ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" травня 2017 р. Справа № 911/3342/14

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

Дочірнього підприємства «Агрофірма ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька»

про стягнення 334 317,51 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

В засіданні приймали участь:

від позивача( скаржник): не зявився;

від відповідача1: не зявився;

від відповідача2: ОСОБА_3 (довіреність № 03 від 04.11.2016 року);

від ВДВС: ОСОБА_4 (посвідчення КВ № 0093 від 14.09.2016 року).

обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.10.2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено повністю, стягнуто солідарно з Дочірнього підприємства «Агрофірма «ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 30000,00 грн. інфляційних втрат, 6686, 35 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, а також стягнуто з Дочірнього підприємства «Агрофірма «ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 304317,51 грн. інфляційних втрат.

04.11.2014 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 20.10.2014 року у справі № 911/3342/14 видано відповідні накази.

06.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою вих. № 04-3/02 від 04.02.2017 року на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві.

У звязку з закінченням суддівських повноважень ОСОБА_5, скаргу вих. № 04-3/02 від 04.02.2017 року у справі № 911/3342/14 передано на автоматизований розподіл.

Згідно автоматизованого розподілу справ, скаргу вих. № 04-3/02 від 04.02.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» у справі № 911/3342/14 передано судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

За таких обставин, скарга вих. № 04-3/02 від 04.02.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс у справі № 911/3342/14 на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві призначена до розгляду на 06.03.2017 року.

В судове засідання 06.03.2017 року відповідач 1, 2 та представник ВДВС не зявилися, ВДВС вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 08.02.2017 року не виконали, відповідач 1, 2 та представник ВДВС про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Розгляд скарги відкладався до 22.03.2017 року.

21.03.2017 року представником позивача супровідним листом подано лист з доказами про неможливість бути присутнім в судовому засіданні.

22.03.2017 року представником ВДВС через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 22.03.2017 року позивач та відповідачі 1, 2 не зявилися, ВДВС вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 08.02.2017 року не виконали, відповідач1 про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд скарги відкладався до 03.04.2017 року.

В судове засідання 03.04.2017 року представники учасників провадження не зявилися, ВДВС вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 08.02.2017 року не виконав, учасники провадження про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Розгляд скарги відкладався до 19.04.2017 року.

В судове засідання 19.04.2017 року представники позивача (скаржника), відповідача1 та ВДВС не зявились, ВДВС вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 08.02.2017 року не виконав, позивач (скаржник), відповідач1 та ВДВС про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Розгляд скарги відкладався до 04.05.2017 року.

В судове засідання 04.05.2017 року представник скаржника не зявився, подав до канцелярії суду клопотання про розгляд скарги за відсутності скаржника за наявними документами.

В судовому засіданні 04.05.2017 року Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві надав копії матеріалів виконавчого провадження № 47142521 та заперечив проти задоволення скарги.

Розглянувши в судовому засіданні 04.05.2017 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14, заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані докази, судом встановлено.

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 14.04.2015 року відкрито виконавче провадження №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 про стягнення з Дочірнього підприємства «АГРОФІРМА ШАХТАР» орендного підприємства «ОСОБА_2ОСОБА_6» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» заборгованості на загальну суму 46 686,35 грн.

Скаржник зазначає, що на момент звернення з даною скаргою наказ Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі № 911/3342/14 протягом тривалого часу не виконаний.

В скарзі скаржник зазначає, що з огляду на п.п. 6 та 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (який набрав чинності з 05.10.2016 року) рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, при розгляді скарги на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 застосуванню підлягають норми Закону України «Про виконавче провадження», які діяли до 05.10.2016 року.

В скарзі зазначено, що виконавчою службою порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо невжиття державним виконавцем необхідних заходів по своєчасному і повному виконанню судового рішення.

Скаржник в скарзі зазначає, що відповідно до Витягу із ЄДРПОУ щодо Дочірнього підприємства «Агрофірма ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» за боржником рахуються із власним балансом відокремлені підрозділи у формі філій:

- філія «Орджонікідзе» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84314, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Федька, 83; );

- філія «Україна» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84141, Донецька область, Словянський район, село Сидорове, вул. Першотравнева, 22; );

- філія «Світанок» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84190, Донецька область, Словянський район, село Дмитрівка, вул. Пушкіна, 25; );

- філія «Правдинське» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84167, Донецька область, Словянський район, село Новомиколаївка, вул. Леніна, 14А; );

- філія «Степове» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84393, Донецька область, місто Краматорськ, смт. Шабельківка, вул. Тичини, 19; );

- філія «Червона Зірка» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84130, Донецька область, Костянтинівський район, село Білокузьминівка, вул. Шкільна, 8; код );

- філія «Дмитрівський комбікормовий завод» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84190, Донецька область, Словянський район, село Дмитрівка, );

- філія «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма ОСОБА_2» (84168, Донецька область, Слов'янський район, село Олександрівка, вул. Комсомольська, 17; ).

Стаття 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, .на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову.

Скаржник зазначає, що після відкриття виконавчого провадження 14.04.2015 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» неодноразово зверталось до ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва із клопотаннями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14, які залишені без задоволення.

Також, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» клопотало перед ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва, зокрема та не обмежуючись, про необхідність виявлення рахунків боржника та арешту коштів на рахунках боржника та необхідності врахування при здійсненні арешту коштів боржника та їх списанні статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування», що також було залишено виконавчою службою без задоволення.

Крім того, скаржник зазначає, що як стало йому відомо з відомостей офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, та вбачається з рішення Господарського суду мста Києва від 12.01.2017 року у справі №910/20746/16, боржником ДП «Агрофірма ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» відповідно до нотаріально посвідченого договору від 05.06.2015 року було продано нерухоме майно: будівля Конезаводу (відділення №1) Донецька обл., Констянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а; будівля адміністративно-побутового корпусу пл. 211, 8 кв.м.; будівля конюшні № 1 пл. 3 731,1 кв.м.; будівля конюшні № 2 пл. 2 986,9 кв.м.; будівля трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.; будівля вбиральні пл. 29,8 кв.м.

Вказане свідчить про факт нездійснення виконавчих дій по накладенню арешту на майно боржника підтверджує.

Також, скаржник зазначає, що як вбачається з наведеного рішення Господарського суду мста Києва від 12.01.2017 року у справі №910/20746/16, 17 та 22 грудня 2015 року на поточний рахунок ДП «Агрофірма ОСОБА_2» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» №6278 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, надходили грошові кошти. В сумі 200000 грн., на які також не було накладено арешт і не звернено стягнення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення зі скаргою, скаржник зазначив, що у відповідності до пункту 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зі змінами внесеними Постановою від 29.05.2013 року №9, якщо обовязок органу державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про бездіяльність його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на викладені обставини скаржник просить визнати за період із 14.04.2015 року по 04.02.2017 року незаконною та протиправною бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 в частині не вжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо нерухомого майна боржника, зокрема, та не обмежуючись, звернення стягнення на майно боржника, арешту, опису, оцінцінки та реалізації нерухомого майна, раніше належного оржнику - будівлі Конезаводу (відділення № 1) Донецька обл., Констянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а; будівлі адміністративно-побутового корпусу пл. 211, 8 кв.м.; будівлі конюшні № 1 пл. З 731,1 кв.м.; будівлі конюшні № 2 пл. 2 986, 9 кв.м.; будівлі трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.; будівлі вбиральні пл. 29,8 кв.м.

- визнати за період із 14.04.2015 року по 04.02.2017 року незаконною та протиправною бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 в частині не вжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо виявлення грошових коштів, зокрема, та не обмежуючись, зверненням стягнення на кошти боржника, котрі містились на його поточному рахунку №6278 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851.

- визнати за період із 14.04.2015 року по 04.02.2017 року незаконною та протиправною бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 щодо не вчинення інших виконавчих дій у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

В ході розгляду скарги Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві пояснив, що оскільки до Відділу не надходила копія скарги, надати письмові заперечення по суті скарги не є можливим. Натомість матеріали виконавчого провадження містять документи які засвідчують дії державного виконавця у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» підчас перебування виконавчого документа на виконанні.

Також, виконавча служба зазначила, що скаржник оскаржує бездіяльність Відділу не ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про необізнаність стягувача як сторони виконавчого провадження про вчиненні виконавчі дії державним виконавцем на час звернення зі скаргою до суду.

Як вбачається з наданих виконавчою службою матеріалів виконавчого провадження, в матеріалах виконавчого провадження містяться докази здійснення виконавчих дій. Зокрема, зясування наявних у боржника рахунків в банківських установах, надіслання запитів до банківських установ та отримання відповідей, часткове погашення заборгованості.

Щодо посилань скаржника на відомості рішення Господарського суду мста Києва від 12.01.2017 року у справі №910/20746/16, суд зазначає, що рішення суду в частині викладених в його описовій чи мотивувальній частині обставин, не є доказом і не має преюдиційного значення для розгляду даної скарги, в якій фактично спір триває між стягувачем та виконавчою службою.

Таким чином, обставини щодо продажу боржником на початку червня 2015 року нерухомого майна та отримання коштів мають доводитись скаржником під час розгляду скарги. Однак, скаржником відповідних пояснень та доказів не надано.

Крім того, продаж майна відбувся на початку червня 2015 року, відповідно арешт на майно боржника міг бути накладений до момент продажу майна. Від так, наведена бездіяльність виконавчої служби мала місце майже два роки тому.

Пунктом 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент продажу майна) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Таким чином, оскільки арешт міг бути накладений на майно боржника до його продажу, виконавче провадження мало бути здійснене протягом шести місяців, скаржник вважається обізнаним з бездіяльністю щодо не накладення арешту на майно та кошти боржника в будь-якому випадку з 15.10.2015 року (сплину шестимісячного строку виконавчого провадження), враховуючи також, що відомості про відкладення чи зупинення виконавчих дій відсутні.

Крім того, як вбачається зі ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на яку посилається скаржник, фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Однак, скаржник не обґрунтовує що саме мав здійснити державний виконавець з врахування наведеної ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка чітко визначає про неможливість використання страхових коштів на інші цілі, крім виплати матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Щодо посилання скаржника на наявність у боржника філій, скаржник сам зазначає, що відповідні філії мають окремий баланс і розташовані на території Донецької області, як і сам боржник. При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо перебування на території Шевченківського району м. Києва боржника, його керівних органів чи належного йому майна.

Як вбачається з заяви боржника про відкриття виконавчого провадження, фактично виконавче провадження відкрито Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві на припущеннях боржника, які не підтвердились в ході виконавчого провадження.

У звязку з чим, суд звертає увагу стягувача та виконавчої служби на безпідставність та недоцільність здійснення виконавчого провадження Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві щодо боржника, який перебуває на території Донецької області.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження за іншим наказом у даній справі, з тим же боржником про інші суми стягнення, відкрито і здійснювалось Словянським МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Наявність у боржника відкритих в банківських установах рахунків не свідчить про місцезнаходження його коштів за адресами відповідних банківських установ. Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, в ході виконавчого провадження не підтвердилась інформація про наявність у боржника наведених стягувачем рахунків, натомість виконавчою службою виявлено рахунки, відкриті переважно в м. Краматорськ, Донецької області.

В ході розгляду скарги скаржником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження викладених в скарзі обставин. В матеріалах справи відсутні докази та відомості щодо перебування боржника в м. Києві, по вул. Мельникова, 12. Натомість, судом здійснювалось повідомлення боржника про час і місце розгляду скарги на адресу місцезнаходження в м. Словянськ, відповідні повідомлення отримані боржником і ним надіслано до суду листа також з м. Словянськ Донецької області.

Також, скаржник в судові засідання 22.03.2017 року, 03.04.2017 року, 19.04.2017 року та 04.05.2017 року не зявився, поважності причин неявки не обґрунтував, доказів в підтвердження викладених у скарзі обставин, в тому числі з врахуванням наданих в ході розгляду скарги пояснень та заперечень, не надав.

Щодо клопотання скаржника, яке надійшло до суду 04.05.2017 року про розгляд скарги без участі його представника, суд зазначає, що відповідне клопотання не обґрунтовує поважності причин неприбуття в судове засідання. В той же час, скаржник сам просить розглядати скаргу за наявними матеріалами. Однак, з наданих скаржником наявних в матеріалах справи доказів, викладені в скарзі обставини є недоведеними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про недоведеність та відсутність підстав для задоволення вимог скарги з наведених в ній мотивів.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 не доведена та не обґрунтована, тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142521 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 04.11.2014 року у справі №911/3342/14 залишити без задоволення.

Суддя Т.П. Карпечкін