КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 910/22219/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

при секретарі Вінницькій О.В.

За участю представників:

За участю представників:

від позивача: Ягодка О.О. - представник за довіреністю № 190 від 24.06.2016

від відповідача: Сорокіна І.В. - представник за довіреністю від 17.01.2017

від третьої особи 1: не з'явились

від третьої особи 2: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2017

у справі № 910/22219/16 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай»

2. Публічне акціонерне товариство «Одеський коровай»

про зобов'язання визнати вимоги та включити до проміжного ліквідаційного балансу

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов'язання відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати вимоги позивача та включити до проміжного ліквідаційного балансу відповідача вимоги в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2017, повний текст якого складений 06.02.2017, у справі № 910/22219/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що:

- за умовами укладеного між позивачем та відповідачем 22.05.2012 договору застави цінних паперів, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трубніковою І.О. за реєстровим № 636, відповідач, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договорами про відкриття кредитної лінії № 17-В/10 та № 18-В/10 від 24.06.2010 (укладені позивачем та Публічним акціонерним товариством «Одеський коровай») та № 26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012 (укладений позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай»), передав у заставу визначені в п. 3.1 вказаного договору цінні папери;

- позичальники за договорами про відкриття кредитної лінії № 17-В/10 та № 18-В/10 від 24.06.2010 та № 26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012 свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними, а також пені виконували неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 грн;

- позивач неодноразово (16.04.2015 №3653/5/28-2, 24.04.2015 №3972/5/28-2) направляв відповідачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, що підтверджується фіскальними чеками від 16.04.2015, від 24.04.2015, кур'єрською накладною №2481164, описами вкладення у цінні листи від 16.04.2015, від 24.04.2015, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 05.05.2015;

- в офіційному спеціалізованому друкованому засобі масової інформації «Бюлетень державної реєстрації» № 46 від 26.05.2016 оприлюднено відомості про прийняття засновниками відповідача рішення про припинення юридичної особи в результаті ліквідації, строк заявлення вимог кредиторами - 26.07.2016, з огляду на що 26.07.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання вимог кредитора в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.07.2016. та фіскальним чеком від 26.07.2016, яку останній, в порушення вимог 105 ЦК України, у тридцятиденний строк не розглянув та не задовольнив, а відтак, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ліквідаційною комісією відповідача, всупереч вимог 105, 111, 112 ЦК України, не було розглянуто заяви позивача та не надано доказів включення його грошових вимог у розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 грн. до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, а тому позовні вимоги позивача про зобов'язання визнати вимоги та включити до проміжного ліквідаційного балансу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас суд першої інстанції зазначив про те, що у відзиві на позовну заяву відповідач послався на те, що станом на 14.12.2016 року вимоги позивача окремо включені до реєстру кредиторів як забезпечені заставою, загальна заборгованість яких складає: 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 грн., проте матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 ГПК України, на підтвердження надання відповідачем доказів розгляду заяви позивача від 26.07.2016 й надання позивачу відповіді з розгляду його кредиторської вимоги у передбачений чинним законодавством України строк.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва № 910/22219/16 від 01.02.2017 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що при прийнятті судом першої інстанції рішення порушені норми процесуального та матеріального права.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- судом першої інстанції невірно застосовані норми ст.ст. 15 та 16 ЦК України, оскільки відсутнє порушене, невизнане або оспорювань право позивача;

- позивач не є кредитором відповідача, а є заставодержателем простих іменних акцій ПАТ «Кримхліб», ПАТ «Одеський каравай» та ПАТ «Сімферопольський комбінат хлібопродуктів», власником яких є відповідач, а відтак, відповідно до укладеного договору застави цінних паперів вимоги позивача підлягають задоволенню саме за рахунок предмету застави, тобто проданого в ліквідаційній процедурі предмету забезпечення;

- з відзиву, наданого відповідачем, вбачається, що вимоги позивача окремо включені до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою, та будуть задоволені у першу чергу відповідно до чинного законодавства за рахунок продажу предмету застави. На підтвердження факту включення спірних вимог до відповідного реєстру відповідачем до апеляційної скарги додано копії наказу № 2/08 від 08.08.2016 та витягу з реєстру вимог кредиторів відповідача;

- у рішенні зазначено, що відповідно до інформації, розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай» є: 83086, Донецька область, м. Донецьк, проспект Лагутенка, 13, кабінет 30, проте щодо вказаної особи 26.01.2015 Господарським судом Запорізької області порушено справу № 908/130/15-г про банкрутство, ухвалою від 15.12.2016 у якій визначено адресу для листування ТОВ «ТД «Золотий урожай»: 84207, Донецька область, м. Дружківка, вул. Л.Чайки, 56, а відтак, висновок суду про належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання є невірним.

Ухвалою від 09.03.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді Буравльов С.І., Андрієнко В.В. Товариству з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» у справі № 910/22219/16.

Під час розгляду справи колегія суддів неодноразово змінювалась, що відображено в відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 11.04.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., Баранець О.М., Пашкіна С.А. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство «Одеський коровай».

Ухвалою від 21.04.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Баранець О.М., Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» у справі № 910/22219/16 прийнято до свого провадження.

Під час апеляційного перегляду справи відповідачем та позивачем до апеляційної скарги додані документальні докази, які були відсутні у розпорядженні суду першої інстанції, без обґрунтування неможливості їх подачі суду першої інстанції в порядку ст. 101 ГПК України, проте, враховуючи обставини справи, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх позовних та апеляційних вимог, та обставини, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх заперечень щодо вказаних вимог, колегія суддів вважає за доцільне, для об'єктивного і правильного вирішення спору сторін, розглядати справу по суті з врахуванням всіх наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі і наданих сторонами під час апеляційного перегляду справи.

Треті особи представників в жодне судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що явка представників учасників судового засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників третіх осіб за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

06.03.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, як банк та третя особа 1 як позичальник уклали договір про відкриття кредитної лінії № 26-Н/12/24/ЮО/KL (далі Кредитний договір 1) (а.с. 18-30 т.1), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в іноземній валюті - доларах США та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає Позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Сторонами неодноразово укладались Договори про внесення змін до Кредитного договору 1 (а.с.33-46 т. 1).

Зі змісту Кредитного договору 1 зі змінами та доповненнями слідує, що:

- ліміт кредитної лінії складає 20 000 000 доларів США, Ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно за відповідним графіком (п. 1.2);

- розмір процентів за користування кредитом в перший рік кредитування визначається в порядку, передбаченому в Додатку №1 до цього договору; з другого року кредитування і до закінчення терміну дії договору тип процентної ставки, яка застосовується в цьому договорі - змінювана процентна ставка (п. 1.3);

- останній день дії кредитної лінії - 03.03.2017 (п. 1.4);

- банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміт кредитної лінії. Кожний транш надасться на підставі окремої додаткової угоди до цього договору у строк не пізніше 3 (трьох) днів з дня її укладення (п. 4.2);

- позичальник зобов'язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості (6.1);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахування процентів (п. 6.2);

- проценти, нараховані відповідно до п. 6.1-6.2 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих днів, наступних за днем закінчення періоду. При цьому, під періодом сторони в цій ст. 6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з 16 числа кожного місяця, і закінчується в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються). Сторони домовились, що у випадку, якщо дата початку періоду припадає на вихідний день, сторони вважатимуть датою початку періоду наступний робочий день місяця. (п.6.3);

- проценти, нараховані за період, в якому відповідно до п. 1.4 цього договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту (п. 6.4).

- банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права, передбачені законом України та/або цим договором та/або договорами забезпечення у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором (п.п. «д» п. 8.3);

- повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюються в валюті, в якій надається кредит (п. 9.1);

- за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальником за цим договором, банк має право вимагати сплати позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення:

а) за прострочення строку/ів повернення кредиту;

б) за прострочення строку/ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку/ів сплати комісій, які визначені ст. 5 цього договору (п. 10.1).

З наданої позивачем копії меморіального валютного ордеру № 7939733 від 19.03.2012 (а.с. 83 т. 1) слідує, що на виконання умов Кредитного договору 1 позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Золотий урожай» видані кредитні кошти в сумі 20 000 000 доларів США.

Водночас з виписки по особовим рахункам (а.с. 57-82 т. 1) слідує, що позичальник за Кредитним договором 1 свої обов'язки по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами виконував неналежним чином.

Факт наявності заборгованості за Кредитним договором 1 встановлена рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.11.2015 у справі №144/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Золотий Урожай» про звернення стягнення на предмет застави, залишеним без змін на ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі №910/2594/16.

24.06.2010 Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, як банк та Відкрите акціонерне товариство «Одеський коровай», яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Одеський коровай» (третя особа 2), як позичальник уклали договір про відкриття кредитної лінії № 17-В/10 (далі Кредитний договір 2) (а.с. 84-92 т. 1), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в російських рублях та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором, позичальник, у свою чергу зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у п. 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору.

Сторонами неодноразово укладались Договори про внесення змін до Кредитного договору 2 (а.с.93-132 т. 1).

Зі змісту Кредитного договору 2 зі змінами та доповненнями слідує, що:

- ліміт кредитної лінії на 30.06.2010 року складає 327 908 186 російських рублів, ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно згідно з графіком (п. 1.2) (вподальшому при укладення додаткових угод сторонами зменшувався розмір кредитної лінії - примітка суду);

- процентна ставка за користування кредитом в іноземній валюті (російський рубль) до 30.09.2012 складає 14% річних. Процентна ставка за користування кредитом в національній валюті (гривні) до 30.09.2012 складає 18% річних. Починаючи з 01.10.2012 тип процентної ставки застосовуваний в цьому договорі - змінювана процентна ставка (п. 1.3);

- останній день дії кредитної лінії - 31.12.2016 (п. 1.4);

- банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміт кредитної лінії. Кожний транш надасться на підставі окремої додаткової угоди до цього договору у строк не пізніше 3 (трьох) днів з дня її укладення (п. 4.2);

- позичальник зобов'язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості (6.1);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахування процентів (п. 6.2);

- проценти, нараховані відповідно до п. 6.1-6.2 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 10 робочих днів, наступних за днем закінчення періоду. При цьому, під періодом сторони в цій ст. 6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з з того числа місяця, в якому був укладений цей договір і закінчується в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються) (п.6.3);

- проценти, нараховані за період, в якому відповідно до п. 1.4 цього договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту (п. 6.4).

- банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права, передбачені законом України та/або цим договором та/або договорами забезпечення у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором (п.п. «д» п. 8.3);

- повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюються в валюті, в якій надається кредит (п. 9.1);

- за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальником за цим договором, банк має право вимагати сплати позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення:

а) за прострочення строку/ів повернення кредиту;

б) за прострочення строку/ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку/ів сплати комісій, які визначені ст. 5 цього договору (п. 10.1).

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується факт отримання кредитних коштів за Кредитним договором 2 та неналежного виконання позичальником за Кредитним договором 2 своїх обов'язків по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

24.06.2010 Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, як банк та Відкрите акціонерне товариство «Одеський коровай», яке змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Одеський коровай», як позичальник (третя особа 2) уклали договір про відкриття кредитної лінії № 18-В/10 (далі Кредитний договір 3) (а.с. 133-141 т. 1), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в російських рублях та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором, позичальник, у свою чергу зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у п. 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору.

Сторонами неодноразово укладались Договори про внесення змін до Кредитного договору 3 (а.с.145-177 т. 1).

Зі змісту Кредитного договору 3 зі змінами та доповненнями слідує, що:

- ліміт кредитної лінії станом на дату укладення Кредитного договору 3 складає 20 551 153,02 російських рублів,ліміт кредитної лінії зменшується щомісячно згідно з графіком (п. 1.2) (вподальшому при укладення додаткових угод сторонами збільшувався розмір кредитної лінії - примітка суду);

- процентна ставка за користування кредитом в іноземній валюті (російський рубль) до 30.09.2012 складає 14% річних. Процентна ставка за користування кредитом в національній валюті (гривні) до 30.09.2012 складає 18% річних. Починаючи з 01.10.2012 тип процентної ставки застосовуваний в цьому договорі - змінювана процентна ставка (п. 1.3);

- останній день дії кредитної лінії - 31.12.2016 (п. 1.4);

- банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміт кредитної лінії. Кожний транш надасться на підставі окремої додаткової угоди до цього договору у строк не пізніше 3 (трьох) днів з дня її укладення (п. 4.2);

- позичальник зобов'язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості (6.1);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахування процентів (п. 6.2);

- проценти, нараховані відповідно до п. 6.1-6.2 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих днів, наступних за днем закінчення періоду. При цьому, під періодом сторони в цій ст. 6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з 16 числа кожного місяця, і закінчується в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються) (п.6.3);

- проценти, нараховані за період, в якому відповідно до п. 1.4 цього договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту (п. 6.4).

- банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права, передбачені законом України та/або цим договором та/або договорами забезпечення у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором (п.п. «д» п. 8.3);

- повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюються в валюті, в якій надається кредит (п. 9.1);

- за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальником за цим договором, банк має право вимагати сплати позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення:

а) за прострочення строку/ів повернення кредиту;

б) за прострочення строку/ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку/ів сплати комісій, які визначені ст. 5 цього договору (п. 10.1).

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується факт отримання кредитних коштів за Кредитним договором 3 та неналежного виконання позичальником за Кредитним договором 3 своїх обов'язків по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений позивачем та відповідачем Кредитний договір є кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

З огляду на неналежне виконання третіми особами своїх зобов'язань за спірними кредитними договорами, позивач, користуючись правом, наданим йому п.п. «д» п. 8.3 вказаних договорів, звернувся до третіх осіб з відповідними повідомленнями-вимогами про дострокове повернення всіх сум заборгованості за такими договорами (кредит, відсотки та пеня) (а.с. 195-206 т.1)

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 572 ЦК України встановлює, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 1, Кредитним договором 2 та Кредитним договором 3 Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, як заставодержатель та відповідач як заставодавець 22.05.2012 уклали договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трубніковою І.О. за реєстровим №636 (далі Договір застави) (а.с. 181-186 т. 1).

Сторонами неодноразово укладались Договори про внесення змін до Договору застави (а.с.187-194 т. 1).

Відповідно до п. 3 Договір застави предметом застави є цінні папери, а саме:

- прості іменні акції ПАТ «Кримхліб» у кількості 6 159 576 шт., міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UА, номінальна вартість одного ЦП - 0,25 грн., загальна номінальна вартість ЦП, що передаються в заставу - 1 539 894 грн.;

- прості іменні акції ПАТ «Одеський каравай» у кількості 7 700 941 шт., міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UА, номінальна вартість одного ЦП - 0,25 грн., загальна номінальна вартість ЦП, що передаються в заставу - 1 925 235,25 грн.;

- прості іменні акції ПАТ «Сімферопольський комбінат хлібопродуктів» у кількості 3 552 569 шт., міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UА, номінальна вартість одного ЦП - 0,25 грн., загальна номінальна вартість ЦП, що передаються в заставу - 888 142,25 грн.

Пунктом 4.2.3 Договору застави визначено, що позивач має право за рахунок предмету застави задовольнити всі свої вимоги у відповідності з цим договором, в тому числі шляхом прийняття предмета застави у власність після одержання предмету застави у своє володіння у випадках та порядку, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України .

Згідно з п. 4.2.5 Договору застави позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань, зазначених в ст. 2 цього договору (в тому числі і зобов'язань за спірними кредитними договорами - примітка суду), забезпечених предметом застави у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави позивач має право задовольнити свої вимоги за спірними кредитними договорами у повному обсязі, що визначається на момент фактичного відшкодування.

Згідно з п. 6.2 Договору застави позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання боржником будь-якого із зобов'язань, забезпечених заставою, вони не будуть виконані або будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 6.3 Договору застави встановлено, що позивач набуває право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитними договорами, а якщо його вимога не буде задоволена відповідачем протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення позивачем відповідачу вказаної вимоги, - звернути стягнення на предмет застави у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання відповідачем будь-якого із зобов'язань за цим договором та/або боржником будь-якого із зобов'язань передбачених основними договорами.

З огляду на невиконання третіми особами зобов'язань за Кредитними договорами про дострокове повернення всіх сум заборгованості за такими договорами (кредит, відсотки та пеня), позивач звернувся до відповідача з відповідними повідомленнями про порушення забезпеченого обтяженнями зобов'язання № 3972/5/28-2 від 24.04.2015, № 3653/5-28-2 від 16.04.2015, № 3638/5/28-2 від 16.04.2015, копії яких з відповідними доказами направлення долучені позивачем до матеріалів справи (а.с. 207-224 т. 1).

Відповідач на вказані повідомлення не відповів, жодних коштів позивачу не перерахував.

Сторонами не заперечується, що в офіційному спеціалізованому друкованому засобі масової інформації «Бюлетень державної реєстрації» № 46 від 26.05.2016 оприлюднено відомості про прийняття засновниками відповідача рішення про припинення юридичної особи в результаті ліквідації, строк заявлення вимог кредиторами - 26.07.2016.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу»:

- заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

- у разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Аналогічні положення містяться у ст. 590 ЦК України.

26.07.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою з кредиторськими вимогами (претензіями кредитора) від 25.07.2016 (а.с. 20-28 т. 1), в якій просив визнати вимоги позивача до відповідача в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 коп. На доказ направлення цієї вимоги до матеріалів справи залучено копії опису вкладення та фіскального чеку № 2055 від 26.07.2016 (а.с. 245 т. 1).

З огляду на вказані обставини, позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, з чим колегія суддів погодитись не може з огляд на таке.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Отже, виходячи зі приписів чинного законодавства вимоги, які забезпечені заставою підлягають задоволенню виключно в межах вартості заставленого майна, а відтак, включення до проміжного ліквідаційного балансу відповідача вимог в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 коп. без зазначення про те, що такі вимоги мають бути задоволені виключено за рахунок предмета застави за Договором застави, як того вимагає позивач, не відповідає положенням чинного законодавства та фактично призведе до збільшення обсягу відповідальності відповідача як заставодавця.

Вказані обставини не були враховані позивачем при звернення до суду з цим позовом, вимоги якого сформульовані саме таким чином, що при їх задоволенні відповідач фактично має відповідати перед позивачем не лише в межах заставного майна, що не відповідає положенням чинного законодавства.

Зазначені обставини також не враховані й судом першої інстанції при винесенні рішення у цій справі.

Статтею 105 ЦК України встановлено, що:

- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію (ч. 1);

- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи (ч. 3);

- до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (ч. 4);

- строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ч. 5);

- кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (ч 6).

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч. 8 ст. 111 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Як слідує з наданих відповідачем апеляційному суду доказів, а саме наказу ліквідатора-голови ліквідаційної комісії відповідача № 2/08 від 08.08.2016 та витягу з реєстру вимог кредиторів відповідача, спірні кредиторські вимоги позивача в розмірі 24 414 801,03 доларів США, 311 258 434,85 російських рублів та 179 157 590,28 коп. включені до реєстру вимог кредиторів відповідача, які мають бути задоволені за рахунок заставного майна за Договором застави.

Отже, фактично, станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом (грудень 2016 року) та частина з заявлених у цій справі позовних вимог, на задоволення яких позивач мав право вже була відповідачем задоволена. В решті майнові вимоги позивача до відповідача є безпідставними.

Пунктом 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні позовних вимог у цій справі слід відмовити (у частині вимог - з огляду на те, що вказані вимоги задоволені відповідачем до звернення позивача до суду з цим позовом, а у частині - з підстав відсутності у позивача права на задоволення таких вимог - примітка суду).

Водночас колегія суддів зауважує відповідачеві на тому, що згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, проте відповідачем під час розгляду судом першої інстанції справи по суті не було надано до матеріалів справи доказів на підтвердження включення до реєстру вимог кредиторів відповідача спірних вимог, що, серед іншого, і призвело до прийняття судом першої інстанції помилкового рішення.

Посилання відповідача як на підставу для відмови у позові на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 у справі № 910/9119/16 за заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.11.2015 у справі №144/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Золотий Урожай» про звернення стягнення на предмет застави видано наказ, яким на спірні акції звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 1, до уваги колегією суддів не приймаються як такі, що не мають значення для справи.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 910/22219/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовляється у повному обсязі.

З огляду на підстави зміни рішення суду першої інстанції, а також враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» задовольняється частково.

Щодо судових витрат по справі слід зазначити таке.

Враховуючи:

- що позивач при зверненні до суду з цим позовом не був обізнаний про часткове задоволення відповідачем вимог позивача, які заявлені у цьому позові;

- що позивач при зверненні до суду з цим позовом фактично заявив позовні вимоги у розмірі, які не могли бути задоволені у повному обсязі;

- що відповідач під час розгляду судом першої інстанції справи по суті не надав до матеріалів справи доказів на підтвердження включення до реєстру вимог кредиторів відповідача спірних вимог, що, серед іншого, і призвело до прийняття судом першої інстанції помилкового рішення;

- приписи ч. 2 ст. 49 ГПК України, згідно з якою, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору;

- суб'єктний склад сторін у цій справі та співвідношення вини сторін у виникненні спору,

колегія суддів вважає за доцільне судові витрати за подачу позову покласти на позивача, а за звернення з апеляційною скаргою - на відповідача.

Керуючись ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибуток-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 910/22219/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського су

ду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 910/22219/16 скасувати і прийняти нове рішення.

3. В позові відмовити повністю.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/22219/16.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець