ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 905/2852/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого,

суддів: Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г.,

за участю представників:

ПрАТ "АВК" - Спєрова Д.К. (дов. від 04.12.2015),

ПАТ "Сбербанк" - Киричука Р.П. (дов. від 10.08.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АВК"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016

та ухвалу господарського суду Донецької області від 20.10.2016

у справі № 905/2852/16 господарського суду Донецької області

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Русток"

до Приватного акціонерного товариства "АВК"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.10.2016 (суддя Тарапата С.С.) порушено провадження у справі №905/2852/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АВК; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Русток" в сумі 1467043,01грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Пічахчі Сергія Володимировича; встановлено оплату послуг розпорядника майна арбітражного керуючого Пічахчі С.В. в розмірі двох мінімальних заробітних плат; встановлено строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, тощо.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016 (колегія суддів у складі: Геза Т.Д., Дучал Н.М., Ушенко Л.В.) ухвалу господарського суду Донецької області від 20.10.2016 по справі № 905/2852/16 залишено без змін.

В касаційній скарзі Приватне акціонерне товариство (ПрАТ) "АВК" просить скасувати вказані вище ухвалу суду першої інстанції від 20.10.2016 та постанову суду апеляційної інстанції від 06.12.2016, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що зазначені ухвала та постанови є незаконними та необґрунтованими, такими, що винесені із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-1 ГПК України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачене цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно з частинами 2 та 7 ст. 11 Закону про банкрутство до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; копія виконавчого документа; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Згідно з частиною 1 ст. 12 Закону про банкрутство у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу.

Частина 1 ст. 15 Закону встановлює, що господарський суд повертає заяву, якщо заявник - кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною 3 статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, системний аналіз ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство свідчить, що за загальним правилом правовими підставами для порушення справи про банкрутство є наявність у ініціюючого кредитора (кредиторів) безспірних грошових вимог до боржника, які сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та не були задоволені боржником протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, з наведених норм Закону про банкрутство вбачається, що строк несплати грошових вимог слід відраховувати саме з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 16 Закону про банкрутство завдання підготовчого засідання суду полягає в з'ясуванні ознак неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності правових підстав для порушення справи про банкрутство. Якщо справа порушується за заявою кредитора (кредиторів), господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ТОВ "Русток" 03.10.2016 звернулося до господарського суду Донецької області із заявою №171/16 від 29.09.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АВК".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження безспірності вимог до заяви додані рішення господарського суду Донецької області від 01.12.2015 по справі № 905/3103/15, постанова Приморського ВДВС Маріупольського міського Управляння Юстиції від 23.12.2015 про відкриття виконавчого провадження, довідка Приморського ВДВС Маріупольського міського Управляння Юстиції від 27.09.2016 про хід виконавчого провадження.

З доданих до заяви доказів вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 01.12.2015 по справі № 905/3103/15, яке набрало законної сили, стягнуто з ПрАТ "АВК" на користь ТОВ "Русток" 1 467 043,01 грн., з яких заборгованість у сумі 1 444 762,57 грн., витрати зі сплати судового збору - 21671,44 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення прозову у сумі 609,00 грн.

Постановою Приморського ВДВС Маріупольського міського Управляння Юстиції від 23.12.2015 про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання наказу № 905/3103/15, виданого господарським судом Донецької області 15.12.2015, боржнику надано 7-ми денний строк для добровільного виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/3103/15 від 15.12.2015. Упродовж 3 (трьох) днів повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником.

При невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку. Зазначено, що Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дати її одержання.

Таким чином, враховуючи відсутність виконання добровільно рішення у встановлений 7-ми денний строк, з 31.12.2015 почалося примусове виконання рішення, яке, як встановлено судами попередніх інстанцій, станом на дату звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство ПрАТ "АВК" (03.10.2016) не виконано.

Наведене підтверджується доданою до заяви довідкою Приморського ВДВС Маріупольського міського Управляння Юстиції від 27.09.2016, згідно якої рішення боржником в добровільному порядку не виконано, у зв'язку із чим розпочато примусове виконання.

Постанова державного виконавця про примусове виконання рішення боржником не оскаржувалася.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що докази виконання вказаного вище судового рішення господарського суду боржник не надав, борг перед заявником станом на дату порушення провадження у даній справі про банкрутство не погашено.

Крім того, у відзиві на заяву про порушення провадження у справі про банкрутство від 17.10.2016 боржник підтвердив наявність непогашеної кредиторської заборгованості перед ТОВ "Русток" на загальну суму 1467043,01 грн. та зазначив про відсутність можливості її погасити.

Таким чином, станом на дату порушення провадження у даній справі, грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника в загальному розмірі 1467043,01 грн. є безспірними, не задоволені боржником протягом 9 (дев'яти) місяців у виконавчому провадженні, що перевищує встановлений Законом трьохмісячний строк, перевищують 300 мінімальних заробітних плат. У зв'язку з чим такі вимоги відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство є підставою для порушення справи про банкрутство.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши наявність безспірних вимог ініціюючого кредитора до боржника, які підтверджені рішенням суду, не оплачені протягом трьох місяців з дати відкриття виконавчого провадження, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для порушення провадження у справі за заявою ТОВ "Русток" про визнання банкрутом ПрАТ "АВК".

Посилання скаржника на передчасність порушення справи про банкрутство колегіє суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки положеннями Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року, чинній з 19.01.2013 року, не передбачено обов'язку ініціюючого кредитора долучати до заяви про порушення щодо боржника справи про банкрутство постанову органу державної виконавчої служби про закриття виконавчого провадження та перевіряти в підготовчому засіданні повноту дій виконавчої служби в ході виконавчого провадження. Боржник, як сторона у справі про банкрутство наділений повноваженнями спростувати доводи ініціюючого кредитора та надати докази її погашення (припинення).

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та прийнято постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АВК" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016 та ухвалу господарського суду Донецької області від 20.10.2016 по справі №905/2852/16 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.