РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р. Справа № 906/1143/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача:не з'явився

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Народницьке спеціалізоване лісове господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 01.03.2017 р. у справі № 906/1143/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця"

до Державного підприємства "Народницьке спеціалізоване лісове господарство"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України

про стягнення 79 768,34 грн

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Народницьке спеціалізоване лісове господарство» нарахованих платежів за час затримки вагонів в сумі 79 768,34 грн. /т.1 а.с. 3-8/.

08.12.2016 року на адресу господарського суду Житомирської області від ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» надійшла заява про збільшення позовних вимог за № НЮ-1296 від 29.11.2016 року, у якій просить стягнути з ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарство» нарахованих платежів за час затримки вагонів в сумі 85 590,35 грн. /т.1 а.с.112-113/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 01.03.2017 року у справі № 906/1143/16 (суддя Шніт А.В.) позов ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарство», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України про стягнення 85 590,35 грн. задоволено.

Стягнуто з ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарств» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»: 85590,35 грн. платежів за затримку вагонів; 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору; 524,98 грн. інших витрат, пов'язаних з розглядом справи /т.1 а.с. 202-205/.

ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарство», не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 01.03.2017 року у справі № 906/1143/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- залізниця не дотрималась митних правил, а саме Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України;

- в матеріалах справи відсутні докази, що були підставою для зупинки вагонів і відповідно подальша правомірність дій залізниці та складання актів загальної форми;

- за відсутності відмітки в накладній «Пропуск заборонено» із зазначенням підстави для прийняття такого рішення та відсутності підпису і відбитку штампа «Під митним контролем» посадової особи, залізниця не мала права складати акти загальної форми та нараховувати збір за зберігання вагонів.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду від 01.03.2017 року у справі № 906/1143/16 прийнято із неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню /т.1, а.с.215-217/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2017 року, з урахуванням ухвал про виправлення описки від 31.03.2017 року та від 04.04.2017 року, апеляційну скаргу ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарство» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.05.2017 року /т.1 а.с.212 -214, 236-237/.

16.05.2017 року ДП «Народницьке спеціалізоване лісове господарство» подано клопотання про розгляд даної справи без участі його представника /т.2, а.с.1-2/.

В судовому засіданні 17.05.2017 року представник ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив рішення господарського суду Житомирської області від 01.03.2017 року у справі № 906/1143/16 залишити без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_2 митниця Державної фіскальної служби України в призначене судове засідання 17.05.2017 року не зявилась, явку повноважного представника не забезпечила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення /т.1, а.с.238, 244/.

Оскільки ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2017 року, явка представників сторін в судове засідання 17.05.2017 року обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників судового процесу, що не зявились.

Частиною 2 ст.101 ГПК України передбачено, апеляційний господарський суд не звязаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність, обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року Державне підприємство "Народицьке спеціалізоване лісове господарство" відправило зі ст.Рача Південно-Західної залізниці до станції Тужер (Угорщина) вантаж «лісоматеріали», який був завантажений у залізничні вагони: № 63321608, 60404415, 60496262, 65251878, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними № 490797, 490805, 493064, 493072 /т.1, а.с.14-17/.

15.05.2016 року Львівською залізницею складено акти загальної форми № 10919 та № 10625 про те, що поїзд № 2115, вагони № 63321608, 60404415 затримано на станції Батьово Львівської залізниці для здійснення митного огляду на підставі заявок ОСОБА_2 митниці ДФС за № 05/16 та № 07/16 /т.1, а.с.18-20, 22/.

Про вказаний факт Львівською залізницею повідомлено ДП«Народицьке спеціалізоване лісове господарство» телеграфним повідомленням за № 78 від 15.05.2016 року та № 95 від 16.05.2016 року, які направлені на станцію відправлення /т.1, а.с.23-24/.

15.05.2016 та 16.05.2016 року у зв'язку з відсутністю технічних засобів на станції Батьово, підрозділом залізниці на виконання заявок ОСОБА_2 митниці ДФС видано накази № 106, № 110, згідно з якими вагони № 63321608 та № 60404415 відправлено на станцію Чоп для здійснення митного огляду (переогляду) вантажу /т.1, а.с.25-26/.

Працівниками Львівської залізниці складено акти загальної форми № 19 від 15.05.2016 року та № 26 від 16.05.2016 року з нарахуванням належних платежів за затримку згідно із ставками Збірника тарифів № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, із застосуванням коригувального коефіцієнта /т.1, а.с. 28-29/.

За актом загальної форми № 19 за затримку вагона № 63321608 на станції Батьово нараховано платежі на суму 1488,40 грн. /розрахунок т.1 а.с.193/; за актом загальної форми № 26 за затримку вагона № 60404415 на станції Батьово нараховано платежі на суму 1524,34 грн. /розрахунок т.1 а.с.195/.

В результаті огляду вагонів № 63321608, № 60404415 інспекторами Закарпатської митниці ДФС складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 31.05.2015 року, згідно з яким сторонніх вкладень у вантажі «деревина паливна» не виявлено /т.1 а.с.30/.

У зв'язку з тим, що вагони № 63321608 та № 60404415 простоювали на станції Чоп з 15.05.2016 та з 17.05.2016 року до 31.05.2016 року, працівниками Львівської залізниці складено акти загальної форми за № 4566 від 15.05.2016 та № 4574 від 17.05.2016 року /т.1 а.с. 31-32/ з нарахуванням належних платежів за затримку згідно зі ставками Збірника тарифів № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, із застосуванням коригувального коефіцієнта.

За актом загальної форми № 4566 за затримку вагона № 63321608 нарахування склали 21 305,90 грн. /розрахунок т.1 а.с.194/; за актом загальної форми № 4574 нарахування за затримку вагона № 60404415 склали 19 786,60 грн. /розрахунок т.1 а.с.196/.

Також, за актами загальної форми №№ 19, 26, 4566, 4574 позивач нарахував 5822,01 грн. плати за перевезення вагонів №63321608, №60404415 зі станції Батьово на станцію Чоп та у зворотному напрямку для здійснення митного огляду (переогляду) вантажу, згідно із заявками ОСОБА_2 митниці ДФС від 15.05.2016 №05/16, від 16.05.2016 №07/16, у відповідності фіксованої плати згідно збірника тарифів №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317.

19.05.2016р. на станцію Батьово прибули вагони № 60496262, № 65251878 з вантажем «лісоматеріали» та були відчеплені для проведення переогляду.

Згідно з актом загальної форми від 19.05.2016 № 10942 /т.1 а.с.33/, на підставі заявки ОСОБА_2 митниці № 15/16 /т.1, а.с.21/, ці вагони подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю.

Про вказаний факт Львівською залізницею повідомлено ДП «Народицьке спеціалізоване лісове господарство» телеграфним повідомленням за № 121 від 19.05.2016 року, яке направлено на станцію відправлення /т.1, а.с.27/.

В результаті огляду вантажу у вагонах № 60496262, № 65251878 інспекторами митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 01.06.2016 року № 305010505/2016/ЗМК-03022, згідно з яким сторонніх вкладень у вантажі «колоди із сосни» не виявлено /т.1, а.с.34/.

За таких обставин, позивачем складено акт загальної форми від 01.06.2016 року № 397 на випуск вагонів № 60496262, № 65251878 з нарахуванням належних платежів за затримку згідно зі ставками Збірника тарифів № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, із застосуванням коригувального коефіцієнта. За актом загальної форми № 397 нараховані платежі за затримку вагонів № 60496262, № 65251878 на суму 35 633,10 грн. /розрахунок т.1 а.с.197/.

З огляду на складені залізницею акти загальної форми щодо нарахованих платежів за час затримки вагонів, позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 85 590,35 грн. /розрахунок платежів, т.1 а.с.114-115/.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Правовідносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом Україні, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999р. № 113, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та іншими підзаконними актами.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 5 ст.307 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови.

У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною 5 ст.338 Митного кодексу України встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Пунктом 2 ст. 218 Митного кодексу України передбачено, що розвантажувальні, навантажувальні та перевантажувальні роботи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів, або уповноважених ним осіб.

Главою 32 Митного кодексу України, до якої включено статтю 218, врегульовано митні формальності на залізничному транспорті.

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України).

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою КМ України від 06.04.1998 р. № 457) (далі - Статут).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до ст.119 Статуту, п.2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458 (далі Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до ст.46 Статуту, вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п.3, 8 Правил користування вагонам і контейнерами, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У відповідності до пунктів 10, 12, 13 Правил користування вагонам і контейнерами, станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Пункт 9 Правил зберігання вантажів встановлює, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т. ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Згідно із ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.17 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства», вантажовідправник, вантажоодержувач повинен сплачувати залізниці плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені в пункті 121 Статуту залізниць України, та пункті 16 Правил користування вагонами і є вичерпними, затримку вагонів, пов'язану з митним оформленням, до цих підстав не віднесено.

Згідно з п.5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 №04-5/601, плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Відповідно до § 1 ст.11 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), відправник повинен додати до накладної супровідні документи, необхідні для здійснення митних та інших правил на всьому шляху прямування вантажу.

Нормативні положення § 2 ст.11 УМВС передбачають відповідальність відправника перед залізницею за наслідки, що виникли у результаті відсутності, недостатності чи неправильності супровідних документів.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору у даній справі є стягнення платежів за затримку вагонів №№ 63321608, 60404415, 60496262, 65251878.

На підставі актів загальної форми ГУ-23 № 19 від 15.05.2016 року, № 26 від 16.05.2016 року, № 4566 від 15.05.2016 року, № 4574 від 17.05.2016 року та № 397 від 01.06.2016 року, які складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плата за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вищевказаних вагонів.

Вищевказані нарахування також внесено до накладних № 490797, 490805, 493064, 493072, як це передбачено § 2 статті 11 УМВС /т.1 а.с. 14-17/.

Відтак, перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів встановила, що заявлена до стягнення з відповідача сума розрахована позивачем відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 15.04.09р. № 340/16356.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності нарахування позивачем плати за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плату за маневрову роботу, оскільки в матеріалах справи містяться докази, що підтверджують розмір додаткових витрат Залізниці через затримку вагонів №№ 63321608, 60404415, 60496262, 65251878, для проведення митного огляду.

Щодо вимог про відшкодування позивачу понесених витрат у сумі 524,98 грн., пов'язаних з розглядом справи, що складаються з витрат на проїзд (квитки) у напрямку Львів-Житомир та зворотньому напрямку з метою участі представника позивача у судовому засіданні 08.12.2016р.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7, до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.11.2016р. у справі № 906/1143/16 явка представників сторін в судове засідання 08.12.2016р. визнавалася обов'язковою /т.1, а.с.1/.

В судовому засіданні господарського суду Житомирської області 08.12.2016р. приймав участь представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю № 9541 від 25.10.2016р. При цьому ОСОБА_3 був відряджений до м.Житомира для участі в судовому засіданні згідно наказу від 05.12.2016р. № нок-16/752 /т.1, а.с.143/, вартість квитків: Львів-Житомир від 07.12.2016 № 300609 на суму 274,98грн; Житомир-Львів від 08.12.2016 №671530 на суму 250,00 грн., що становить загальну суму 524,98 грн.

З огляду на викладене, враховуючи належне підтвердження розміру витрат позивача на проїзд представника, пов'язаних з розглядом справи, вказані витрати в розмірі 524,98 грн відповідно до ст.49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, судова колегія оцінює критично, адже останні не спростовують вищенаведені положеннями законодавства та докази які містяться в матеріалах справи, а тому відхиляються апеляційним судом за безпідставністю.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 01.03.2017 р. у справі № 906/1143/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Народницьке спеціалізоване лісове господарство" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/1143/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Юрчук М.І.