КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа№ 911/4654/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від прокурора: Дутчин І.М. (посвідчення прокурора № 034550 від 20.07.2015);

від позивача: не з'явилися;

від відповідача 1: не з'явилися;

від відповідача 2: Пархомчук Р.І. - представник за довіреністю б/н від 20.09.2016;

від відповідача 3: не з'явилися;

від третіх осіб: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016

у справі № 911/4654/15 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української міської ради

до 1. Обухівської районної державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленд Проект"

3. Обухівська міська рада в особі відділу державної реєстрації виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

4. ОСОБА_6

5. ОСОБА_7

6. ОСОБА_8

7. ОСОБА_9

8. ОСОБА_10

9. ОСОБА_11

10. ОСОБА_12

11. ОСОБА_13

12. ОСОБА_14

13. ОСОБА_15

14. ОСОБА_16

15. ОСОБА_17

16. ОСОБА_18

17. ОСОБА_19

18. ОСОБА_20

19. ОСОБА_21

20. ОСОБА_22

21. ОСОБА_23

22. ОСОБА_24

23. ОСОБА_25

24. ОСОБА_26

25. ОСОБА_27

26. ОСОБА_28

27. ОСОБА_29

28. ОСОБА_30

29. ОСОБА_31

30. ОСОБА_32

31. ОСОБА_33

32. ОСОБА_34

33. ОСОБА_35

34. ОСОБА_36

35. ОСОБА_37

36. ОСОБА_38

37. ОСОБА_39

38. ОСОБА_40

39. ОСОБА_41

40. ОСОБА_42

41. ОСОБА_43

42. ОСОБА_44

43. ОСОБА_45

44. ОСОБА_46

45. ОСОБА_47

46. ОСОБА_48

47. ОСОБА_49

48. ОСОБА_50

третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київська обласна рада

третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне територіальне управління юстиції у Київській області

про визнання недійсними рішень та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Української міської ради про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації про передачу у власність земельних ділянок, визнання недійсним рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію прав та обтяжень на земельні ділянки за товариством з обмеженою відповідальністю "Ленд Проект" та про витребування в комунальну власність на користь територіальної громади земельні ділянки загальною вартістю 633 227 грн. 20 коп., що розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.12.2016 (повний текст рішення підписаний - 19.12.2016) в задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Прокуратури Київської області в дохід Державного бюджету України 15 100,54 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Перший заступник прокурора Київської області 28.12.2016 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 911/4654/15 було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.02.2017.

Справа розглядалась різними складами суду.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 відкладено розгляд апеляційної скарги Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 911/4654/15 на 24.04.2017. Продовжено строк розгляду на п'ятнадцять днів. Викликано в судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інститут судових експертиз Бікуса Ю.Ф. для надання ним пояснень.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці та перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.04.2017, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гончаров С.А., вказана судова колегія ухвалою від 24.04.2017 прийняла апеляційну скаргу у даній справі до провадження, та розглянула її по суті.

В судове засідання 22.05.2017 (як і в попереднє судове засідання 24.04.2017) судовий експерт Київського науково-дослідного інститут судових експертиз Бікус Ю.Ф. не з'явився, проте надав пояснення по висновку судової земельно-технічної експертизи від 22.07.2016 № 476/16-4. Відповідно до наданих експертом письмових пояснень, останній пояснив, що при проведенні досліджень на підставі наданих відомостей, він прийшов до висновку, що межі села Плюти Обухівського району Київської області визначені проектом землеустрою щодо встановлення і зміни меж села Плюти в межах Української міської ради Обухівського району Київської області, який затверджено рішенням Київської обласної ради від 15.04.2005 № 254-23-IV, станом на момент винесення оскаржуваних в судовому порядку розпоряджень районної державної адміністрації в Державному земельному кадастрі не відображались, а тому є «Проектними межами» та не можуть вказувати про належність земельних ділянок до земель в межах населеного пункту села Плюти.

