ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Справа № 904/12398/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Джихур О.В., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №9 від 30.09.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №67 від 20.01.2017р.; ОСОБА_3, представник, довіреність №61 від 20.01.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/12398/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області,

м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-

технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ",

м. Дніпро

про відшкодування збитків

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі №904/12398/16 (суддя Петренко І.В.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено факт понаднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у спірний період.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулася з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- суд не навів правового обґрунтування підстав, з яких докази Позивача не взято до уваги;

- у Відповідача був відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- суд не взяв до уваги, що в 2014 році інвентаризація викидів проводилася вибірково по визначенню параметрів окремих джерел утворення або викидів;

- видом господарської діяльності Відповідача є оптова торгівля хімічними продуктами, пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря при експлуатації складських приміщень для зберігання хімічних речовин, тому така діяльність має здійснюватись після отримання дозволу;

- ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014р. у справі №804/3244/14 не спростовує факт здійснення Відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при експлуатації складських приміщень для зберігання хімічних речовин.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники Відповідача проти апеляційної скарги заперечили. Просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначили, що діяльність Відповідача не повязана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря та не потребує отримання спеціального дозволу. Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014р. у справі №804/3244/14 встановлено, що висновок, що діяльність Відповідача з експлуатації складських приміщень повязана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, є необґрунтованим. Методика №639 застосовується виключно для стаціонарних джерел, для яких встановлені норми викидів забруднюючих речовин у повітря, підстави для її застосування у спірному питанні відсутні. Позивачем не доведено факту правопорушення: не було проведено відбору проб та лабораторних досліджень повітря, не встановлено, які саме речовини хімічного походження, що зберігаються на складах Відповідача, спричиняють викиди. Акт перевірки складений з порушенням наказу №464, тому не може бути належним доказом у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (надалі - позивач) від 27.12.2013р. №1982-П та направлення від 27.12.2013р. за №4-12491-11-3 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" (далі - відповідач) (з орендарями, суборендарями, співвласниками, правоприємниками та ін.), що знаходяться за адресою: вул. Трудових резервів,6 м. Дніпропетровськ, представниками позивача була проведена в період з 27.01.2014р. по 13.02.2014р. планова перевірка Товариства, про що складено Акт №765 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

В акті перевірки вказано, зокрема, що діяльність підприємства, пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря при експлуатації складських приміщень для зберігання хімічних речовин і тари, здійснюється без дозволу на викиди. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводилася, статистична звітність по формі « 2-ТП (повітря) не складається, журнали первинного обліку в частині охорони атмосферного повітря не ведуться, розрахунок податкового зобовязання з екологічного податку здійснюється не в повному обсязі без врахування викидів діоксину вуглецю, що є порушенням статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (а.с.37).

На підставі цього акту перевірки позивачем здійснено розрахунок від 14.07.2014р. розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі ТОВ «ПМТЗ «Інженерний центр «Реагент» в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 16.02. по 30.11.2013р. на суму 11 425,33 грн та за період з 01.12.2013р. по 13.02.2014р. на суму 3084,38 грн, а всього на суму 14509,71 грн (а.с.31-35).

Також підставою позовних вимог є перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства, що здійснена на підставі наказу позивача від 03.03.2016р. №136-П та направлення від 03.03.2016р. №4-1275-10-3 на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" (з орендарями, суборендарями, співвласниками, правоприємниками та ін.), що знаходиться за адресою: вул. Трудових резервів. 6 в м. Дніпропетровськ в період з 03.03.2016р. по 17.03.2016р., про що складено Акт б/н перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що підприємство має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 31.03.2014р. на джерело викидів топкова по вул. Стартова,11А, терміном дії до 31.03.2019р.; діяльність підприємства, пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, при експлуатації складських приміщень для зберігання хімічних речовин здійснювалася за наявності дозволу на викиди від 16.10.2007р. №, терміном дії до 16.10.2012р. На час перевірки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами складських приміщень для зберігання хімічних речовин за адресою вул. Трудових резервів, 6 м. Дніпропетровськ відсутній, що є порушенням статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря.

На підставі акту перевірки від 03.03.2016р. - 17.03.2016р. позивачем здійснено розрахунок від 15.07.2016р. розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі ТОВ «ПМТЗ «Інженерний центр «Реагент» в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за період з 14.02.2014р. по 31.08.2015р. на суму 19 734,19 грн та за період з 01.09.2015р. по 17.03.2016р. на суму 7891,25 грн, а всього на суму 27 625,44 грн (а.с.26-30).

Для обох розрахунків позивач зазначив джерела викидів з №1 до №15 (ангари збереження хімічних реактивів), викиди розрахував по наступних хімічних речовинах: аміак (джерело №1-3), НМЛОС (джерело викиду №4,5, 13-15), бутиловий ефір оцтової кислоти (джерело викиду №7-9), етилацетат (джерело викиду №10-12), взявши за основу маси речовин, що були визначені в дозволі на викиди від 16.10.2007р., вважаючи їх понаднормативними, оскільки на час перевірки відсутній дозвіл на викиди.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією за вих .№4-6112-10-3 від 20.09.2016р., на загальну суму збитків 42 135,15 грн.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані навколишньому природному середовищу збитки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього цих збитків в сумі 42 135,15 грн.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" Управління охороною навколишнього природного середовища полягає у здійсненні в цій галузі функцій спостереження, дослідження, екологічної експертизи, контролю, прогнозування, програмування, інформування та іншої виконавчо-розпорядчої діяльності.

Статтею 40 цього Закону передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про охорону атмосферного повітря, забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;

- забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;

- викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

- джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюються на підставі відповідного дозволу та особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел несуть відповідальність згідно із законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом (ст.ст. 33, 34 Закону України Про охорону атмосферного повітря).

Загальні підстави відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування завданої шкоди, необхідна наявність повного складу цивільного правопорушення, як то наявність шкоди, її розмір, вина та протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Визначення розміру завданої шкоди проводиться відповідно до "ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008р. №639 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009р. за №48/16064, згідно якої викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а наднормативним викидом вважається, зокрема, викиди на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин (п. 1.5, 2.1.2 ОСОБА_2).

Позивач здійснив розрахунок завданих збитків за формулою 12 ОСОБА_2 розрахунковим методом, відбір проб атмосферного повітря не здійснював, посилаючись на застосування норм питомих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що затверджені Українським науковим центром технічної екології (а.с.87-89). Суд погоджується з доводами позивача щодо можливості використання цих питомих норм при визначенні збитків розрахунковим ОСОБА_2. Втім, для застосування вказаних норм потрібно встановити, які саме речовини зберігаються на складах (в ангарах) відповідача, в якій кількості та протягом якого часу. Необхідними складовими розрахунку та основним показником формули 12 ОСОБА_2 є маса та вид речовин, які здійснюють викиди в атмосферне повітря. Кількість викидів також залежить від тари (упаковки), в якій зберігаються ці речовини. Розмір відшкодування збитків за цією формулою розраховується, виходячи із викидів однієї тони забруднюючої речовини в атмосферне повітря.

З аналізу наведених норм, суд доходить висновку, що відшкодуванню підлягають реально завдані навколишньому природному середовищу збитки, для розрахунку яких позивачу потрібно було встановити, які саме речовини, в яких джерелах викидів та в якій кількості зберігалися відповідачем на час перевірки та протягом періоду нарахування збитків.

Акти перевірки, які є підставою позову, не містять вказаних даних. В акті перевірки вказано, що обставини на які посилається позивач, встановлені в ході візуального обстеження. Ці дані не доведені і іншими доказами, як-то довідки відповідача про найменування, кількість та період зберігання хімікатів, тощо. В розрахунках для всіх речовин взята маса 3,6, але позивачем не доведено, яким чином вона визначена, в тому числі і часи роботи джерел викидів.

Щодо перевірки від 27.01.-13.02.2014р. вказане також було встановлено в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014р. по справі №804/3244/14 за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "Реагент" про тимчасову заборону діяльності, в якій суд вказав, що у акті не зазначено, які саме речовини хімічного походження, що зберігаються на складах відповідача, спричиняють викиди та якої саме забруднюючої речовини, як не зазначено нормативних актів, на підставі яких позивач дійшов висновку про наявність таких хімічних властивостей речовини як можливість викиду.

Крім того, слід зазначити, що в 2014р. на підприємстві була здійснена інвентаризація викидів, про що складено Звіт про проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а.с.54), на підставі якого видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами терміном дії - 5 (п'ять) років з 31.03.2014р. до 31.03.2019р. Вказаною інвентаризацією було встановлено одне джерело викидів Котел типу RTN E 100 фірми Altair.

Посилання позивача на вибірковість цієї інвентаризації спростовується описом в «Загальній частині» Звіту, де зазначено про проведення інвентаризації в повному обсязі за обома адресами місця розташування відповідача (а.с.56).

Той факт, що видом господарської діяльності Відповідача є оптова торгівля хімічними продуктами, яка пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря при експлуатації складських приміщень для зберігання хімічних речовин, на що посилається апелянт, не може бути підставою для розрахунку збитків без встановлення видів речовин, що зберігалися на момент перевірки та їх кількості.

За встановлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в звязку з недоведеністю самого факту викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря протягом періоду, за який здійснено розрахунки. В позові слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/12398/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі №904/12398/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 19.05.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Джихур