ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2017 Справа № 904/2233/17

За позовом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня", с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області

про стягнення 6367,99 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня" (далі - відповідач), у якому заявило вимогу про стягнення 6367,99 грн переплати пенсії за період з серпня 2008 року по червень 2014 року.

16.03.2017 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, посилаючись на той факт, що в період з 1968 року по 1971 року сплата прибуткового податку здійснювалась не за рахунок відрахувань з заробітної плати конкретного працівника, а з оподаткованої частини загального фонду заробітної плати всіх працівників господарства - як членів колгоспу та і не членів колгоспу. Таким чином, на думку відповідача, в період трудової діяльності ОСОБА_1 з 1968 року по 1971 рік не передбачалося утримання страхових внесків з заробітної плати. До того ж, посилання УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі у позовній заяві на дані книги обліку праці та розрахунків є безпідставним, оскільки формою її ведення не передбачено ведення розрахунків по утриманню з заробітної плати. Крім того, відповідач зауважив, що позивач був обізнаний про існування довідки ще у 2008 році, що підтверджується відповідним нарахуванням та виплатою сум громадянину ОСОБА_1 і протилежного позивачем не доведено. Відтак, у період часу з серпня 2008 року по червень 2014 року позивач визнавав правильність нарахування сум громадянину ОСОБА_1С, що підтверджується перевірками в період з 01.07.2007 по 31.12.2010 (Акт №17 від 01.04.2011) та з 01.01.2011 по 30.11.2013 (Акт №35 від 12.02.2014).

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у судовому засіданні 23.03.2017 було оголошено перерву до 11.04.2017.

11.04.2017 позивачем подано до суду пояснення, яке фактично є запереченням на відзив, у якому останній повністю підтримав свої заявлені вимоги та виклав клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління через його зайнятість в іншому судовому засіданні.

26.04.2017 представником відповідача подано клопотання продовжити строк розгляду справи на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено, а строк розгляду справи ухвалою від 26.04.2017 продовжено до 21.05.2017 включно.

15.05.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідачем на підставі пунктів 1, 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, та статті 70 КАС України зазначено, що книги обліку праці та розрахунків за періоди з 1968 року по 1971 рік, на його думку, містять інформацію щодо підтвердження стажу роботи громадянина ОСОБА_1

16.05.2017 позивачем подано доповнення до пояснень, в якому, зокрема, вказано, що у період проведення перевірок відповідно до Акту №17 від 01.04.2011 (за період 01.07.2007 по 31.12.2010) та Акту №35 від 12.02.2014 (за період 01.01.2011 по 30.11.2013) фондом перевірялась правильність нарахувань, обчислень та сплати ТОВ агрофірмою "Берегиня" відрахувань за найманих робітників у зазначені періоди, а не правильність виданих довідок для перерахунку пенсій. Також, позивачем зауважено, що ТОВ агрофірма "Берегиня" не виконала умов зберігання наказів по особовому складу та не надала книгу обліку наказів про прийом на роботу по підприємству, а саме по ОСОБА_1 Тому Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області просить задовольнити позов управління.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 16.05.2017 було оголошено перерву до 22.05.2017.

19.05.2017 від позивача на електронну скриньку суду засобами електронного зв'язку надійшло клопотання щодо розгляду справи без участі представника управління, у зв'язку з неможливістю його направлення в судове засідання, призначене на 22.05.2017.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2014 року Управлінням пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (правонаступником якого є позивач, далі - управління) було проведено зустрічну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Берегиня" (далі - відповідач) щодо достовірності довідки №145 від 08.08.2008, виданої громадянину ОСОБА_2 за період з 1968 року по 1971 рік, який працював в колгоспі "Б. Хмельницького" Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За результатами проведеної перевірки управлінням складено Акт №167 (а.с. 7-8).

Під час вказаної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 не є членом колгоспу "Б. Хмельницького"; в книгах обліку праці та розрахунків відсутні утримання по заробітній платі. Розбіжностей по кількості вихододнів та нарахуванню заробітної плати з книгами обліку праці та розрахунків за період з 1968 року по 1971 рік при перевірці даних довідки від 08.08.2008 року №145, виданої на гр. ОСОБА_2, не встановлено.

В подальшому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у листі №18856/09/29 від 12.08.2014 (а.с. 51) про надання роз'яснень на запит Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області від 11.07.2014 повідомлено, що стаж роботи у колгоспі за період після 1965 року обчислюється на підставі відомостей про виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві ; в разі не виконання членом колгоспу без поважних причин встановленого мінімуму, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У вказаному роз'ясненні також міститься посилання на пункт 24 Порядку підтвердження трудового стажу, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, відповідно до якого для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесено в довідки на підставі документів. Оскільки за результатами зустрічної перевірки факту роботи заявника в колгоспі (акт від 03.06.2014 №167) з'ясовано, що книга наказів відсутня та причина їх відсутності посадовими особами не пояснена, Пенсійному фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області вказано на відсутність підстав зарахування до трудового стажу періодів роботи ОСОБА_2 в колгоспі ОСОБА_3 за фактично відпрацьованим стажем.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1055 від 16.12.2015 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі було перейменовано на Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

Тож, звертаючись до суду з даним позовом, Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України обґрунтовує свої вимоги про стягнення заборгованості з відшкодування переплати пенсії з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Берегиня" у сумі 6367,99 грн наступним.

Громадянин ОСОБА_2 перебуває на обліку у відділі з призначення пенсій та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Перевіркою, проведеною позивачем (акт від 03.06.2014 №167), встановлено, що ОСОБА_1 не член колгоспу "Б. Хмельницького" та у книгах обліку праці та розрахунків відсутні відомості про утримання з заробітної плати страхових внесків.

Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" видами трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію є (у тому числі) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Тому дані, відображені відповідачем у довідці №145 від 08.08.2008 (а.с. 9), при врахуванні позивачем стажу роботи ОСОБА_2 за період з 1968 року по 1971 рік, призвели до переплати управлінням пенсії за період з серпня 2008 року по червень 2014 року у сумі 6367,99 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Згідно приписів статті 101 цього Закону підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Позивач зазначає, що ним відповідачу було направлено претензію про сплату переплати пенсії, яка залишилась не погашеною.

З огляду на необхідність стягнення шкоди, завданої безпідставно наданою довідкою, що спричинило переплату пенсії, позивач просить стягнути з відповідача суму переплати в розмірі 6367,99 грн в судовому порядку.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що в період трудової діяльності ОСОБА_2 з 1968 року по 1971 рік діяв Указ Президії Верховної Ради СРСР від 10.04.1965 "Про прибутковий податок з колгоспів", у відповідності до якого сплата прибуткового податку здійснювалась не за рахунок відрахувань з заробітної плати конкретного працівника, а з оподаткованої частини загального фонду заробітної плати всіх працівників господарства - як членів колгоспу, так і не членів колгоспу, і утримання страхових внесків не передбачалося.

Внаслідок зазначених обставин і виник спір.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Предметом позову у даній справі є стягнення на користь позивача шкоди, завданої відповідачем наданням громадянину ОСОБА_2 довідки №145 від 08.08.2008. про стаж роботи в колгоспі "Б. Хмельницького" у період з 1968 року по 1971 рік, що призвело до переплати пенсії.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є зобов'язання, які виникають внаслідок завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, що передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з приписами статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається, в якості підстав недостовірності виданої відповідачем довідки №145 від 08.08.2008, що призвело до переплати пенсії, позивач вказує те, що ОСОБА_1 не був членом колгоспу "Б. Хмельницького" і в книгах обліку праці та розрахунків відсутні відомості про утримання страхових внесків по заробітній платі за його період роботи з 1968 року по 1971 рік, а також відсутність у відповідача книги наказів, якими б підтверджувались відомості про внесені до довідки періоди роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок).

Пунктами 23, 24 цього Порядку встановлено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (за наявності); для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

У відповідності до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункту 3 цього Порядку наведено перелік документів, дані яких приймаються для підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Такими документами, зокрема, є: реєстри застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи вбачається, що надані відповідачем документи, а саме копії книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу (а.с. 32-43) та розрахункових відомостей по розрахункам із колгоспниками та трактористами за період з 1968 року по 1971 рік містять дані, які підтверджують трудовий стаж ОСОБА_2 (як не члена колгоспу імені ОСОБА_3) протягом 1968-1971 року.

Суд не вбачає підстав для сумнівів в достовірності зазначених документів.

У довідці ТОВ Агрофірма "Берегиня" №145 від 08.08.2008, виданій ОСОБА_2, міститься наступна інформація: щодо наказів, на підставі яких здійснювалась трудова діяльність; щодо джерел, на підставі яких довідку складено (особові рахунки 1968-1971 р.р.), а також щодо відрахувань із заробітної плати (прибутковий податок).

Положеннями чинного у період з 1968 року по 1971 рік Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про прибутковий податок з колгоспів" не передбачалася сплата страхових внесків та персоніфікований облік доходів працівників колгоспів, а лише сплата прибуткового (подохідного) податку, що обчислювався з доходів колгоспів, отриманих від усіх видів діяльності, за нормативами, визначеними з урахуванням економічної оцінки землі, забезпеченості основними фондами та трудовими ресурсами (виробничий потенціал), тобто з оподатковуваної частини фонду оплати праці колгоспу.

З огляду на наявність у довідці №145 від 08.08.2008 відомостей про трудовий стаж ОСОБА_2 у період з 1968 року по 1971 рік, підтвердженого даними з належних документів, та необхідні реквізити документу (підписи посадових осіб та відтиск печатки товариства), судом у діях відповідача не вбачається ознак порушення вимог пенсійного законодавства, у тому числі і Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Згідно зі статтею 81 цього Закону призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, саме до компетенції позивача відноситься оцінка трудового стажу осіб, що звертаються за призначенням пенсії, як такого, що дає або не дає право на той чи інший вид соціального забезпечення (пенсію за віком, по інвалідності, за вислугу років та т.і.).

Статтею 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Ц відповідності до приписів статті 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, які суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, не довів суду повного складу цивільного правопорушення у діях відповідача, необхідного для застосування такої міри відповідальності. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом положень пункту 18 статті 5 закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до пункту 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках, коли позивач звільнений від сплати судового збору, а позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-36, 41, 43, 49, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 23.05.2017.

Суддя В.Д. Воронько