РІШЕННЯ

23 травня 2017 року Справа № 913/279/17

Провадження №18/913/279/17

За позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ

до відповідача публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів», м. Кадіївка Луганської області

про стягнення 420.000.000,00 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 10.01.2017 № 10-96/д;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 420.000.000,00 грн., перерахованої відповідачу за поставку продукції (феросилікомарганець), на виконання девяти контрактів на постачання феросплавів від 24.03.2014: № 01/200, № 01/201, № 01/202; від 25.03.2014: № 01/203, № 01/204, № 01/205, № 01/206, № 01/207, № 01/208.

Відповідач витребувані матеріали суду не подав, його представник в судове засідання не прибув.

Згідно витягу з ЄДР від 03.04.2017 місцезнаходженням відповідача є м. Кадіївка Луганської області, 94000.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 05.02.2016, розміщеній на офіційному сайті підприємства в мережі Інтернет (http://ukrposhta.ua/robota-ukrposhti-v-doneckij-ta-luganskij-oblastyax), у звязку з проведенням АТО пересилання пошти у м. Кадіївку Луганської області не здійснюється.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, з урахуванням розяснень викладених у пункті 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»», господарським судом розміщувались повідомлення з відповідною інформацією на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Спроби повідомити відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограми (за номерами телефону, вказаними у витязі з ЄДР), результатів не дали (відповідна довідка суду від 04.04.2017 залучена до матеріалів справи).

Інших засобів зв'язку з відповідачем господарським судом не встановлено.

Таким чином, господарським судом вжито усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача, який знаходиться на території проведення АТО, про час та місце розгляду справи (абз. 2 п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

24.03.2014 між сторонами по справі було укладено три контракти на постачання феросплавів: № 01/200, № 01/201, № 01/202.

25.03.2014 між сторонами по справі було укладено ще шість контрактів на постачання феросплавів: № 01/203, № 01/204, № 01/205, № 01/206, № 01/207, № 01/208.

Усі зазначені контракти мають однакові умови.

Згідно умовам вказаних контрактів, відповідач Постачальник, зобовязується поставити, а позивач Покупець прийняти та оплатити продукцію виробництва відповідача. Номенклатура, хімічний склад, упаковка товару обумовлюються в Специфікаціях, що є невідємною частиною контрактів. Ціна, кількість, загальна вартість відвантаженого товару оформлюється окремими додатковими угодами до кожного контракту (пункти 1.1., 1.2. контрактів).

Додатками № 1 до контрактів визначено назву товару (Феросилікомарганець МнС17Р30, код УКТ ЗЕД 72 02 30 0000), хімічний склад (відповідно до вимог ДСТУ 3548-97), термін поставки (березень грудень 2014 р.), кількість, ціну, загальну вартість та інше.

Умови поставки товару: FCA - склад Постачальника. Товар поставляється залізничним транспортом в вагонах, контейнерах (п. 3.1. контрактів).

Пунктом 5.2. контрактів встановлено, що розрахунки за відвантажений товар проводяться протягом 90 календарних днів від дати виставлення рахунку. Допускається попередня оплата.

Позивач у позовній заяві вказав, що 28.03.2014 він здійснив передоплату товару за всіма вищевказаними контрактами на загальну суму 420.000.000,00 грн.

У відповідь на заявки позивача здійснити поставку товару, відповідач листом від 16.02.2015 № 02/4323 повідомив позивача про те, що завод не має можливості вести виробничу, фінансово-господарську, комерційну та будь-яку іншу діяльність у звязку з тим, що завод знеструмлений та контролюється озброєними банд-формуваннями, які не допускають працівників на територію заводу.

Позивач підготував лист від 15.03.2017 № 10/606, з вимогою до відповідача повернути передоплату в сумі 420.000.000,00 грн.

Однак, в звязку з тим, що пересилання пошти у м. Кадіївку Луганської області підприємством «Укрпошта» не здійснюється (через проведення АТО), позивач був позбавлений можливості надіслати вказаний лист відповідачу.

На дату звернення з цим позовом, відповідач передоплату позивачу не повернув, товар не поставив.

На підставі вказаних доводів та ч. 2 ст. 693 ЦК України позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 420.000.000 грн., перерахованої відповідачу за поставку продукції (феросилікомарганець) на виконання девяти контрактів на постачання феросплавів: від 24.03.2014 № 01/200, № 01/201, № 01/202, від 25.03.2014, № 01/203, № 01/204, № 01/205, № 01/206, № 01/207, № 01/208.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Заявою від 18.04.2017 № 10/918 про збільшення розміру позовних вимог, позивач заявив додаткові позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 33.558.000,02 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 319.442.299,13 грн.

Враховуючи, що вказаною заявою позивач по суті не збільшував розмір позовних вимог, а заявив додаткові позовні вимоги (можливість чого не передбачена ГПК України), ухвалою від 11.05.2017 заява позивача від 18.04.2017 № 10/918 про збільшення розміру позовних вимог, залишена судом без розгляду.

Абзацом 2 пункту 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

В даному випадку, розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог і встановивши її процесуальну хибність, суд за аналогією з абз. 2 п. 3.12. вищевказаної постанови пленуму, залишив її без розгляду.

23.05.2017 в судовому засіданні позивач заявив клопотання про виправлення описки в ухвалі від 11.05.2017 (у вказаній ухвалі допущено описку у найменуванні позивача, замість «Укрнафта» надруковано «Укртранснафта») та про відкладення розгляду справи для забезпечення можливості оскаржити ухвалу суду від 11.05.2017.

Описка в ухвалі суду від 11.05.2017 виправлена відповідною ухвалою від 23.05.2017.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом відхиляється в звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Виходячи з положень ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 11.05.2017 (якою заява позивача про збільшення розміру позовних вимог залишена без розгляду), не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Доводи, викладені позивачем у позовній заяві (які наведено у даному рішенні вище), підтверджуються матеріалами справи, зокрема: контрактами на постачання феросплавів від 24.03.2014: № 01/200, № 01/201, № 01/202; від 25.03.2014: № 01/203, № 01/204, № 01/205, № 01/206, № 01/207, № 01/208 з додатками до них № 1; листом відповідача від 16.02.2015 № 02/4323 (про неможливість ведення будь-якої діяльності в звязку з захопленням заводу банд-формуваннями); листом позивача від 15.03.2017 № 10/606 (про вимогу до відповідача повернути передоплату в сумі 420.000.000,00 грн.), (завірені копії вказаних документів залучені до матеріалів справи).

Факт здійснення позивачем передоплати відповідачу на суму 420.000.000,00 грн. за вказаними контрактами, підтверджується платіжними дорученнями позивача від 28.03.2014: № 3338-ПБ14, № 3339-ПБ14, № 3340-ПБ14, № 3341-ПБ14, № 3342-ПБ14, № 3343-ПБ14, № 3344-ПБ14, № 3345-ПБ14, № 3346-ПБ14 (їх завірені копії залучено до матеріалів справи).

Відповідач у встановлений строк (березень грудень 2014 р.) товар позивачу не передав, передоплату не повернув.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 по справа № 3-127гс11 (аналогічні спірні правовідносини) визначено наступна правова позиція:

«Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобовязання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму предявлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту.».

Відповідно до приписів ст.11128 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позовні вимоги не оспорив, доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача передоплати в сумі 420.000.000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 240000 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Стахановський завод феросплавів», м. Кадіївка Луганської області, 94000, ідентифікаційний код 00186513, на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390, передоплату в сумі 420.000.000,00 грн.; судовий збір в сумі 240000 грн.; наказ видати.

23 травня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 29 травня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко