ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р.Справа № 922/1006/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко", м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків
про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (далі - відповідач) звернулось ПАТ "Концерн АВЕК та КО" (далі - позивач). У позові останній просить суд визнати договір оренди землі від 21.02.2005 (державна реєстрація від 21.02.2005 №6633/05), укладений між Харківською міською радою та ПАТ "Концерн АВЕК та КО" стосовно оренди земельної ділянки загальною площею 0,7592 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Козакевича, кадастровий номер земельної ділянки: :09:001:0052, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. Крім того, позивач просить суд визнати укладеною між Харківською міською радою та ПАТ "Концерн АВЕК та КО" додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 21.02.2005 (державна реєстрація від 21.02.2005 № 6633/05) у редакції, що наведена у прохальній частині позовної заяви. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 лютого 2005 року, між Харківською міською радою та ПАТ Концерн АВЕК ТА КО, на підставі рішення XXVII сесії Харківської міської ради IV скликання 24.11.2004 №191/04 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,7592 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Козакевича, кадастровий номер земельної ділянки: :09:001:0052.

Відповідно до п. 8 договору, договір укладено строком на будівництво до 01.12.2006, на період експлуатації до 01.12.2009. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Даний договір за мовчазною згодою сторін було поновлено на строк, який був раніше встановлений договором та на тих самих умовах, та відповідно сторони продовжували виконувати свої обов'язки за договором.

Позивачем, до закінчення терміну дії договору було направлено відповідачу лист від 28 листопада 2016 року № 680 щодо продовження орендних правовідносин між сторонами. Проте, відповідач у відповідь на даний лист жодних листів - повідомлень про заперечення у поновленні договору оренди землі на адресу позивача не надсилав, що на думку позивача вказує на продовження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 21 лютого 2005 року.

Департаментом земельних відносин Виконавчого комітету Харківської міської ради направлялись на адресу позивача листи №66/0/225-17 від 06.01.2017 та №1215/0/225-17 від 24.02.2017 щодо необхідності підписання актів приймання-передачи земельної ділянки до земель запасу міста та передачу до органів Державної реєстрації для вчинення заходів щодо припинення дії договору оренди земельної ділянки. Проте, на думку позивача, дані листи та дії Департаменту земельних відносин Виконавчого комітету Харківської міської ради, в даному випадку, суперечать чинному законодавству України, зокрема, статті 12 Земельного кодексу України, яка декларує, що розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Рішення щодо надання земельних ділянок в оренду або припинення оренди повинно прийматися рішенням міської ради, а не департаментами виконавчого органу міської ради.

Як стверджує позивач, всупереч положенням чинного законодавства відповідач досі не уклав з позивачем відповідної додаткової угоди. Більш того, станом на дату подачі даної позовної заяви відповідачем не приймалось рішення, яким оформлено волевиявлення Харківської міської ради щодо незгоди її як орендодавця на продовження строку дії цього договору.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 24.04.2017 о 11:45.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 24.04.2017 до 10.05.2017 до 11:10 та з 10.05.2017 до 22.05.2017 до 11:00. Перерва оголошувалась за клопотанням позивача, який повідомив суд, що між сторонами йдуть перемови щодо врегулювання спору, шляхом укладення мирової угоди. Представник відповідача підтверджував факт існування таких перемовин.

19.05.2017 до суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе клопотання задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, є правом сторони а не обов'язком, а обов'язковість явки в судове засідання представника відповідача судом не визнавалась.

19.05.2017 до суду від представника відповідача до суду було подане клопотання, в якому він просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування клопотання вказує на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 06.04.2017 №84436280 ПАТ "Концерн АВЕК та КО" 26.01.2017 припинено речове право на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :09:001:0052) на підставі акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 25.01.2017 №13/7, виданого Департаментом земельних відносин Харківської міської ради; лист, серія та номер: 490/0/225-17, виданий 26.01.2017 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :09:001:0052) зареєстровано за Харківською міською радою (відомості внесено до реєстру 30.01.2017).

Таким чином, оскільки строк дії договору оренди землі, укладеного між Харківською міською радою та ПАТ Концерн АВЕК та Ко від 21.02.2005 № 6633/05 закінчився, до Державного реєстру речових прав внесено запис про припинення ПАТ Концерн АВЕК та Ко речового права за вказаним договором, а також те, що земельна ділянка (кадастровий номер :09:001:0052) повернута до земель запасу міста на підставі акту приймання, Харківська міська рада вважає, що предмет спору (договір оренди землі, державна реєстрація якого припинена) у вказаній справі відсутній. А відтак, у звязку з відсутністю предмету спору (договору оренди землі) також відсутній і предмет спору щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору, якого не існує.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд вважає заяву відповідача про припинення провадження не обґрунтованою, а тому відмовляє в її задоволенні.

19.05.2017 до суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропуску позовної давності. Суд, дослідивши подану заяву, долучає її до матеріалів справи та зазначає, що вона буде вирішена в процесі розгляду справи по суті.

19.05.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, та просить суд відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши поданий відзив, долучає його до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, 21 лютого 2005 року, між Харківською міською радою та ПАТ Концерн АВЕК ТА КО, на підставі рішення XXVII сесії Харківської міської ради IV скликання 24.11.2004 №191/04 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,7592 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Козакевича, кадастровий номер земельної ділянки: :09:001:0052.

Відповідно до п. 8 договору, договір укладено строком на період будівництва до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.12.2009. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

28.11.2016 позивач направив відповідачу листа №680 щодо продовження орендних правовідносин між сторонами.

Листом від 02.12.2016 №4989/0/27-16 Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради голову правління ПАТ Концерн АВЕК та Ко повідомлено, що для у уточнення та розяснення вказаного питання необхідно направити уповноваженого представника до управління містобудування та архітектури з документами, що є в наявності з даного питання.

Крім того, 06.01.2017 Харківська міська рада направила позивачу лист №66/0/225-17 щодо підписання останнім актів приймання-передачі земельної ділянки за вказаною адресою до земель запасу міста.

Позивач, 20.01.2017 листом №19 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради надав відповідь, якою повідомив міську раду про відмову від підписання вказаного акту та навпаки, запропонував поновити договір та укласти додаткову угоду до спірного договору оренди землі.

У відповідь на зазначений лист Департамент земельних відносин Харківської міської ради надіслав лист від 24.02.2017 № 1215/0/225-17, в якому надав відповідь на зазначену заяву про поновлення дії договору, а саме: Департаментом земельних відносин Харківської міської ради листом від 06.01.2017 № 66/0/225-17 на адресу ПАТ Концерн АВЕК та Ко направлені для підписання примірники актів приймання-передачі земельних ділянок, строк дії договорів оренди яких скінчився, до земель запасу міста.

Вказаним листом позивача також повідомлено про те, що відсутні підстави для поновлення ПАТ Концерн АВЕК та Ко договору оренди землі, який є предметом вказаного спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13, 30 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, у частинах 1 - 5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Приписи статей 319, 626 ЦК України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Другою правовою конструкцією є пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

У цьому випадку також передбачено укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, яке здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація відбувається автоматично, проте в силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Як свідчать матеріали справи, сторони договору оренди землі від 02.09.2004 № 66151/04 не дотримались вимог ст. 33 Закону України Про оренду землі щодо поновлення цього договору, оскільки позивач, як орендар у встановлений договором строк не надіслав відповідачу, як орендодавцю, повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди.

Враховуючи, що позивач не надав доказів звернення до відповідача із вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена у строк встановлений у законі, суд вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, як і того факту, що його право на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" є порушеним.

Отже, суд дійшов висновку, що спірний договір не був продовжений на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів правовідносини за якими припинені і які не є чинними.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Поряд з цим Харківська міська рада подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 267 зазначеного Кодексу передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, як це визначено частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи рекомендації, викладені у п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Таким чином, правила спливу позовної давності суд не застосовує, оскільки судом встановлено, що позивач не довів належними і допустимими доказами порушення свого права, що і слугувало підставою для відмови у позові, а тому у суду відсутні підстави для відмови у позові у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 25.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_2