КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 910/21856/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Отрюха Б.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Ковальчук М.О.,

від відповідача - Щербина В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Transagro Services Limited

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2017р.

по справі № 910/21856/16 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Transagro Services Limited

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення збитків в розмірі 307 119,92 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2017р., з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2017р. по справі №910/21856/16 скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача 154 117,99 доларів США, 12 383,07 доларів США 3% річних, 1 377 861,35 доларів США інфляційні втрати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017р. апеляційну скаргу Transagro Services Limited прийнято до провадження.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві.

11.04.2017р. у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

12.11.2008р. між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та товариством з обмеженою відповідальністю «Трансарго Сервісез ЛТД» було укладено договір про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України №421-0647/08-ЦЮ, який регулює відносини сторін, пов'язані з організацією перевезення вантажів залізничним транспортом України в міжнародному залізничному вантажному сполученні, надання додаткових послуг, пов'язаних з цими перевезеннями і оплатою їх Замовником за встановленими тарифами.

Додатковою угодою №6 від 01.11.2012р. до Договору про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України №421-0647/08-ЦЮ від 12.11.2008р. сторони дійшли згоди щодо змін до реквізитів для розрахунків та пролонгації його на 2013 рік.

Тарифною Комісією Державної адміністрації залізничного транспорту України було прийнято рішення від 20.03.2014р. про перерахунок провізної плати за ставками Тарифної політики із застосуванням коефіцієнта до базової ставки Тарифної політики 0,62 замість коефіцієнта 0,40, на підставі якого з рахунку компанії Transagro Services Limited Укрзалізницею в односторонньому порядку були списані грошові кошти у розмірі 154 117,99 доларів США.

При цьому, змін до договору сторонами не внесено. Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2014р. у справі №910/18395/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р., у задоволенні позовних вимог Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансарго Сервісез ЛТД» про стягнення 11 195 439,54 дол. США було відмовлено.

Розглядаючи справу №910/18395/14 судом встановлено, що перерахування ціни провізної плати здійснене всупереч вимогам міжнародно-правових договорів, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, тому вимога про стягнення суми основного боргу - 10 078 543,77 дол. США (118 403 679,59 грн.) не підлягає задоволенню.

04.11.2016р. позивач звернувся до відповідача із претензією №84 на суму 307 119,92 доларів США. Позивачем заявлено позов про стягнення 154 117,99 доларів США, які списано Укрзалізницею в односторонньому порядку в рамках донарахованої провізної плати за рішеннями Тарифної комісії від 20.03.2014р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, застосувавши ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, в редакції станом на момент прийняття рішення Тарифною комісією Державної адміністрації залізничного транспорту України 20.03.2014р., за спливом дев'ятимісячного строку позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погодитись не може, з огляду на наступне.

Параграфом 1 ст. 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) право на пред'явлення претензій, які засновані на договорі перевезення, належить відправнику або одержувачу.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що Укрзалізниця неправомірно в односторонньому порядку списала 154 117,99 доларів США на підставі рішення Тарифної комісії Державної адміністрації залізничного транспорту України 20.03.2014р., а не на підставі здійснення перевезення, тому суд помилково застосував ст. 31 Угоди.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з цим, відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Доказів повернення спірної суми матеріали справи не містять.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 154 117,99 доларів США, що станом на 24.11.2016р. - дата звернення до суду, еквівалентно 3 943 512,41 грн.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то в цій частині слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

За таких обставин, апеляційна скарга Transagro Services Limited підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2017р. по справі №910/21856/16 - скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким позов задовольнити частково.

Судові витрати підлягають пропорційно задоволених витрат відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Transagro Services Limited задовольнити частково, рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2017р. у справі №910/21856/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) на користь Transagro Services Limited (реєстраційний номер 4983353, адреса реєстрації: 6th Floor, 32, Ludgate Hill, London EC4M 7DR England, адреса для листування: вул. Велика Васильківська, 9/2, офіс 76, м. Київ 01004) 154 117 (сто п'ятдесят чотири тисячі сто сімнадцять) 99 доларів США, що еквівалентно 3 943 512 (три мільйони дев'ятсот сорок три тисячі п'ятсот дванадцять) грн. 41 коп., 59 152 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 69 коп. судового збору за подання позову.

По решті відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) на користь Transagro Services Limited (реєстраційний номер 4983353, адреса реєстрації: 6th Floor, 32, Ludgate Hill, London EC4M 7DR England, адреса для листування: вул. Велика Васильківська, 9/2, офіс 76, м. Київ 01004) 65 067(шістдесят п'ять тисяч шістдесят сім) грн. 95 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

2. Матеріали справи № 910/21856/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

Б.В. Отрюх