ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017 р. Справа № 917/546/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда", вул.Сумська, 97А, м.Ромни, Роменський район, Сумська область, 42004

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річен Груп", вул.Дмитра Коряка, 3, м.Полтава, Полтавська область, 36003

про стягнення 179 831,80 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 03.04.17р., ОСОБА_2, дов. від 03.04.2017р.

від відповідача: не зявився

Розглядається позов про стягнення 179 831,80 грн. заборгованості за договором поставки № 12-ГМ від 17.11.2016р.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

18.05.2017р. через канцелярію суду позивачем надані розрахунок заборгованості, докази направлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих матеріалів за адресою реєстрації, клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 6416 від 18.05.2017р.).

Зокрема, позивач, у клопотанні про зменшення розміру позовних вимог повідомив про сплату відповідачем 10 000 грн., які не враховані при подачі позову, та просив суд стягнути з відповідача стягнення 169 831,80 грн. заборгованості за договором поставки № 12-ГМ від 17.11.2016р.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обовязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Заяви про збільшення та зменшення позовних вимог приймаються судом. Подальший розгляд справи проводиться в межах зменшених позовних вимог, згідно клопотання, поданого 18.05.2017р.

В судове засідання 23.05.2017р. позивачем надані додаткові докази для залучення до матеріалів справи (вх. № 6629 від 23.05.2017р.).

Представники позивача наполягають на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач відзив на позов не надав, явку представника в засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.05.2017р. (вул.Дмитра Коряка, 3, оф.717, м.Полтава, Полтавська область, 36003), повернулася до суду з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вказане, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Судом враховано, що згідно зі ст.77 ГПК України неявка представників сторін у судове засідання кваліфікується підставою для відкладення розгляду справи у випадку, якщо з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача у судове засідання 23.05.2017р. не унеможливлює розгляд справи № 917/546/17, відтак не є підставою для відкладення розгляду справи за ст.77 ГПК України.

У п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою, неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

За даних обставин, враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників позивача, суд встановив:

17 листопада 2016 року між ТОВ «ЕСКАНДА» (далі Позивач) та ТОВ «Річен Груп» (надалі Відповідач) уклали Договір поставки № 12-ГМ на заправку автомобілів стисненим газом (метан) (надалі Договір).

Згідно п. 1 Договору: Продавець виконує заправку автомобілів Покупця стисненим газом (метан) (згідно пред'явлених подорожніх листів) за договірною ціною, в необхідній для Покупця кількості, з подальшою відміткою кількості відпущеного газу (метан) в подорожніх листах (накопичувальних забірних відомостях).

Згідно п. З Договору: Покупець оплачує вартість заправки газом (метан) у формі передоплати, виходячи із приблизної кількості необхідних заправок в місяць. Можливе відстрочення платежу за домовленістю сторін, тоді п. 5 не застосовується.

Згідно п, 8 Договору: Строк дії цього Договору встановлюються з моменту підписання до до 31.12.2016року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення.

Згідно п. 10. Договору: У випадку якщо жодна із Сторін не повідомить іншу Сторону про бажання припинити дію Договору, цей договір вважається автоматично пролонгованим до кінця наступного року.

Як зазначає позивач, відповідно до умов Договору відповідач у нього придбав товар на загальну суму 259589 грн. 70 коп., а саме: за листопад 2016 року 1041 м3 газу на загальну суму І6053 грн. 50 коп.; за грудень 2016 року 3986 м3 газу на загальну суму 53811 грн.; за січень 2017 року 4746 м3 газу на загальну суму 64071 грн.; за лютий 2017 року 5960 м3 газу на загальну суму 91784 грн.; за березень 2017 року 2413 м3 газу на загальну суму 35870 грн. 20 коп.

В підтвердження вказаного позивач надав Видаткові накладні № 137 від 30.11.2016р., № 149 від 31.12.2016р., № 10 від 31.01.2017р., № 18 від 28.02.2017р., № 22 від 10.03.2017р.

За твердженням позивача, відповідачем було частково сплачено вартість отриманого товару на загальну суму 89 754,90 грн.

За даними позивача, заборгованість відповідача становить 169831,80 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 169 831,80 грн. заборгованості за договором поставки № 12-ГМ від 17.11.2016р.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що відповідно до видаткових накладних № 137 від 30.11.2016р., № 149 від 31.12.2016р., № 10 від 31.01.2017р., № 18 від 28.02.2017р., № 22 від 10.03.2017р. підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 259 589,70 грн.

В процесі розгляду справи відповідач не спростовував факт отримання від позивача товару у обсягах, зазначених позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором поставки виконав частково, сплативши 89 754,90 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 169 831,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Річен Груп", вул.Дмитра Коряка, 3, м.Полтава, Полтавська область, 36003 (код 40886947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Есканда", вул.Сумська, 97А, м.Ромни, Роменський район, Сумська область, 42004 (код 39147514) 169 831,80 грн. боргу, 2547,48 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.05.2017р.

Суддя Киричук О.А.