Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від « 15» травня 2017 року у справі №927/416/17

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/416/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Аграрна Компанія», вул.Мельникова, 12, м. Київ, 04050; адреса для листування: вул. Борисоглібська, 6Б, м. Київ, 04070

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», вул. Перемоги, буд. 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська область, 16433

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Національна академія аграрних наук України, вул. Суворова, 9, м. Київ, 01010

про стягнення 4476797грн.20коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №17/08/16-07 від 17.08.2016)

від відповідача: не зявився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не зявився

В судовому засіданні 15.05.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 4476797грн.20коп., сплачених ним як попередня оплата за сільськогосподарську продукцію (озимі) на підставі форвардного контракту №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву повідомляє про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача пояснень щодо суті позовних вимог не надіслала.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.05.2017, прийняв участь представник позивача.

Представник відповідача в засідання господарського суду не зявився. До початку судового засідання від відповідача надійшла заява про здійснення розгляду справи, призначеного на 15.05.2017 об 11год.40хв., без участі його представника в звязку з неможливістю забезпечити його явку.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, в засідання господарського суду не зявився, хоча третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки представника третьої особи суд не повідомлено.

Оскільки явка представників відповідача та третьої особи не визнавалась господарським судом обовязковою, тому відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь в господарських засіданнях є правом учасників судового процесу, яке вони реалізовують на власний розсуд. Враховуючи, що відповідач та третя особа не скористались правом на участь в засіданні господарського суду, неявка їх представників не є перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні, в звязку з цим суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності представників відповідача та третьої особи в засіданні господарського суду за наявними у ній матеріалами.

Подане позивачем клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу судом задоволено, в звязку з чим засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколі судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представника позивача, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова Аграрна Компанія» (позивач у справі, покупець за контрактом) та Державним підприємством «Дослідне господарство «Іванівка» Національної академії аграрних наук України (продавець за контрактом) укладено форвардний контракт №ФК 03/09-11-05 (далі по тексту форвардний контракт), за умовами якого продавець в порядку та на умовах визначених цим контрактом зобовязався виростити власними силами та передати покупцю у власність базовий актив сільськогосподарську продукцію (озимі) урожаю 2012 року, у номенклатурі, кількості та за цінами, вказаними в цьому контракті, а покупець зобовязався прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим контрактом.

Як вбачається із п.1.4. Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» (відповідач у справі), в редакції, затвердженій 15.12.2016 Президентом Національної академії аграрних наук України, підприємство є правонаступником в частині майна, землі, майнових та немайнових прав і зобовязань Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Національної академії аграрних наук України».

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду даного спору саме відповідачу належать права та обовязки продавця за форвардним контрактом №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011.

Відповідно до п.2.1. форвардного контракту базовим активом (товаром) за цим контрактом виступає: пшениця озима власного урожаю 2012 року, що відповідає ДСТУ-П-3768:2009 «Пшениця. Технічні умови» у кількості 4032,00 (чотири тисячі тридцять дві) тони в заліковій вазі елеватора та жито озиме власного урожаю 2012 року, або набуте продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ 4522-2006 «Жито. Технічні умови» у кількості 1024,80 (одна тисяча двадцять чотири цілих, вісімдесят сотих) тони в заліковій вазі елеватора.

Згідно із п.4.1. форвардного контракту, в редакції додатковї угоди №1 від 12.10.2011 та №2 від 02.08.2012 ціна однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки EXW (франко-елеватор) встановлюється сторонами у сумі: для пшениці озимої 1233,33 гривень за 1 тону, ПДВ 20% - 246,67 гривень, всього 1480,00 (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00коп.) гривень; для жита озимого 1250,00грн., ПДВ 250,00грн., всього 1500,00 (одна тисяча пятсот) гривень.

В силу п.4.3. форвардного контракту, в редакції додаткової угоди №2 від 02.08.2012, вартість цього контракту складає 6253800,00 гривень, ПДВ 1250760,00 гривень, загальна 7504560,00 (сім мільйонів пятсот чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 00коп.).

Відповідно до п.12.1. форвардного контракту цей контракт набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим контрактом.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірника форвардного контракту №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що за умовами цього контракту свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного контракту в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України форвардний контракт №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011 є обовязковим для виконання сторонами, що також не заперечувалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Визначення поняття «форвардний контракт» міститься в підп.14.1.45.3 підп.14.1.45 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідно до якого форвардний контракт - стандартизований цивільно-правовий договір, за яким продавець зобовязується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобовязується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором.

Аналіз вищенаведеної дефініції свідчить, що за своєю правовою природою форвардний контракт є різновидом договору купівлі-продажу, а тому суд приходить до висновку, що спірні відносини підпадають під дію норм глави 54 Цивільного кодексу України, якими врегульовано відносини купівлі-продажу, про що також зазначено сторонами в преамбулі форвардного контракту №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В пункті 5.1. форвардного контракту сторони встановили, що оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах попередньої оплати траншами за погодженням сторін у строк до 31 грудня 2012 року.

На виконання договору позивачем перераховано відповідачу в рахунок оплати товару грошові кошти в сумі 7013633грн.20коп., що підтверджується платіжними дорученнями №25 від 30.11.2011; №53 від 07.12.2011; №59 від 08.12.2011; №5 від 06.01.2012; №20 від 11.01.2012; №31 від 13.01.2012; №51 від 16.01.2012; №74 від 27.01.2012; №92 від 01.02.2012; №139 від 09.02.2012; №162 від 15.02.2012; №188 від 20.02.2012; №262 від 02.03.2012; №328 від 21.03.2012; №341 від 26.03.2012; №439 від 17.04.2012; №466 від 24.04.2012; №539 від 25.04.2012; №558 від 26.04.2012; №586 від 28.04.2012; №607 від 14.05.2012; №620 від 18.05.2012; №673 від 31.05.2012; №683 від 01.06.2012; №691 від 06.06.2012; №709 від 08.06.2012; №729 від 13.06.2012; №765 від 26.06.2012; №783 від 27.06.2012; №809 від 27.06.2012; №857 від 12.07.2012; №845 від 12.07.2012; №904 від 17.07.2012; №933 від 20.07.2012; №935 від 20.07.2012; №973 від 25.07.2012; №1008 від 30.07.2012; №1010 від 30.07.2012; №1057 від 01.08.2012; №1054 від 01.08.2012; №1105 від 03.08.2012; №1112 від 06.08.2012; №1136 від 07.08.2012; №1154 від 09.08.2012; №1178 від 15.08.2012; №1179 від 16.08.2012; №1195 від 17.08.2012; №1202 від 20.08.2012; №1222 від 21.08.2012; №1228 від 21.08.2012; №586481 від 23.08.2012; №586556 від 29.08.2012; №586620 від 30.08.2012; №1267 від 31.08.2012; №586650 від 31.08.2012; №586813 від 12.09.2012; №586903 від 20.09.2012; №586916 від 20.09.2012; №586944 від 24.09.2012; №587179 від 11.10.2012; №1352 від 12.10.2012; №587203 від 16.10.2012; №553068990 від 17.10.2012; №50 від 23.10.2012; №88 від 26.10.2012; №108 від 26.10.2012; №134 від 31.10.2012; №407396729 від 07.12.2012; №413336270 від 19.12.2012.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із п.3.2. форвардного контракту строк поставки товарів за цим контрактом встановлюється до 01.09.2012 року.

За повідомленням позивача, на виконання умов форвардного контракту відповідач здійснив часткову поставку товару лише на суму 1236836грн., на підтвердження чого надано накладну №230 від 01.09.2012.

Факт здійснення лише часткової поставки на суму 1236836грн. попередньо оплаченого позивачем товару відповідач у відзиві на позовну заяву визнав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем зобовязання в частині передачі товару належним чином не виконані.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, умовою застосування даної норми є неналежне виконання продавцем свого зобовязання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 №3-127гс11.

Позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №17/06/14-02 від 17.06.2014, в якій він вимагав повернути протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання даної вимоги залишок попередньої оплати в розмірі 5776797грн.20коп. та зазначив реквізити банківського рахунку для перерахування грошових коштів. Факт надсилання вимоги підтверджується фіскальним чеком №6211 від 17.06.2014 та описом вкладення у цінний лист (а.с.93-94).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів до відповідача своє волевиявлення на отримання сплачених в якості попередньої оплати грошових коштів в розмірі вартості непоставленого товару.

Згідно із ч.1 ст.665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Визначене ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобовязання, внаслідок якої припиняється зобовязання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобовязання повернути суму попередньої оплати.

Приймаючи до уваги, що позивачем вимога про повернення грошових коштів надсилалася відповідачу 17.06.2014, тому, виходячи із приписів ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти до 24 червня 2014 року включно.

За твердженням позивача, відповідач грошові кошти в сумі 5776797грн.20коп. не повернув, відповіді на вимогу не надав, однак наявність боргу в сумі 5776797грн.20коп. визнав шляхом надання позивачу гарантійного листа від 12.06.2015.

За повідомленням позивача, ним на підставі договору №ВПВ 25/10/16-03 від 25.10.2016 відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Енергоперспектива» частину права вимоги до відповідача у сумі 1300000грн., яке виникло на підставі форвардного контракту №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011.

В звязку з цим позивач стверджує, що на момент звернення до суду з даним позовом відповідач винен йому грошові кошти в сумі 4476797грн.20коп., сплачені як попередня оплата за сільськогосподарську продукцію (озимі) на підставі форвардного контракту №ФК 03/09-11-05 від 03.09.2011.

В ході вирішення даного спору відповідач не надав суду доказів повернення позивачу грошових коштів в сумі 4476797грн.20коп., отриманих від останнього в якості попередньої оплати за товар. Натомість наявність боргу у заявленому до стягненні розмірі відповідач визнав в повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до висновку про невиконання відповідачем зобовязання в частині повернення позивачу на його вимогу грошових коштів в сумі 4476797грн.20коп., сплачених позивачем як повернення оплата за товар, який не був поставлений відповідачем.

За змістом ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що процесуальна дія відповідача по визнанню позову не суперечить законодавству, та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, неналежне виконання відповідачем зобовязання щодо повернення позивачу попередньої оплати підтверджується матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, в звязку з чим з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 4476797грн.20коп. попередньої оплати за товар.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 67151грн.96коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.530, 629, 655, 662, 663, 665, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст.14 Податкового кодексу України, ст.22, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», Чернігівська область, Борзнянський район, с. Іванівка, вул. Перемоги, буд. 5 (ідентифікаційний код 00729853) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Аграрна Компанія», м. Київ, вул. Мельникова, 12; адреса для листування: м. Київ, вул. Борисоглібська, 6Б (ідентифікаційний код 37469грн.20коп. попередньої оплати за товар та 67151грн.96коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 17 травня 2017 року.

Суддя Т.Г. Оленич