ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 922/4778/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

прокуратури - Горгуль Н.В. (посвідчення №036152, видане 29.10.2015),

позивача - Перехода Р.М. (довіреність № 40-704-10/955 від 02.02.2017), після перерви не з'явився,

відповідача - ОСОБА_3 (довіреність від 14.09.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №799 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 22.02.2017 у справі №922/4778/15

за позовом Прокурора Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, м.Харків,

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Харків,

про зобов'язання зупинити роботи

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.02.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Кухар Н.М., суддя Суслова В.В., суддя Погорелова О.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано ФОП ОСОБА_4 зупинити виконання будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці у дворі поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору.

Відповідач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом в ході провадження у справі було необґрунтовано відмовлено відповідачеві в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, мотивованого непідвідомчістю даної справи господарському суду. На думку ФОП ОСОБА_4, даний спір підвідомчий адміністративному суду, оскільки позивач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України - не є власником земельної ділянки, на якій знаходиться спірний об'єкт нерухомості, та жодні його права чи інтереси відповідачем не порушено, натомість позивач є суб'єктом владних повноважень з виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури. Отже, за твердженням апелянта, на правовідносини між позивачем і відповідачем поширюється юрисдикція адміністративних судів. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем та прокурором не надано жодного належного доказу на підтвердження обставин, на які прокурор посилається у позові як на підставу своїх вимог (зокрема, щодо місцезнаходження належного відповідачеві об'єкта нерухомості саме за адресою АДРЕСА_1).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2017 вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження, призначено її розгляд на 13.04.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: відповідачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Харківська місцева прокуратура №2 30.03.2017 надала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає про безпідставність тверджень апелянта, зокрема, наполягає на тому, що даний спір підвідомчий господарському суду (із посиланням на п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" та правову позицію, викладену в постанові Вищого господарського суду України від 02.07.2014 у справі №910/9604/13). Прокуратура просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 розгляд справи відкладено на 04.05.2017. Запропоновано учасникам процесу не пізніше, ніж за три дні до судового засідання, надати суду: позивачу - відзив на апеляційну скаргу, прокуратурі та відповідачу - мотивовані пояснення з урахуванням питань, що були предметом розгляду в судовому засіданні, зокрема, щодо підвідомчості або непідвідомчості даної справи господарському суду.

28.04.2017 Харківська місцева прокуратура №2 надала пояснення, в яких стверджує про підвідомчість даної справи господарському суду, посилаючись на рішення господарського суду м.Києва від 10.09.2014 у справі №910/15692/14, а також на постанову Вищого господарського суду України від 19.08.2008 у справі №15/211/28.

04.05.2017 прокуратура Харківської області надала письмові пояснення щодо підвідомчості даного спору, в яких зазначає, що зміст даного спору складають правовідносини із захисту інтересів держави у сфері архітектурно-будівельного контролю від небезпечного використання ФОП ОСОБА_4 належної йому власності. Також прокуратура зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", дія вказаного закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів при проведенні, зокрема, прокурорського нагляду та досудового слідства.

Присутні в судовому засіданні 04.05.2017 представники прокуратури та відповідача підтримали викладену ними письмово правову позицію. Представник позивача, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та зазначив, що позицію прокурора підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні 04.05.2017 оголошено перерву до 12:30 години 15.05.2017.

Після перерви представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційних вимог, а саме - просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Прокурор проти задоволення вимог апелянта заперечував.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства - зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників учасників процесу, колегія суддів зазначає, що розгляд даної справи по суті є неможливим без перевірки правильності застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права щодо підвідомчості даного спору господарському суду, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Надаючи оцінку правовідносинам сторін на предмет визначення підвідомчості даного спору, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Прокурор Жовтневого району м.Харкова 21.08.2015 звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в якій просив зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 зупинити виконання будівельних робіт на самовільно зайнятій земельній ділянці у дворі поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Судовий збір прокурор просить стягнути з відповідача.

14.09.2015 відповідач, ФОП ОСОБА_4, звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі у зв'язку з її непідвідомчістю господарському суду (т.1, а.с.65). Клопотання мотивовано тим, що на правовідносини, у зв'язку з якими виник даний спір, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2015 у задоволенні вищевказаного клопотання відповідача було відмовлено з посиланням на приписи п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", згідно з яким суди на загальних підставах вирішують усі спори у сфері містобудування, в тому числі за участю центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Приймаючи до уваги, що спір між сторонами виник внаслідок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), суд дійшов висновку про недоречність посилання відповідача на пункт 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки згідно з приписами ч. 2 ст. 2 даного Закону, дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду).

Таким чином, дійшовши висновку про підвідомчість даного спору господарським судам, місцевий господарський суд розглянув вказаний спір по суті та прийняв рішення від 22.02.2017, яким задовольнив позов.

Однак колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання стосовно підвідомчості даного спору судом першої інстанції не було надано належну оцінку характеру правовідносин сторін, не застосовано приписи нормативно-правових актів, якими вказані правовідносини регулюються, а також не враховано висновків Верховного Суду України щодо застосування відповідних норм права, які в силу приписів ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

А саме, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у провадженні слідчого відділу Жовтневого районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 17.04.2015, за ознаками ст. 197-1 ч. 3 Кримінального кодексу України, за фактом самовільного будівництва дев'ятиповерхової будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці у дворі поблизу будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Полтавський Шлях, 53/55.

Під час проведення досудового розслідування слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було винесено постанову про призначення та проведення перевірки із залученням спеціалістів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, щодо дотримання вимог діючого законодавства на об'єкті будівництва, який розташований на території двору будинку № 53/55 по вул. Полтавський Шлях в м.Харкові.

На підставі вказаної постанови Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Харківській області було проведено позапланову перевірку щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на території двору будинку № АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.07.2015 (т.1, а.с.18), в якому зазначено, що відповідачем, ФОП ОСОБА_4, за вказаною адресою виконуються будівельні роботи без відповідних дозвільних документів - чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", окрім того, Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Харківській області видано припис від 10.07.2015 щодо зупинення відповідачем підготовчих та будівельних робіт (т.1, а.с.16). У вищевказаному акті та приписі зазначено, що перевірка проводилася відповідно до ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 N 553.

Частиною 2 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на час проведення перевірки) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 2, 3 частини 4 цієї ж статті, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Аналогічні положення закріплені також у Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 N 553.

Згідно з п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 3 вказаного Положення основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позов у даній справі пов'язаний саме із виконанням інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Окрім того, п. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" в редакції, що була чинною у період з 28.06.2015 по 01.09.2015 (тобто діяла на момент проведення Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Харківській області відповідної позапланової перевірки у липні 2015 року, а також на час звернення прокурора до господарського суду з позовом у даній справі та порушення провадження у серпні 2015 року), містив пряму вказівку про те, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Посилання місцевого господарського суду в ухвалі від 06.10.2015 на ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", згідно з якою дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), колегія суддів вважає такими, що зроблені при неправильному застосуванні норм вказаного закону - оскільки зазначене положення ч.2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" набрало чинності лише з 01.09.2015 (на що обґрунтовано посилається відповідач в апеляційній скарзі), отже, на момент звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції дія вказаного закону поширювалася на правовідносини, що виникали у зв'язку виконанням даною інспекцією владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю.

У наданих суду апеляційної інстанції поясненнях прокурор визнає, що зміст даного спору складають правовідносини із захисту інтересів держави у сфері архітектурно-будівельного контролю. Разом з тим, прокурор зазначає, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією було здійснено перевірку не з власної ініціативи, а згідно із постановою слідчого, прийнятою під час проведення досудового розслідування, та у зв'язку з цим стверджує, що на дані правовідносини не поширюється дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки ч.2 ст.2 цього Закону (в редакції, чинній як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на теперішній час) встановлено, що його дія не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя.

Стосовно вказаних тверджень, колегія суддів зазначає, що здійснення позивачем перевірки згідно з постановою слідчого не змінює публічно-правового характеру правовідносин між сторонами і не свідчить про підвідомчість такого спору господарському суду. Окрім того, як було встановлено вище, спір у даній справі виник через невиконання відповідачем припису Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 10.07.2015 щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт. Однак за своєю правовою природою вказаний припис не є слідчою дією, а являє собою результат виконання Державною архітектурно-будівельною інспекцією відповідних владних управлінських функцій.

Окрім того, питання щодо законності дій Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області при проведенні перевірки та правомірності винесення вказаного припису було предметом розгляду в адміністративній справі №820/11799/15, в якій Харківським окружним адміністративним судом відмовлено ФОП ОСОБА_4 у задоволенні позову до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування приписів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 10.07.2015 № 509-Пр та № 509/1Пр. На думку колегії суддів, відповідним додатково підтверджується висновок про публічно-правовий характер правовідносин між сторонами.

Місцевий господарський суд в ухвалі від 06.10.2015 посилався на приписи п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", згідно з яким суди на загальних підставах вирішують усі спори у сфері містобудування, в тому числі за участю центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.6 ч.2 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" пленум вищого спеціалізованого суду за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики дає роз'яснення рекомендаційного характеру з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової спеціалізації.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що ст.12 ГПК України, якою визначено підвідомчість справ, не містить положень про те, що господарським судам підвідомчі всі спори у сфері містобудування.

Отже, положення відповідних постанов пленуму Вищого господарського суду України мають рекомендаційний характер, натомість відповідно до ст.111-28 ГПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з постанов Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі № 6-137цс14 та від 24.06.2015 у справі № 6-381цс15 (які прийняті пізніше за вищевказану постанову пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 і на які обґрунтовано посилається апелянт) Верховним Судом України із посиланням на Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 8 квітня 2011 № 439/2011, зроблено висновок про публічно-правовий характер спорів, що виникли в ході виконання зазначеною інспекцією функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури. Верховним Судом України вказано на те, що відповідні відносини між сторонами є публічно-правовими, тому й спори, які виникли з даних правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заперечення прокурора із посиланням на те, що спори у справах № 6-381цс15 та № 6-137цс14 стосуються самочинного будівництва, тоді як у даній справі обставини свідчать про відсутність проекту та будь-якої дозвільної, проектної та виконавчої документації - колегія суддів не вважає належними аргументами, оскільки вказані відмінності не спростовують характеру правовідносин між сторонами, що, як було зазначено вище, є публічно-правовими.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У зв'язку з цим апеляційна скарга відповідача, який просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та відмовити у позові, підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду має бути скасовано як таке що прийнято з порушенням норм процесуального права (зокрема, приписів ст.12, п.1 ч.1 ст.80 ГПК України), а провадження в даній справі припинено.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 3 статті 103, пунктом 6 частини 3 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.02.2017 у справі №922/4778/15 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Повний текст постанови складено 19.05.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.