ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" травня 2017 р.Справа № 5017/1105/2012

За позовом: Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України

До відповідача: Селянського (фермерського) господарства „Тритікум

про стягнення 495570,96 грн.

Суддя Дяченко Т.Г.

Суть спору: Рішенням господарського суду Одеської області від 05.09.2013 року по справі №5017/1105/2012 позов задоволено, стягнуто із Селянського (фермерського) господарства „Тритікум на користь Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України:

- 330380,64грн. вартості втраченого насіння (елітного насіння соняшнику „Еврика МЛ у кількості 4,880т., елітного насіння озимої пшениці сорту „Дельфін у кількості 36,6т. та елітного насіння ячменю сорту „Достойний у кількості 45т);

- 165190,32грн. - штрафу;

- 9911,42грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду 12.11.2013 р. рішення господарського суду Одеської області від 05.09.2013 р. по справі №5017/1105/2012 скасовано. У позові Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України на користь Селянського (фермерського) господарства „Тритікум 4955,71 грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2014р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.11.2013 року у справі №5017/1105/2012 скасовано. Рішення господарського суду Одеської області від 05.09.2013 року у справі №5017/1105/2012 залишено в силі. Стягнуто з селянського (фермерського) господарства "Тритікум" на користь державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" 4955,71 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Після повернення матеріалів справи №5017/1105/2012 до господарського суду Одеської області на виконання вказаного рішення та постанови ВГСУ, господарським судом Одеської області видано відповідні накази від 03.03.2014 р.

15.05.2017р. до господарського суду Одеської області представником Селянського (фермерського) господарства „Тритікум (вх. № ГСОО 2-2581/17) подано скаргу на постанову про порушення виконавчого провадження та щодо усунення наслідків її прийняття (в порядку ст. 121-2 ГПК України).

Одночасно з подання скарги в порядку ст. 121-2 ГПК України, скаржником було подано заяву, у якій він просить суд визнати причини пропуску строку на подання Селянським (фермерським) господарством „Тритікум скарги поважними та поновити встановлений Законом у 10 робочих днів строк на оскарження Постанови від 31.01.2017р. з 10 березня 2017 року, коли до Селянського (фермерського) господарства „Тритікум надійшла копія цієї Постанови і було надано ВП №53312374 для ознайомлення та копіювання.

Відповідно до п.п. 2.3.44., 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п.4.2.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 07.02.2017р. (протокол №17-01/2017), у звязку з відрахуванням судді Брагіної Я.В. зі складу суду, що може мати наслідком порушення строку розгляду скарги, призначено повторний автоматичний розподіл скарги вх.№2-2581/17 від 15.05.2017р. у справі №5017/1105/2012.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями скаргу Селянського (фермерського) господарства „Тритікум в порядку ст. 121-2 ГПК України від 15.05.2017р. передано на розгляд судді Дяченко Т.Г.

В обґрунтування заяви про визнання причин пропуску строку на подання скарги поважними, скаржником - Селянським (фермерським) господарством „Тритікум було суду зазначено наступне.

На підставі заяви Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України про відкриття виконавчого провадження від 18.01.2017р. вих. № 138-2/1-14/12, держаним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31.01.2017р. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53312374.

Як стверджує скаржник, державним виконавцем впродовж 10 днів після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було інформовано про це Селянське (фермерське) господарство „Тритікум.

Як зазначає сам скаржник по тексту поданої до суду скарги, 10.02.2017р. було вручено не завірену світлокопію Постанови без печатки представнику Селянського (фермерського) господарства „Тритікум ОСОБА_1, яка завітала до Відділу ДВС у іншій справі.

ОСОБА_1 в день отримання зазначеної постанови відділу ДВС (10.02.2017р.), як зазначає відповідач, захворіла і передала Постанову органу ДВС Селянському (фермерському) господарству „Тритікум тільки 10.03.2017р.

В той же день, в.о. директора Селянського (фермерського) господарства „Тритікум ОСОБА_2 державному виконавцю буди надані докази часткового добровільного погашення боргу і отримані знімки на смартфон матеріалів ВП №53312374, з яких, як зазначає скаржник, стало очевидним безпідставне порушення виконавчого провадження оскарженою ним постановою.

31.03.2107р. (за вх. №2-1814/17) до господарського суду Одеської області надійшла Скарга №1-юр від 18.03.2017р. Селянського (фермерського) господарства „Тритікум на постанову про порушення виконавчого провадження Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 31.01.2017р. та щодо усунення наслідків її прийняття, в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2017р. (суддя Никифорчук М.І.) у задоволенні заяви про поновлення строку скаржнику - відмолено, скаргу №1-юр від 18.03.2017р. Селянського (фермерського) господарства „Тритікум в порядку ст. 121-2 ГПК України по справі №5017/1105/2012 залишено без розгляду.

Оглянувши матеріли поданої скарги Селянського (фермерського) господарства „Тритікум (від 15.05.2017р. вх. № ГСОО 2-2581/17), поданої в порядку ст. 121-2 ГПК України, суд дійшов висновку щодо залишення скарги без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Як зазначено в п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (із змінами та доповненнями.), скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Відповідно до положень ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу вимог ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Як встановлено судом, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, реєстраційна адреса місцезнаходження юридичної особи: Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України : 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Між тим, судом встановлено, що скаржником до матеріалів поданої скарги надані докази надіслання позивачу у справі копії скарги та доданих до неї документів, а саме опис вкладення, який додано до скарги, що засвідчує скерування копії скарги з доданими документами на адресу Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України:м. Київ, вул. Ямська, буд. 32, яка не відповідає реєстраційній адресі місцезнаходження позивача, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у розумінні положень п.2 ч.1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є достовірними та актуальними.

За викладених обставин, на думку суду, опис вкладення, наданий скаржником, не може бути належним доказом надіслання копії скарги і доданих до неї документів позивачу та розцінюватись судом як доказ виконання скаржником при зверненні до суду вимог ст.ст.56,57 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Як встановлено судом, до матеріалів скарги Селянського (фермерського) господарства „Тритікум додано оригінал опису вкладення документів, в якості доказу направлення позивачу копії скарги і доданих до неї документів, однак, даний опис вкладення у цінний лист, в порушення вимог Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, не містить номеру поштового відправлення, що, в свою чергу, унеможливлює ідентифікацію наданої послуги з відправлення скарги з доданими документами позивачеві.

Крім того, слід зазначити, що одночасно з поданням скарги в порядку ст. 121-2 ГПК України, скаржником було подано заяву, у якій він просив суд визнати причини пропуску строку на подання Селянським (фермерським) господарством „Тритікум скарги поважними та поновити встановлений Законом у 10 робочих днів строк на оскарження Постанови від 31.01.2017р. з 10 березня 2017 року, визначаючи цю дату (10.03.2017р.) як таку, коли до Селянського (фермерського) господарства „Тритікум надійшла копія Постанови ВП №53312374 для ознайомлення та копіювання.

Відповідно до ч.1 ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 9.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (із змінами та доповненнями), встановлений у частині першій статті 121 2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121 2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Скаржником було зазначено по тексту поданої скарги, що оскаржувану Постанову відділу ДВС від 31.01.2017р. представником Селянського (фермерського) господарства „Тритікум ОСОБА_1 було отримано 10 лютого 2017 року, отже, встановлений десятиденний строк на подання відповідної скарги в порядку ст. 121-2 ГПК України, сплинув 24 лютого 2017 року.

Однак, в якості поважності причин пропуску такого строку, скаржник зазначає про фактичне отримання ним копії Постанови органу ДВС тільки 10.03.2017р., у звязку з хворобою його представника, який таку Постанову отримав ще 10.02.2017р.

З зазначених підстав, скаржник просить суд визнати причини пропуску строку поважними, та поновити такий строк саме з 10.03.2017р., тобто з дати, яку сам скаржник визнає та зазначає датою отримання ним Постанови органу ДВС, яку він оскаржує.

Слід зазначити, що скаржником не надано суду належних доказів поважності причин, які зумовили обставини неподання ним скарги у визначений чинним законодавством строк.

Так, по-перше, посилання скаржника не те, що представник Селянського (фермерського) господарства „Тритікум ОСОБА_1, яка, як зазначає сам скаржник, отримала відповідну Постанову про відкриття виконавчого провадження ще 10.02.2017р., не передала її директору, оскільки захворіла, не підтверджені відповідними та належними доказами.

По-друге, в матеріалах поданої скарги відсутні докази отримання скаржником Постанови від 31.01.2017р. саме 10.03.2017р.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відсутність у матеріалах скарги письмових доказів, які б засвідчували фактичне несвоєчасне отримання скаржником від органу ДВС оскаржуваної Постанови від 31.01.2017р. у визначений строк (що могло б підтвердити поштове повідомлення про вручення конкретного поштового відправлення, довідка поштової організації, копії матеріалів виконавчого провадження щодо направлення або вручення оскаржуваної Постанови органу ДВС повноважному представнику скаржника), не надає суду можливості дослідити, коли та за яких обставин скаржнику дійсно стало відомо про факт його порушеного права, та унеможливлює перевірку судом обставин пропуску строку, встановленого ст. 121-2 ГПК України, для звернення до суду зі скаргою на Постанову ДВС, так як, оскаржуваний документ датований 31.01.2017р., по тексту скарги самим скаржником зазначається про фактичне отримання відповідної Постанови ДВС 10.03.2017р., а коли саме скаржником було направлено до суду скаргу, яка надійшла до господарського суду Одеської області 31.03.2017р. (вх. № ГСОО 2-1814/17) - встановити не можливо, оскільки зі штемпеля поштової організації, наявного на конверті, в якому відповідну скаргу від 18.03.2017р. було вперше направлено до суду, не є можливим встановити чітку дату здійснення такого поштового відправлення.

Приймаючи до уваги усе вищевикладене, на думку суду, скарга Селянського (фермерського) господарства „Тритікум подана до суду без належних доказів, що засвідчують поважність причин пропуску 10-ти денного строку для звернення зі скаргою, що встановлений ст. 121-2 ГПК України, що у відповідності до положень п. 9.7 Постанови Пленуму „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 р. № 9 - є підставою для залишення скарги без розгляду.

Між тим, залишення скарги без розгляду не позбавляє подати скаргу до суду після усунення зазначених судом недоліків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 53, 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства „Тритікум про визнання причин пропуску строку на подання скарги поважними відмовити.

2.Скаргу Селянського (фермерського) господарства „Тритікум від 15.05.2017р. вх. № ГСОО 2-2581/17 в порядку ст. 121-2 ГПК України по справі №5017/1105/2012 залишити без розгляду.

Копію ухвали суду від 17.05.2017р. та скаргу від 15.05.2017р. вх. № ГСОО 2-2581/17 в порядку ст. 121-2 ГПК України на правити на адресу Селянського (фермерського) господарства „Тритікум: 67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Теплична, буд. 1.

Суддя Т.Г. Д'яченко