Представник прокуратури в судовому засіданні 22.05.2017 апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позову повністю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 22.05.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники позивача, відповідачів 1, 3 та третіх осіб в судове засідання 22.05.2017 не з'явилися (як і на всі попередні судові засідання), про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань від останніх не надходило. Однак вже після судового засідання, 23.05.2017 від відповідача 1 надійшло клопотання про проведення розгляд апеляційної скарги у даній справі за відсутності його представника.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку за відсутності позивача, відповідачів 1, 3 та третіх осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, додаткових письмові пояснення, письмових пояснень судового експерта, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.10.2012 Обухівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №1361 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради».

На підставі вказаного вище розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 17.10.2012 відділом Держкомзему у місті Українка Обухівського району Київської області видано державні акти на право власності на земельні ділянки наступним громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_52, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_34, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому зазначені вище громадяни відчужили належні їм земельні ділянки на користь ОСОБА_50 за договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2012 року № 6090, від 14.12.2012 №6092, від 19.12.2012 №6201, від 15.12.2012 №6101, від 22.12.2012 №6213, від 19.12.2012 №6197, від 21.03.2013 №544, від 19.12.2012 №6199, від 29.11.2012 №5873, від 29.11.2012 № 5843, від 19.12.2012 №6189, від 14.12.2012 №6086, від 14.12.2012 №6088, від 29.11.2012 №5875, від 30.11.2012 №5895, від 29.11.2012 №5828, від 30.11.2012 №5889, від 29.11.2012 №5847, від 29.11.2012 №5871, від 29.11.2012 №5832, від 20.11.2012 №5851, від 29.11.2012 №5830, від 29.11.2012 №5841, від 05.12.2012 №5945, від 29.11.2012 №5845, від 10.12.2012 №6022, від 19.12.2012 №6191, від 05.12.2012 №5947, від 30.11.2012 №5891, від 05.12.2012 №5940, від 19.12.2012 №6203, від 14.12.2012 №6094, від 29.11.2012 №5866, від 19.12.2012 №6193, від 29.11.2012 №5834, від 29.11.2012 №5849, від 05.12.2012 №5942, від 05.12.2012 №5951, від 29.11.2012 №5832, від 30.11.2012 №5893, від 25.04.2013 №1428.

В свою чергу, вказані вище земельні ділянки загальною вартістю 1 177 302,00 грн згідно статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект» ОСОБА_50 вніс до статутного капіталу товариства.

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Пасічник У.М. від 17.10.2012 №№ 8242348, 8238247, 8250869, 8254439, 8250101, 8232098, 8229066, 8244014, 8251511, 8236425, 8245240, 8249361, 8246331, 8251973, 8240865, 8254241, 8252379, 8247466, 8254084, 8253420, 825424, 8252989; від 23.11.2013 №№ 8270897, 8271476, 8271072, 8271152, 8271433, 8271391, 8270985, 8271280; від 25.11.2013 №№ 8282554, 8302434, 8281380, 8290615, 8299952, 8297061, 8298793, 8284655, 8287229, 8283658, 8301164, 8289466, 8291600, 8288514, 8295499, 8303780 зареєстровано право власності на земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект».

19.12.2012 Обухівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 2303 «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради», яким передано у власність ОСОБА_46, ОСОБА_45, ОСОБА_47, ОСОБА_48 земельні ділянки площами відповідно: 1,5002 га, 1,7337 га, 1,6907 га, 1,5854 га, загальною площею 6,5100 га.

29.12.2012 на підставі вказаного вище розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 19.12.2012 відділом Держкомзему у місті Українка Обухівського району Київської області видано державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам ОСОБА_46, ОСОБА_45, ОСОБА_47, ОСОБА_48

17.04.2013 зазначені вище громадяни відчужили належні їм земельні ділянки на користь ОСОБА_49 за договорами купівлі-продажу земельних ділянок №№ 1281, 1284, 1278, 1287, які останній вніс до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект».

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Пасічник У.М. від 22.11.2013 №№ 8254241, 8253420, 8254084, 8252989 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект» зареєстровано право власності на земельні ділянки та видано свідоцтва про право власності на земельні ділянки від 22.11.2013 за №№ 13302696, 13301153, 13302399, 13300422.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що Обухівська районна державна адміністрація при прийнятті розпоряджень № 1361 від 17.10.2012 та № 2303 від 19.12.2012 в частині передачі у власність громадянам земельних ділянок перевищила свої повноваження, передбачені ст. ст. 17, 116, 118, 122 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Прокурор просив визнати недійсними розпорядження Обухівської районної державної адміністрації «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 17.10.2012 № 1361 та розпорядження Обухівської районної державної адміністрації «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 19.12.2012 № 2303, а також рішення Реєстраційної служби Обухівського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки зареєстровані на праві власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Проект» та витребувати їх в комунальну власність на користь територіальної громади в особі Української міської ради, посилаючись на схему розміщення земельних ділянок, виготовлену ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за каталогами координат розташування земельних ділянок, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджених оскаржуваними розпорядженнями Обухівської районної державної адміністрації № 1361 від 17.10.2012 та № 2303 від 19.12.2012. При цьому вказує, що вони розташовані в межах населеного пункту села Плюти в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, тому повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками згідно положень п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України належить Українській міській раді.

Розглядаючи спір по суті у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не надано доказів того, що своїми діями відповідачі по справі порушили інтереси держави, які підлягають захисту в обраний прокурором спосіб. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову з урахуванням наступного.

Так, відповідно до положень ст. ст. 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на положення частини першої статті 83, частини першої статті 84 Земельного кодексу України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату прийняття спірних розпоряджень) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з цим, суд першої інстанції правомірно зазначив, що згідно з абз.1 п.2 Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України за №02-5/35 від 26.01.2000 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Як зазначалось вище, прокурор, посилаючись на схеми розміщення земельних ділянок, вказував, що вони розташовані в межах населеного пункту села Плюти в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та в якості підстави позовних вимог, зазначав, що спірні розпорядження Обухівською районною державною адміністрацією прийнято з перевищенням повноважень.

Так, судом першої інстанції з метою повного і всебічного розгляду справи та для роз'яснення питань, що виникли при вирішенні господарського спору у справі №911/4654/15 і потребують спеціальних знань, ухвалою від 11.03.2016 було призначено судову земельно-технічну експертизу.

На вирішення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз були поставлені питання про те, чи відносились до земель населеного пункту с. Плюти Української міської ради Обухівського району Київської області земельні ділянки, які витребовувалися позивачем на день прийняття оскаржуваних розпоряджень Обухівської районної державної адміністрації № 1361 від 17.10.2012 та № 2303 від 19.12.2012 та станом на день державної реєстрації права власності на них.

Згідно висновку №476/16-41 від 22.07.2016 земельно-технічної експертизи, який складено за результатами проведення земельно-технічної експертизи експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз зазначено, що згідно відомостей Державного земельного кадастру, земельні ділянки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що були передані вищезазначеним громадянам згідно оскаржуваного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації №1361 від 17.10.2012 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради», станом на 17.10.2012 та на дату їх державної реєстрації права власності на них, розташовані поза межами села Плюти.

Також, в експертному висновку зазначено, що згідно даних Державного земельного кадастру, станом на 17.10.2012 поза межами села Плюти розташована земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_10. Надати висновок, чи розташована вказана земельна ділянка станом на дату первинної реєстрації прав на цю ділянку в межах чи поза межами села Плюти, не вбачається можливим, оскільки на дослідження не надавались відомості Державного земельного кадастру про площу села Плюти станом на 20.06.2013.

Зокрема, експертом вказано, що не вбачається можливим надати висновок на питання чи розташовані, згідно даних Державного земельного кадастру, в межах чи поза межами села Плюти земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_11 та НОМЕР_12 станом на дату державної реєстрації прав власності на них, оскільки на дослідження не надані відомості про дату первинної реєстрації прав на ці ділянки.

Згідно з висновком судового експерта відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_13, які були передані громадянам згідно оскаржуваного розпорядження від 19.12.2012 № 2303 «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради», станом на 19.12.2012 та станом на дату первинної реєстрації прав на ці ділянки, розташовані в проектних межах села Плюти, визначених проектом землеустрою щодо встановлення і зміни межі села Плюти а межах Української міської ради Обухівського району Київської області. Натомість згідно відомостей Державного земельного кадастру, вказані земельні ділянки станом на 19.12.2012 та станом на дату первинної реєстрації прав на ці ділянки, розташовані поза межами села Плюти.

Разом з цим у висновку експерта також було зазначено, що Автоматизована система державного земельного кадастру - це інформаційна система, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, облік кількості та якості земель (п. 1.2. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему від 02.07.2003 № 174 (втратив чинність 20.08.2012).

Автоматизована система державного земельного кадастру є інформаційною системою, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, а також про кількісний облік земель та їх якість (п. 6 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 (чинна в період з 01.01.2011 по 01.01.2013).

Таким чином, з урахуванням встановленого у висновку судового експерта у даній справі та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що земельні ділянки, якими розпорядилась Обухівська районна державна адміністрація своїми Розпорядженнями № 1361 від 17.10.2012 та № 2303 від 19.12.2012 згідно даних Державного земельного кадастру (офіційної інформаційної системи) знаходились поза межами села Плюти.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції встановив, що експертом у висновку також зазначалось відносно, зокрема, наступних земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, що такі земельні ділянки станом на 17.10.2012 (дата прийняття Обухівською районною державною адміністрацією розпорядження № 1362) та на дату їх державної реєстрації права власності на них, розташовані «в проектних межах» села Плюти в межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

З метою визначення поняття «в проектних межах» судом апеляційної інстанції ухвалами від 20.03.2017 та від 24.04.2017 було викликано в судове засідання експерта, який проводив експертизу у даній справі - Бікуса Ю.Ф. На судові засідання, в тому числі 22.05.2017 експерт не з'явився, однак подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких, останній пояснив, що при проведенні досліджень на підставі наданих відомостей, він прийшов до висновку, що межі села Плюти Обухівського району Київської області визначені проектом землеустрою щодо встановлення і зміни меж села Плюти в межах Української міської ради Обухівського району Київської області, який затверджено рішенням Київської обласної ради від 15.04.2005 № 254-23-IV, станом на момент винесення оскаржуваних в судовому порядку розпоряджень районної державної адміністрації в Державному земельному кадастрі не відображались, а тому є «проектними межами» та не можуть вказувати про належність земельних ділянок до земель в межах населеного пункту села Плюти.

Таким чином, суд апеляційної інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів погоджується з висновком місцевого господарського суду (з урахуванням письмових пояснень судового експерта), земельні ділянки, якими розпорядилась Обухівська районна державна адміністрація своїми розпорядженнями № 1361 від 17.10.2012 та № 2303 від 19.12.2012 згідно даних Державного земельного кадастру (офіційної інформаційної системи) знаходились поза межами села Плюти. А тому Обухівська районна державна адміністрація не вийшла за межі своїх повноважень та не порушувала положення п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України при їх виділенні.

Окремо суд апеляційної інстанції зазначає про обґрунтованість доводів відповідача 2 з посиланням на лист Управління Держземагенства в Обухівському районі у від 26.02.2016 № 10- 1003-99.6-1037/2-16, відповідно до якого згідно відомостей державної статистичної звітності за формою № 6-зем станом на початок 2012 року площа села Плюти становила 231,3196 га. На підставі подання прокурора Обухівського району від 15.02.2012 № 565вих-12 Відділом Держкомзему у місті Українка Обухівського району Київської області були внесені зміни до статистичної інформації за формами № 6-зем, № 2-зем, індексно-кадастрової карти, автоматизованої системи кадастру та інших облікових даних в частині зменшення площі села Плюти у стан, що існував до внесення змін згідно Рішення Київської обласної ради від 24.10.2002 № 047-04-ХХІУ, згідно яких площа села Плюти в період з 17.10.2012 по 31.12.2012 становила 96 га.

В листі Управління Держземагенства в Обухівському районі від 25.02.2016 № 10-1003-99.6-1008/2-16 зазначено, що згідно відомостей державної статистичної звітності за формою № 6-зем станом на 01.07.2012, 17.10.2012, 19.12.2012 площа села Плюти становила 96 га. (т. 2, а.с. 24-25).

Таким чином, вірним є висновок місцевого господарського суду, що прокурор посилається на проектні межі села Плюти Української міської ради, які станом на момент винесення оскаржуваних розпоряджень не відображались в Державному земельному кадастрі, а тому не можуть вказувати про належність витребуваних земельних ділянок до земель в межах населеного пункту села Плюти.

Щодо доводів апелянта з посиланням на порушене кримінальне провадження № 0000204 щодо одержання третіми особами неправомірної вигоди у вигляді безоплатного оформлення у приватну власність земельних ділянок, які розташовані в межах села Плюти Української міської ради, службові особи відділу Держкомзему у місті Українка Обухівського району та Обухівської районної державної адміністрації, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби та держави погодили та підписали розпорядження від 17.10.2012 № 1361 та від 19.12.2012 № 2303, якими передали у власність 71,4057 га земель, вартістю 734077,73 грн в межах села Плюти Української міської ради всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 12, 17, 83, 84, 122 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, чим завдали тяжких наслідків охоронюваним державним інтересам, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази визнання наявності в діях конкретних осіб складу злочину, вироки судів.

Отже, з урахуванням викладеного вище суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурором не доведено в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України порушення відповідачем 1 чинного законодавства при прийнятті Розпорядження «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 17.10.2012 № 1361 та Розпорядження «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 19.12.2012 № 2303.

Окрім цього, колегія суддів також зазначає, що звертаючись з позовом у даній справі, прокурор (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.12.2015 № 05/4043 вих. (т. 1, а.с. 194-198) просив: визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва та ведення особисто селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради», від 17.10.2012 № 1361, визнати недійсними рішення Реєстраційної служби Обухівського районного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки за ТОВ «Ленд Проект»; визнати недійсним розпорядження «Про передачу у власність 4-ом громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» від 19.12.2012 № 2303 та витребувати спірні земельні ділянки від ТОВ «Ленд Проект».

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що визнання недійсними та скасування оскаржуваних розпоряджень не впливає на законність свідоцтв на право власності на спірні земельні ділянки, які видавались третім особам на підставі розпоряджень № 1361 та № № 2303 та укладених в подальшому договорів купівлі-продажу земельних ділянок між третіми особами та ОСОБА_50, оскільки прокуратурою не було заявлено позовні вимоги про визнання таких правовстановлюючих документів недійсними, а тому фактично позов лише про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійсними рішень Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції та витребування земельних ділянок без оскарження документів, на підставі яких було здійснено реєстрацію - не породжує юридичних наслідків.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції грунтується також на постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а14 та від 09 листопада 2016 року у справі № 3-1086гс16, висновки яких відповідно до частини 1 статті 111-28 ГПК є обов'язковими. Так, у вказаних постановах Верховний Суд України суд зазначив, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема рішення про передачу земельних ділянок у власність), предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний прокурором спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

А тому вказані обставини є окремою підставою для відмови в позові прокурору.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурором не надано суду доказів того, що своїми діями відповідачі по справі порушили інтереси держави, які підлягають захисту в обраний прокурором спосіб.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції покладаються на прокурора в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 911/4654/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 911/4654/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4654/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич