ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р.Справа № 922/1343/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Кіровоград
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський", м. Харків
про стягнення 294535,54 грн.
за участю представників:

озивача - ОСОБА_3 за довіреністю від 12.04.2017

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський" (відповідач) в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь :

- суму основної заборгованості за договором поставки №211 від 21.07.2016, укладеним між відповідачем та ТОВ "Трейд Комьюніті",

- 3842,00 грн. 3% річних,

- 22472,37 грн. інфляційних втрат,

- 37221,17 грн. пені.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на договір уступки права вимоги від 20.02.2017, укладеним між позивачем та ТОВ "Трейд Комьюніті" за договором поставки №211 від 21.07.2016.

Ухвалою суду від 24.04.2017 було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 03 травня 2017 року.

Розгляд справи було відкладено на 17 травня 2017 року у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

21.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Комьюніті" (продавець, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 211, у відповідності до умов якого, постачальник зобов`язується передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити цукор-пісок, в кількості, асортименті та по цінам, вказаним в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, на виконання зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Комьюніті" поставило відповідачу товар на суму 288 860 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 1807 від 28 липня 2016 року, а відповідач вказаний товар отримав, що підтверджується Довіреністю № М-3 від 27 липня 2016 року, однак оплату його вартості здійснив лише частково.

Відповідно до пункту 4.3. Договору поставки, розрахунок за товар, здійснюється в безготівковій формі в українській валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, через установу банку згідно із правилами, встановленими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 5 банківських днів з моменту поставки Товару. Датою поставки вважається дата, вказана в накладній яка підтверджує отримання товару Покупцем.

Таким чином, прострочення оплати та поставлену продукцію почалось після спливу 5 банківських днів - 6 липня 2016 року (перший день прострочення).

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач порушив умови договору поставки та не виконав свого обов`язку оплатити поставлений позивачем товар, а здійснив лише часткову оплату в сумі 57860,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати, поставленого товару, у відповідача утворився перед ТОВ Трейд Комьюніті" борг в розмірі 231000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до пункту 8.3. Договору поставки передбачено, що покупець за порушення терміну, визначеного п. 4.3. цього договору зобов'язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

20 лютого 2017 року між ТОВ "Трейд Комьюніті" (постачальник, первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (позивач, новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові, щодо стягнення грошових коштів за Договором поставки №211 під 21 линия 2016 року (укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Комьюніті", у розмірі 231 000 (двісті тридцять одна тисяча) гривень - суми основного зобов'язання, що залишилась невиплаченою станом на момент укладення даного Договору.

Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові, щодо стягнення грошових коштів за договором поставки №211 віл 21 липня 2016 року, трьох відсотків річних, що станом на 20 лютого 2017 року становлять 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні, пені, що станом на 20 лютого 2017 року становить 37 221 (тридцять сім тисяч двісті двадцять одну) гривню 17 (сімнадцять) копійок, інфляційних втрат, що станом на 20 лютого 2017 року становить 22 472 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 37 (тридцять сім) копійок з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" (боржник), у якого виникла заборгованість по сплаті коштів за договором поставки №211 від 21 липня 2016 року.

Частинами першою, третьою статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Згідно зі ст. 43 Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4418,03 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" (61153, м. Харків, вул. Гвардійців - Широнінців, 1, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (25050, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) - суму основної заборгованості в розмірі 231000,00 грн., 3842,00 грн. 3% річних, 22472,37 грн. інфляційних втрат, - 37221,17 грн. пені та 4418,03 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.05.2017 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров