ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 909/1022/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий-суддя: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

при секретарі судового засідання Борщ І.,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 06.02.2017 року)

від відповідача - Шпитальний Р.Р. (довіреність № 189/02-29/01 від 31.03.2017 року)

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Калуш, Івано-Франківська область, б/н від 02.03.2017р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017

у справі № 909/1022/16, суддя Калашник В. О.,

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Калуш, Івано-Франківська область,

до відповідача: Калуської міської ради Івано-Франківської області, м. Калуш,

про визнання договору оренди земельної ділянки від 10.02.2015 поновленим

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання договору оренди земельної ділянки №36 від 10.02.2005 поновленим.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не дотримані умови для поновлення договору оренди землі в частині строку подання листа-повідомлення на продовження договірних відносин, а також не додано проект додаткової угоди, чим порушені вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Оскільки, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у визначений законом та договором строк, а тому договір оренди землі між сторонами припинив свою дію із-за закінчення строку на який його укладено, відповідно до положень ч.1 статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на спірну земельну ділянку припинилось, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову на умовах переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (позивач) просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час дії договору оренди землі позивач належним чином виконував обов'язки, які слідують з його умов, продовжив користуватися земельною ділянкою, а відповідач не заперечував щодо пролонгації правовідносин протягом місячного строку після закінчення строку договору оренди, а тому місцевим господарським судом не надано належної правової оцінки вказаним обставинам та неправильно застосовано ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Також, скаржник вказує на наявність в нього «правомірних очікувань» на поновлення договору оренди, що є складовою частиною права власності чи користування майном.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги та зазначив, що за змістом позовної заяви вбачається, що договір оренди землі слід вважати поновленим на тих самих умовах, з врахуванням додаткової угоди від 13.07.2015 року, в якій зазначений розмір орендної плати з врахуванням нової грошової оцінки землі. Додаткову угоду надсилав позивачу, зміст якої останній не заперечив та виніс на засідання сесії міської ради для прийняття рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.05.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Калуської міської ради № 595 від 16.11.2004 «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» (а.с.64), фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (позивач) продовжено термін оренди земельної ділянки на АДРЕСА_2 для розміщення тимчасового торгового павільйону № НОМЕР_2 загальною площею 0,0084 га. на 1 (один) рік.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (позивач, орендар) та Калуською міською радою (відповідач, орендодавець) укладено договір оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.55-57) за умовами якого орендодавець відповідно до рішення Калуської міської ради № 595 від 16.11.2004 продовжує термін оренди, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться в м. Калуші на АДРЕСА_2 (п.1).

Даний договір скріплений печатками та підписаний представниками сторін, що не заперечувалось в судовому засіданні.

Відповідно до п. 8 вказаного договору, даний договір укладено до 29.11.2005. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Термін дії даного договору неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод до договору оренди землі №36 від 10.02.2005, а саме: додатком №1 від 25.09.2006 до договору оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.61) договір поновлено з 29.11.2005 до 15.09.2007; додатком №2 від 02.06.2008 до договору оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.60) договір поновлено з 15.09.2007 до 22.05.2009; додатком №3 від 19.06.2009 до договору оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.59) договір поновлено з 23.05.2009 до 04.06.2012.

Також, судом встановлено, що додатковою угодою від 28.12.2012 до договору оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.14) пункт 8 договору викладено в наступній редакції: «Договір поновлено з 05.06.2012 до 05.06.2015. Після закінчення строку договору орендар має переважне право продовження його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації.

За змістом вказаної норми (ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі») по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у ч. 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі.

За змістом п. 8 додаткової угоди від 28.12.2012 до договору оренди землі №36 від 10.02.2005 (а.с.14) укладеної між сторонами: орендар (позивач) повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Строк дії договору оренди за угодою сторін визначався до 05.06.2015 року.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки в договорі про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Можливість відновлення порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Тобто у разі наявності конкуренції - скористатися переважним правом перед іншими претендентами для визнання поновленим договору оренди землі та визнання додаткової угоди укладеною, що апеляційним судом в даній справі не встановлено.

А тому висновки суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не дотримано необхідну процедуру, а звідси і не підлягає задоволенню його позов про визнання договору оренди землі поновленим не знайшло підтвердження в апеляційному суді та не підлягає застосуванню до встановлених обставин у справі відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Апелянт вважає, що його порушене право підлягає захисту на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» шляхом задоволення позову про визнання договору оренди землі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що і в договорі оренди землі та із врахуванням нової грошової оцінки землі за додатковою угодою, що ним надсилалася до уповноваженого органу, про що є докази в матеріалах справи та не спростовується позивачем і про що ним було заявлено в змісті позовної заяви.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судами встановлено, що укладений договір оренди між сторонами закінчився 05.06.2015 року. Протягом місяця після його закінчення, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, вносити орендні платежі, а 13.07.2015 року звернувся до орендодавця з пропозицією укласти додаткову угоду до договору та додав проект додаткової угоди(а.с.21).

Згідно вимог закону орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, без прийняття рішення органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

Судами встановлено, що протягом встановленого законом місячного терміну після закінчення терміну договору оренди відповідач не направив повідомлення-заперечення щодо відмови у поновленні договору оренди землі з позивачем.

Направлене повідомлення від 25.09.2015 року (а.с.22) за підписом першого заступника міського голови про відхилення проекту рішення Калуської міської ради від 17.09.2015 стосовно продовження (поновлення) спірного договору оренди, з підстав не набрання необхідної кількості голосів «за», не підміняє встановлену вимогам ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедуру щодо заперечення на поновлення договору оренди землі з позивачем.

Тобто для поновлення договору оренди землі №36 від 10.02.2005 з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору про відмову в його поновленні; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права про визнання договору оренди землі за №36 від 10.02.2005 року поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, з врахуванням нової грошової оцінки землі, позивач посилався на невизнання орендодавцем його права, передбаченого в ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на поновлення договору оренди землі, оскільки відхилено проект рішення Калуської міської ради від 17.09.2015 стосовно продовження (поновлення) спірного договору оренди), в такий спосіб відповідач заперечив та не визнав за позивачем права на поновлення спірного договору.

За вимогами вищевикладених норм матеріального права для поновлення договору оренди землі не вимагається прийняття рішення органу місцевого самоврядування, а договір продовжує свою дію на підставі підписаної сторонами додаткової угоди.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що конклюдентні дії позивача, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку договору та дії відповідача: мовчазна згода у формі встановленій законом (не направлення протягом місячного терміну після закінчення строку дії договору повідомлення-заперечення щодо поновлення договору оренди землі з позивачем) породжують юридичні наслідки.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Отже, враховуючи вищенаведене, позовна вимога про визнання договору оренди земельної ділянки від 10.02.2015 поновленим є належним способом захисту порушеного права позивача та відповідає вимогам ст.16 ЦК України, за змістом якої способом захисту цивільних прав та інтересі можуть бути: визнання права, що узгоджується із змістом ст.20 ГК України, за якою кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, в тому числі визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі за №36 від 10.02.2005 року є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором з врахуванням умов додаткової угоди щодо орендної плати, розрахованої в зв'язку із зміною грошової оцінки землі, і ці умови не заперечувалися відповідачем, оскільки ця додаткова угода ним була винесена на сесію міської ради для прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Апеляційний господарський суд, з вищенаведених підстав, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання договору оренди за №36 від 10.02.2005 року земельної ділянки площею 0,0084 га, що розміщується на АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_3 поновленим з 05.06.2015 по 05.06.2018.

Відповідно підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, як таке, що прийняте з порушенням норм ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Позивачем заявлена лише вимога про поновлення договору оренди на тих самих умовах на той самий термін(три роки) як передбачено в договорі оренди, а тому відповідно з 05.06.2015 року по 05.06.2018 р. та з врахуванням нової грошової оцінки без заявлення позовної вимоги про визнання додаткової угоди укладеною, а тому апеляційним судом приймається рішення в межах заявлених вимог.

Право на звернення до суду носить диспозитивний характер, позивач не заявляв позовної вимоги про визнання додаткової угоди укладеною(суду не надавав проекту додаткової угоди) та не заявляв клопотання про вихід за межі позовних вимог, а тому апеляційний господарський суд позбавлений права на прийняття рішення в цій частині для захисту права позивача( ч.1 п.2) ст.83 ГПК України).

За змістом ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відповідно до частини 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Невиконання відповідачем вимог закону на оформлення(підписання додаткової угоди до договору оренди землі) не припиняє визнаного судом права позивача на поновлення договірних відносин по оренді землі.

З другого боку, не позбавляє права позивача на звернення до суду в разі невиконання відповідачем вимог закону на укладення додаткової угоди до оренди землі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як вбачається з квитанції №12 від 02.03.2017 апелянтом сплачено 1531,16 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з Калуської міської ради Івано-Франківської області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задоволити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 - скасувати.

Задоволити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання договору оренди №36 від 10.02.2005 земельної ділянки площею 0,0084 га, що розміщується на АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_3 поновленим з 05.06.2015 по 05.06.2018.

Стягнути з Калуської міської ради Івано-Франківської області (77300, вул. Івана Франка, 1, м. Калуш, код - 040543300) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1 531,16 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ в порядку статті 116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови виготовлений 22.05.2017.