ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р.Справа № 915/626/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

при секретарі судового засідання А.В. Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

від 3-ї особи: ОСОБА_2,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Лізинг"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 20.08.2015 р.

у справі №915/626/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Лізинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон"

про стягнення 42 436 917,03 грн.,

в судовому засіданні 18.05.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Лізинг", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №1094140/КБ від 29.05.2013р. в сумі 42 436 917,03 грн. з яких 40000000,00грн.-сума боргу за кредитом, 2 317 777,77 грн. -сума заборгованості по процентам, 72 730,37 грн. пеня за прострочення зобовязань за процентами, 3 066,67 грн. 3% річних від прострочених зобовязань, 43342,22грн. інфляційних збитків.

Позов мотивований тим, що 29.05.2013р. між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Техноторг-Дон" укладено кредитний договір №1094140/КБ, за умовами якого позивач зобов'язується надати ТОВ "Техноторг-Дон" на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти двома траншами на загальну суму 40000 000,00грн. Відсоткова ставка користування кредитними коштами становить 20% річних по строковій заборгованості та 23% річних по простроченій заборгованості. В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Техноторг-Дон" за вищезазначеним кредитним договором 29.05.2013р. між банком та ТОВ "Техноторг-Лізинг" укладено договір поруки, за умовами якого відповідач зобов'язався відповідати перед банком у тому ж обсязі, що й боржник за кредитним договором, та і у разі збільшення розміру зобов'язань позичальника. У зв'язку з порушенням ТОВ "Техноторг-Дон" умов кредитного договору в частині сплати відсотків у строки, визначені договором, позивач звернувся до ТОВ "Техноторг-Лізинг" з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.08.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Лізинг» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013р. у загальному розмірі 42435878,71грн., у тому числі 40 000 000,00 грн. сума боргу за кредитом, 2317 777,77грн. сума заборгованості за процентами, 71734,06 грн. пеня за прострочення зобовязань за процентами, 3024,66 грн. 3% річних від прострочених зобовязань, 43342,22 грн. інфляційних збитків. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано не виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором і відповідачем (поручителем)-за договором поруки. Судом зазначено, що відхилення у розрахунках позивача при визначенні пені та 3% річних виникли у звязку з помилковим застосуванням у відповідних формулах кількості днів у році 360, тоді як така кількість становить 365 днів.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Лізинг" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скарга мотивована тим, що відповідач, не маючи можливості направити свого представника у судове засідання, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте, судом першої інстанції розглянуто справу без участі представника відповідача, та в першому ж судовому засіданні прийнято рішення. Отже, судом порушено принцип рівності та змагальності всіх учасників судового процесу, тим самим порушено право відповідача на судовий захист. Апелянт також зазначив, що строк повернення кредитних коштів в сумі 40000 000,00грн. на момент подання позову не настав, тому прострочення повернення позики з боку третьої особи не було. За таких обставин відсоткова ставка за користування кредитними коштами у лютому та березні повинна була складати 25% річних, а не як зазначив позивач.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2016р. у даній справі за клопотанням відповідача було призначено судово-економічну експертизу, апеляційне провадження зупинено до отримання експертного висновку.

На підставі розпорядження керівника апарату про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.04.2017р. №287 та протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 18.04.2017р. у зв'язку з перебуванням у відпустці судді В.Б. Туренко здійснено заміну на суддю С.В. Таран.

21.04.2017р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду апеляційне провадження у даній справі поновлено у звязку з надходженням від експерта висновку судово-економічної експертизи №130-131 від 29.03.2017р. Справу призначено до розгляду на 18.05.2017р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 18.05.2017р. представник відповідача заявив клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи.

Представник позивача заперечував проти призначення додаткової експертизи та в письмових поясненнях щодо висновку експерта від 29.03.2017р. вказав на те, що відсутні підстави приймати до уваги висновок експерта та досліджувати факти, які вже встановлено судом у справах №490/3404/15-ц та №490/3373/15-ц, в яких приймали участь ті ж самі сторони.

19.05.2017р. від Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії судових рішень апеляційного суду Миколаївської області від 20.01.2016р. у справі №490/3404/15-ц, від 26.01.2016р. у справі №490/3373/15-ц і копії постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2017р. у справі №915/624/15.

23.05.2017р. банк надіслав клопотання про залучення до матеріалів справи копій судових рішень і наказів у справі №915/624/15.

Апеляційна інстанція вказані клопотання задовольняє, оскільки вищевказані справи пов'язані з даною справою.

Судова колегія, розглянувши клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи, відхиляє його з огляду на те, що заявником не обґрунтовано, які саме недоліки судової експертизи впливають на достовірність її висновків, а також на можливість усунення вказаних ним спірних питань лише шляхом проведення ще однієї експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань що потребують спеціальних знань. Судова колегія вважає, що суд має право вжити ряд заходів для повного та всебічного з'ясування доказів у справі, зокрема проаналізувати доводи сторін, надати відповідну оцінку висновку судової експертизи в сукупності з іншими доказами у справі.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того суд має право самостійно перевірити правильності заявлених позивачем сум заборгованості на підставі поданих сторонами доказів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

29.05.2013р. між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» укладено кредитний договір №1094140/КБ, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.1.1 договору ліміт видачі кредитних коштів за кредитною лінією встановлено в сумі, яка не може перевищувати 50000000,00грн.

За умовами п. 1.1.2 та п. 1.1.3 договору строк користування кредитною лінією встановлюється з 29.05.2013 по 29.05.2015, відсоткова ставка за користування кредитними коштами складає 20% річних по строковій заборгованості, 23% річних по простроченій заборгованості.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що повернення кредитних коштів та сплата відсотків відбувається шляхом зарахування коштів на рахунок №4000, відкритий у відділенні ПАТ «КБ «Надра» Миколаївське РУ код банку 380764. Позичальник сплачує відсотки в строк до 5 числа кожного місяця, наступного за звітним. В призначенні платежу необхідно зазначити погашається кредит чи відсотки та номер і дату цього договору.

У відповідності до п. 2.3. договору відсотки за користування кредитними коштами в межах ліміту кредитування нараховуються у валюті траншу щомісячно в останній робочий день місяця на суму заборгованості за кредитною лінією. Період нарахування відсотків починається з дня надання кредитних коштів і не включає останній календарний день користування кредитними коштами. Відсотки нараховуються методом факт/360.

У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів та/або інших платежів, а також прострочення строків повернення кредитних коштів пунктом 4.1. кредитного договору сторони передбачили, що банк має право вимагати, а позичальник в такому разі зобовязується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

В подальшому умови кредитного договору неодноразово змінювались сторонами шляхом укладення додаткових угод.

Згідно з умовами укладеної сторонами додаткової угоди №7 від 14.01.2015р. до кредитного договору сторони домовились встановити ліміт видачі кредитних коштів за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати 40000000,00 грн., та змінили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а саме 25% річних по строковій заборгованості та 28% річних по простроченій заборгованості (а.с.31).

В якості забезпечення виконання зобов'язань 29.05.2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Техноторг-Лізинг» укладено договір поруки №2, згідно з умовами якого відповідач зобовязався солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань третьої особи за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013 року.

Відповідно до п. 1.2 поручитель зобов'язується виконати зобов'язання в тому ж порядку та розмірі, який встановлено для позичальника з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, в тому числі, й у разі збільшення розміру зобов'язань позичальника.

Згідно з п. 1.3. договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязання повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Умовами п. 1.4. та 1.5. передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-якої частини зобовязання, так і при невиконанні позичальником зобовязання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Сторони домовились, що поручитель відповідає за цим договором і у разі збільшення розміру зобов'язань позичальника за кредитним договором, виконання яких забезпечено цим договором поруки. Зміна обсягу, порядку, строку та розміру зобов'язань позичальника за кредитним договором автоматично змінює обсяг, порядок, строк та розмір зобов'язань поручителя за цим договором та не потребує внесення змін та доповнень до цього договору. Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та погоджується забезпечувати виконання позичальником зобов'язань у разі зміни порядку, розміру, строку та обсягу відповідальності позичальника (п.1.7 договору поруки).

Пунктами 2.2. та 2.3. договору поруки сторони погодили, що у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобовязань кредитор направляє поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому договору не пізніше трьох банківських днів з дня отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобовязань.

На виконання умов кредитного договору банк надав ТОВ "Техноторг-Дон" грошові кошти двома траншами на загальну суму 40 000 000,00 грн. Факт надання кредитних коштів в сумі 40 000 000,00 грн. підтверджується заявками на видачу кредитних коштів №915 від 03.07.2013р. та №1215 від 13.09.2013р., а також меморіальними ордерами від 04.07.2013 на суму 20000000,00 грн. та від 19.09.2013р. на суму 20000000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" зобовязалося повернути банку в повному обсязі кредитні кошти в строки та на умовах визначених договором (п. 3.3.1 договору), сплачувати банку відсотки у встановленому договором розмірі, сплачувати інші платежі, встановлені договором та/або тарифами в порядку та на умовах, що визначені цим договором та тарифами (п. 3.3.3. договору).

Так як Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" свої зобов'язання за кредитним договором в частині сплати відсотків у строки, визначені договором не виконувало, позивач 20.02.2015р. №1-7-2931 звернувся до ТОВ "Техноторг-Дон", з вимогою про погашення заборгованості не пізніше наступного дня з дати отримання вимоги.

Як свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана вимога була отримана третьою особою 02.03.2015 (а.с.43).

Одночасно позивач 20.02.2015р. звернувся до відповідача з пропозицією №1-7-2929 виконати взяті на себе, як поручителя, зобов'язання за неналежне виконання своїх обов'язків позичальником у строк не пізніше 3-х днів з дати отримання вимоги.

Відповідач вимогу отримав 02.03.2015р. (а.с.41).

Однак, вищезазначені листи банку залишилися без відповіді з боку відповідача та третьої особи, у зв'язку з чим позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Лізинг" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" з позовом про стягнення заборгованості в сумі 42 436 917,03 грн. за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013р.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 6 цього Кодексу передбачено що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один субєкт господарського зобовязання повинен вчинити певну дію на користь іншого субєкта, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За висновками судово-економічної експертизи у даній справі визначена заборгованість ТОВ "Техноторг-Дон" перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1094140/КБ від 29.05.2013р. (з урахуванням додаткових угод до договору) станом на 23.03.2015р.:

- заборгованість за кредитом: 40 000 000 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 72 603,47 грн.;

-3% річних за несвоєчасне погашення відсотків -в сумі 3024,66 грн.;

-інфляційні витрати від несвоєчасного погашення відсотків-в сумі 43342,22 грн.

Також експерт розрахував заборгованість за відсотками у двох варіантах:

в сумі 2 206 666,66 грн (25%) та в сумі 2 373 333,32 грн. (28%).

Дослідивши матеріали справи та експертний висновок судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Посилання скаржника на те, що судом здійснено невірний висновок про право банку на дострокове повернення кредиту, оскільки строк виконання зобовязань з повернення наданого кредиту в сумі 40000000,00грн., відповідно до п. 1.1.2 кредитного договору, на момент подання позову не настав, що на думку скаржника, потягнуло за собою безпідставне стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» кредитної заборгованості, не приймається судовою колегією до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.8., п.п. 2.8.1. та п.п. 3.3.8. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника негайного дострокового повернення кредитних коштів, відсотків, інших платежів та можливої неустойки за цим договором у разі наявності простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, передбаченими цим договором. Пунктом 2.2. кредитного договору встановлений обовязок позичальника сплачувати відсотки в строк до пятого числа кожного місяця, наступного за звітним.

Крім того відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що кошти в рахунок сплати відсотків в останнє надійшли до позивача 13.01.2015, тобто апелянт не заперечує, що ще до подання банком у квітні 2015 року позову, відповідач, в порушення вимог п. 2.2. кредитного договору, за період січень та лютий 2015 року відсотки банку взагалі не сплачував, і до цього часу не виконує своїх договірних зобовязань.

Також, матеріали справи спростовують доводи апеляційної скарги, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами у лютому та березні 2015 року повинна була складати 25 % річних, а не 27% як зазначив в розрахунку банк, що на думку апелянта, призвело до необґрунтованого нарахування заборгованості за відсотками у сумі понад 100 тис. грн.

Остання сплата відсотків відповідачем відбулася 13.01.2015 тому відповідно п. 1.1.3. кредитного договору, в редакції від 14.01.2015 (додаткова угода №7), відсоткова ставка по простроченій заборгованості встановлена сторонами у розмірі 28% річних, про що відповідач зазначив у змісті апеляційної скарги. Діючи в межах п. 1.1.3 позивач розрахував заборгованість по відсоткам за лютий і березень 2015 року у розмірі 27%.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.11.2015р. у справі №915/624/15 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» про солідарне стягнення заборгованості в загальній сумі 42 436 917,03 грн. за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013 задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон та Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра заборгованість за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013 року в загальному розмірі 42 435 878,71 грн., у тому числі 40 000 000,00 грн. сума боргу за кредитом, 2 317 777,77 грн. сума заборгованості по процентам, 71734,06 грн. пеня за прострочення зобовязань за процентами, 3024,66 грн. 3% річних від прострочених зобовязань, 43342,22 грн. інфляційних збитків. Вказане рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2017р. і постановою Вищого господарського суду України від 22.03.2017р.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, встановлений у справі №915/624/15 факт наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (позичальника) боргу за кредитним договором №1094140/КБ від 29.05.2013року перед позивачем в загальному розмірі 42 435 878,71 грн. у даній справі є преюдиційним та не доводиться знову.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд, порушуючи право відповідача на судовий захист, принцип рівності та змагальності сторін, розглянув справи без участі відповідача, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом в квітні 2015 року.

Ухвалами суду від 15.04.2015 від 21.05.2015 та від 04.08.2015 відповідача зобовязано надати відзив на позовну заяву та заперечення проти позову, однак вимоги ухвал відповідач не виконав, у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

19.08.2015 до господарського суду від ТОВ «Техноторг-Дон» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з тим, що представник відповідача особи перебуває у відрядженні.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача, адже у останнього було достатньо часу для надання до суду відзиву або заперечень на позовну заяву, в розумінні ст. 28 ГПК України. Відповідачем у відповідності до ст. 33 ГПК України не надано суду доказів неможливості направлення такого представника. Крім того, клопотання відповідача не містить посилань на обставини, які унеможливлюють розгляд справи за наявними в ній матеріалами, не містить воно і посилань на ті чи інші докази, необхідні для правильного вирішення спору, які має відповідач або інша особа та для витребування яких необхідно відкласти розгляд справи.

Таким чином, рішення суду прийнято у відповідності з матеріалами справи і нормами законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 20.08.2015 р. у справі №915/626/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 25.05.2017

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран