пені у розмірі 1% (одного) суми коштів, яка підлягала поверненню, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% (семи) від вказаної суми(п. 6.2, 6.2.1 договору).

Згідно п. 6.4 договору, підставою для застосування ОСОБА_4 пені є факт порушення Санаторієм своїх зобов'язань. Вимога про сплату штрафних санкцій оформляється замовником письмово та надсилається виконавцю протягом 10 днів з моменту виявлення факту порушення зобов'язання. У вимозі вказується пункт Договору, який порушено виконавцем, обґрунтування факту вчиненого порушення, сума штрафних санкцій та строк для добровільної їх сплати. До вимоги додається розрахунок суми штрафних санкцій.

Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2013 року, а в частині надання послуг із санаторно-курортного лікування за санаторно-курортними путівками до повного їх надання.

Пунктом 11.1 передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є додаток № 1 специфікація санаторно-курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками та засвідчений печатками сторін.

Додатком №1 до договору про закупівлю за державні кошти від 11.06.2013 №13/73-ВТ передбачена специфікація санаторно-курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в якій зазначено кількість путівок 2163; вартість 1 ліжко-дня 230,00 грн.; вартість 1 путівки з ПДВ 4140,00 грн., розмір ПДВ 690,00 грн. та загальна вартість путівок з ПДВ - 8954820,00 грн., в т.ч. ПДВ 1492470,00 грн.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, колегією суддів встановлено, що згідно з специфікацією, відповідач зобов`язався надати позивачу 2163 путівки загальною вартістю 8954820,00 грн.

Згідно накладних №55 від 14.06.2013 та №72 від 05.08.2013 ОСОБА_5 підприємством «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші» Житомирської обласної ради передано ОСОБА_4 соціальної політики України путівки у кількості 2163 шт. (а.с. 26, 29 т.1).

ОСОБА_4 соціальної політики України перераховані кошти за придбання даних путівок на загальну суму 7439580,00 грн., наступними платіжними дорученнями №91 від 20.08.2013 на суму 1490400,00 грн., № 333 від 18.12.2013 на суму 4446360,00 грн., №334 від 18.12.2013 на суму 1502820,00 грн. (а.с. 27, 28, 30 т.1).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що загальний розмір перерахованих коштів є менший ніж зазначено у п. 3.1 договору та додатку №1 (специфікації) 8954820,00 грн.

На виконання п. 4.4 договору, сторонами підписані та скріплені печатками акти звірки використання санаторно-курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за сезон «Літо» 2013 року, сезон «Осінь», перенесених путівок із сезону «Літо» на сезон «Осінь» 2013 року та коригуючий акт за сезон «Осінь» 2013 року, за якими на думку позивача заборгованість відповідача становить 1818564,00 грн..

Водночас позивач зазначає, що відповідач з врахування повернення коштів 30.12.2013 у розмірі 1693214,00 грн., заборгував позивачу 125350,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що платіжним дорученням №1394 від 30.12.2013 ОСОБА_5 підприємством «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення «Дениші» Житомирської обласної ради повернуто на рахунок позивача кошти за невикористані путівки 997740,00 грн., коригування вартості путівок за рахунок доплат громадян їх власних коштів 681674,00 грн., за невикористані л/дні 13800,00 грн. згідно договору № 13/73-ВТ від 11.06.2013 в т.ч. ПДВ 282202,33 грн. на загальну суму 1693214,00 грн. (а.с. 120 т.1).

Крім того, ОСОБА_4 соціальної політики України повернуто відповідачу не використані путівки на суму 2512980,00 грн., що підтверджуються накладними №855 від 25.12.2013 на суму 1515240,00 грн., №14 від 23.01.2014 на суму 4140,00 грн., №61 від 18.03.2014 на суму 993600 грн. (а.с. 92-95 т.1).

Поряд з цим, у вищезгаданих актах звірки зазначено, що на рахунок позивача підлягали поверненню 31510,00 грн. за невикористані ліжко/дні.

Судова колегія відзначає, що судом було зобов`язано сторін зробити акт звірки взаєморозрахунків (а.с.48-49 т.2).

Наданий в судовому засіданні 18.05.2017 актом звірки взаєморозрахунків, що підписаний сторонами, відображені різні суми заборгованості (а.с.48-49 т.2).

Так, позивачем визначено, що борг становить 125350,00 грн., відповідно до акту звірки 20.03.2014 за сезон "Літо" 2013 року 251344,00 грн., акту звірки 20.03.2014 перенесених путівок із сезону "Літо" на сезон "Осінь" 2013 року 519409,00 грн., коригуючий акт звірки 07.04.2014 за сезон "Осінь" 2013 року 1047811,00 грн. (загальна сума 1818564,00 грн.). За випискою по рахунку за 30.12.2013 КП ЖОЛСЦРЗ "Дениші" повернуло на бюджетний рахунок Мінсоцполітики 1693214,00 грн. Так КП ЖОЛСЦРЗ "Дениші" погасило частину боргу перед позивачем (1818564,00 грн. - 1693214,00 грн.= 125350,00 грн.) з якого залишок несплаченого боргу складав 125350,00 грн. У зв`язку з тим, що борг у сумі 125350,00 грн. не було сплачено відповідачем, позивач, у зв`язку з порушенням терміну повернення суми коштів частини вартості путівок за рахунок власних коштів, відповідно до пункту 6.2.1 договору нараховувались штрафні санкції (пені) у сумі 596880,36 грн., які відображені в рахунках-фактурах №22 від 14.05.2014, №114 від 01.10.2014, №170 від 15.12.2014, №12 від 02.03.2015, №50 від 12.05.2015, №71 від 17.06.2015, №87 від 10.07.2015, №97 від 07.08.2015, №109 від 10.09.2015, №161 від 12.10.2015, які направлялись відповідачу.

Згідно даних відповідача, які наведені в даному акті звірки, зазначено, що ОСОБА_4 соціальної політики України зобов`язувалось перерахувати за надані 2163 путівок, кошти в розмірі 8954820,00 грн. В свою чергу, ОСОБА_4 соціальної політики України було сплачено кошти за їх придбання в сумі 7439580,00 грн. Платіжним дорученням №1394 від 30.12.2013 р. КП ЖОЛСЦРЗ "Дениші" повернуло на бюджетний рахунок Мінсоцполітики України суму 1693214,00 грн. При цьому, ОСОБА_4 повернуті невикористані путівки по договору на суму 2512980,00 грн. Крім того, за невикористані (не відбуті) ліжко/дні підлягала поверненню сума в розмірі 31510, 00 грн. Тобто, враховуючи викладене в ході виконання договору надано послуг (8954820,00 - 2515980 - 17710 (акт за сезон "Літо") - 7590, 00(акт за сезон "Літо" на сезон "Осінь"- 6210,00(коригуючий акт за сезон "Осінь") = 6410330) на суму 6410330,00 грн.

Отже, як встановлено колегією суддів вартість наданих відповідачем послуг із санаторно-курортного лікування складає 6410330,00 грн. і яка не заперечується позивачем, про що і зазначено в графі "Всього відповідачем надано послуг по договору №13/73ВТ" акту звірки взаєморозрахунків".

Матеріали справи також містять рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2014 по справі №910/21707/13 за позовом ОСОБА_5 підприємства «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту «Дениші» до ОСОБА_4 соціальної політики України про стягнення 2 242 730, 00 грн. за яким стягнуто з ОСОБА_4 соціальної політики України на користь ОСОБА_5 підприємства Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту "Дениші" борг в сумі 663 964, 00 грн. з посиланням на договір про закупівлю за державні кошти №13/73-ВТ, укладений між сторонами спору 11 червня 2013 року (а.с. 98-102 т.1) Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 р. №8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі „Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу „Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 28.01.2014 у справі №910/21707/13, у відповідності до ст. 35 ГПК України, мають преюдиціальне значення при вирішенні даного спору.

Даним судовим рішенням надано оцінку умовам договору п. 3.1 договору про закупівлю за державні кошти №13/73-ВТ, який був викладений в наступній редакції: "3.1 Ціна цього Договору становить 8954820,00 грн. (вісім мільйонів дев`ятсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять грн. 00 коп.), з ПДВ. Оплата здійснюється частково за рахунок коштів Державного бюджету України та частково за рахунок доплати власних коштів громадян. Розрахунок ціни Договору наведено у Додатку №1 до цього Договору."

Рішенням суду, також встановлено, що : санаторій виконав передбачені п. 5.3. Договору про закупівлю свої зобов'язання перед міністерством, надав графік заїздів громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за санаторно-курортними путівками, що підтверджується накладними №55 від 14.06.2013 та № 72 від 05.08.2013, а міністерство не виконало передбачені п. 5.1. договору про закупівлю зобов'язання, внаслідок чого згідно довідки № 32 від 28.01.2014р., дебіторська заборгованість міністерства за надання санаторно-курортних послуг станом на 28.01.2014 становить 663964,00 грн.(а.с. 98-102 т.1)

Крім того, даним рішенням суду встановлено, що позивачем ОСОБА_5 підприємством «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту «Дениші» доведено належне виконання своїх зобов'язань за договором, що не заперечується відповідачем ОСОБА_4 соціальної політики України.

Колегія суддів відзначає, що з огляду на положення процесуального законодавства виконання відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю за державні кошти №13/73-ВТ, встановлена іншим судовим актом, зокрема рішенням господарського суду міста Києва від 28.01.2014 у справі №910/21707/13, а тому не підлягає повторному доведенню під час розгляду справи №906/1240/16.

Однак, позивач стверджує про наявність у відповідача зобов'язання в сумі 125350,00 грн. на підставі акту звірки від використання санаторно-курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від за сезон "літо" 2013 року 251 344,00 грн., згідно акту перенесених путівок із сезону "літо" на сезон "осінь" 2013 року 519409, 00 грн. та згідно коригуючого акту від за сезон "осінь" 2013 року, загалом в сумі 1 818564, 00 грн., а оскільки відповідач частково повернув кошти в сумі 1693214,00 грн., то залишок заборгованості складає 125350,00 грн.

Відповідач на противагу позиції позивача, зазначає що в під час виконання умов договору на закупівлю, не отримував кошти від громадян (доплата за путівку), а доплата вартості путівок, зокрема, в сумі 125350,00 грн., здійснювалась безпосередньо самими громадянами на рахунки регіональних органів соціального захисту населення, а не на рахунки відповідача.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за №796-12 від 28.02.1991р. визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

За змістом ст. 21-23 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено, що для осіб, які віднесені до категорії 2 передбачено щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам чи закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні.

Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно для громадян, які віднесені до категорії 3-4 передбачені передбачений порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі 70 та, відповідно, 50 процентів середньої вартості путівки.

Пунктом 13 Порядку КМУ від 27.03.2013р. за №261 "Деякі питання організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (який втратив чинність та який був чинним на час виникнення правовідносин) передбачено, що оплата послуг із санаторно-курортного лікування або відпочинку, наданих постраждалим особам та потерпілим дітям, здійснюється відповідно до умов договорів шляхом безготівкового перерахування грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам чи закладам відпочинку.

Колегією суддів встановлено, що громадяни, які віднесені до категорії 3-4 здійснили доплату вартості санаторно-курортних путівок за рахунок власних коштів, однак не на розрахунковий рахунок відповідача, а на відповідні казначейські рахунки.

Даний факт встановлений наступними листами, а саме: Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА в якому зазначено, що протягом 2013 було здійснено перерахунок коштів постраждалих осіб, які здійснювали доплату путівок за власний рахунок до ОСОБА_4 соціальної політики України, а саме: 19.08.2013 - 8280, 00, 19.09.2013 - 4140, 00 грн., 18.10.2013 - 4140, 00 грн. (а.с. 143); Департаменту соціального захисту населення Миколаївської ОДА в якому зазначено, що доплата вартості путівок від постраждалих за рахунок власних коштів у 2013 не здійснювалась (а.с. 144); Департаменту соціального захисту населення Рівненської ОДА в якому зазначено про відсутність заборгованості, оскільки у 2013 як доплати за санаторно-курортні путівки від громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, 3 і 4 категорії в розмірі 30 або 50 відсотків у повному обсязі перераховано згідно реєстрів на казначейський рахунок ОСОБА_4 соціальної політики(а.с. 145); Департаменту соціального захисту населення Волинської ОДА Волинської ОДА в якому зазначено, що у 2013 перерахував доплати за рахунок власних коштів постраждалих громадян 30 відсоткову доплату за 14 путівок на суму 17 338, 00 грн. до ОСОБА_4 соціальної політики в повному обсязі(а.с. 146); Департаменту соціального захисту населення Хмельницької ОДА в якому зазначено, що у 2013 направлено на лікування 4 громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до категорії 2 без доплат вартості санаторно-курортних путівок(а.с. 147); Департаменту соціального захисту населення Тернопільської ОДА в якому зазначено про відсутність заборгованості та вказала про те, що ними не проводилось здійснення доплат за рахунок власних коштів громадян (а.с. 148); Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА в якому зазначено, що у 2013 надійшло 5 путівок, які були використані в повному обсязі громадянами, віднесених до категорії 2 (а.с. 155); Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА в якому зазначено, що у 2013 ними було використані путівки для громадян, віднесених до категорії 2, тобто без внесення ними доплати за рахунок власних коштів (а.с. 157); Департаменту соціального захисту населення Харківської ОДА в якому зазначено, зокрема про відсутність доплат на рахунок відповідача (а.с.158); Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА в якому зазначено, що у 2013 путівки були надані громадянам, які належали до 2 категорії, тому доплата вартості путівок не здійснювалась (а.с. 159); Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА в якому зазначено про отримання путівки у 2013 та яка була надана громадянину, віднесеного до категорії 2 (а.с. 160); Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА в якому зазначено, що доплату вартості путівок постраждалим громадянам за рахунок власних коштів у 2013 не здійснювалась (а.с. 161).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на встановлення рішенням господарського суду міста Києва від 28.01.2014 у справі №910/21707/13, яке набрало законної сили, належного виконання ОСОБА_5 підприємством «Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту «Дениші» своїх зобов'язань за договором про закупівлю за державні кошти №13/73-ВТ.

Оскільки, позивачем не доведено належними доказами у відповідності до ст. ст. 32, 33 ГПК України наявність заборгованості за доплату вартості путівок за рахунок власних коштів в сумі 125350,00 грн., як наслідок безпідставне нарахування штрафних санкцій (пені) в сумі 596880,36 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,102,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 у справі № 906/1240/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 соціальної політики України без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючого суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Дужич С.П.