ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа № 911/642/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не зявились;

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність вих. № 0302/17-2 від 03.02.2017 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Деревоекспорт, м. Костопіль, Костопільський район, Рівненська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Біогазенерго, смт Іванків, Іванківський район, Київська область

про стягнення 395 668, 48 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Деревоекспорт звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Біогазенерго про стягнення 395 668, 48 грн основної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № 11/02/15-20 від 11.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.03.2017 р. порушено провадження у справі № 911/642/17 за позовом ТОВ „Деревоекспорт до ТОВ „Біогазенерго про стягнення 395 668, 48 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 29.03.2017 р.

29.03.2017 р. до загальної канцелярії господарського суду перед судовим засіданням від позивача надійшли документи на вимогу ухвали суду, що долучені судом до матеріалів справи.

29.03.2017 р. до загальної канцелярії господарського суду перед судовим засіданням від відповідача надійшов відзив б/н від 29.03.2017 р., в якому він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

29.03.2017 р. за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 12.04.2017 р.

12.04.2017 р. за наслідками судового засідання судом оголошено перерву до 26.04.2017 р.

26.04.2017 р. до загальної канцелярії господарського суду перед судовим засіданням від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 26.04.2017 р., в яких він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

26.04.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, документи, витребувані судом, надав.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 11/02/15-20, згідно умов п. 2.1. якого на умовах цього договору сторона-1 зобовязується передати у власність стороні-2 сировину-відходи лісового господарства, в тому числі подрібнені деревнв відходи, а сторона-2 прийняти та оплатити поставлений обсяг сировини.

Згідно п. 4.1. договору прийом-передача сировини здійснюється сторонами у кількості, якості, асортименті, а також у місці, в строки та за цінами, що визначаються за згодою сторін у додатках, які є невідємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 4.3. договору прийом-передача сировини оформлюється шляхом складання та підписання повноважними представниками сторін товарно-транспортної накладної, видаткової накладної.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що ціна договору (загальна вартість сировини) визначається як сума вартості сировини, що буде передана

Згідно п. 5.2. договору ціна сировини визначається сторонами при підписанні додатків, які є невідємною частиною цього договору. Ціну може бути змінено за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до п. 5.3. договору оплата отриманої сировини здійснюється стороною-2 шляхом перерахування на банківський рахунок сторони-1 суми, що дорівнює ціні отриманої сировини протягом не менше, ніж пять днів з моменту підписання сторонами товарно-транспортної накладної, видаткової накладної.

Пунктом 9.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 р.

Протягом періоду дії договору між сторонами було підписано Специфікацію № 1 на сировину, що буде передана стороною-1 стороні-2 у період з 11.02.2015 р., Додаткову угоду № 1 від 04.04.2015 р. до договору, Специфікацію № 3 на сировину, що буде передана стороною-1 стороні-2 у період з 19.09.2016 р. до 31.12.2016 р.

На виконання умов договору позивачем протягом 2015 2016 р. р. було передано у власність (поставлено) відповідачу товар на загальну суму 3 243 168, 48 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, наявними в матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті отриманого товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 2 847 500, 00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за період з 11.02.2015 р. до 31.12.2015 р. від 28.03.2017 р. та випискою з банківського рахунку позивача за період з 01.01.2016 р. до 31.12.2016 р. від 28.03.2017 р., наявними у матеріалах справи.

У січні 2017 р. позивач звернувся до відповідача з Листом- вимогою про погашення заборгованості за поставлену продукцію № б/н від 27.01.2017 р., у якій просив негайно провести оплату простроченої заборгованості за поставлену продукцію в сумі 395 668, 48 грн. Факт відправлення позивачем вимоги підтверджується копією фіскального чеку від 23.01.2017 р., наявного у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати отриманого товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 395 668, 48 грн, що підтверджується договором поставки № 11/02/15-20 від 11.02.2015 р., відповідними видатковими накладними, випискою з банківського рахунку позивача за період з 11.02.2015 р. до 31.12.2015 р. від 28.03.2017 р., та випискою з банківського рахунку позивача за період з 01.01.2016 р. до 31.12.2016 р. від 28.03.2017 р., наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача щодо неналежного оформлення видаткових накладних є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними, які містять підпис особи, що прийняла товар, доказів відмови відповідача від отримання товару суду не надано, а сама лише відсутність у спірних накладних посилань на посаду одержувача товару та відсутність розшифровки підпису особи, що прийняла товар, не звільняє відповідача від виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 395 668, 48 грн за договором поставки № 11/02/15-20 від 11.02.2015 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Біогазенерго (ідентифікаційний код 33593431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Деревоекспорт (ідентифікаційний код 39202370) 395 668 (триста девяносто пять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 48 (сорок вісім) коп. основної заборгованості та судові витрати 5 935 (пять тисяч девятсот тридцять пять) грн 03 (три) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

16 травня 2017 р.