ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2017 р. Справа № 925/1482/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"

про визнання недійсним договору

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Фурман І.В. за довіреністю від 01.03.2017 № 22;

від першого відповідача: не з'явилися;

від другого відповідача: Васюк М.М. за довіреністю від 11.01.2017 №15.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" про визнання недійсним укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", правонаступником якого є позивач, і товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" договору поставки від 27.04.2010 №27/04-10 ВЄ-АФ 2010.

Позивач у позові також просить господарський суд судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірний договір поставки від 27.04.2010 №27/04-10 ВЄ-АФ 2010 укладений директором товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" з перевищенням повноважень, наданих йому статутом, без згоди загальних зборів учасників товариства, враховуючи, що сума спірного договору перевищує суму, за якої директор товариства згідно із статутом останнього має право одноосібно (без згоди загальних зборів учасників товариства) укладати договори.

Ухвалою від 29.08.2014 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 16.09.2014 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

15 вересня 2014 року до господарського суду надійшло клопотання відповідача про заміну його належним відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи".

Ухвалою від 16.09.2014 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 год. 30 хв. 30.09.2014 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 30.09.2014 Господарський суд Черкаської області залишив без задоволення клопотання відповідача про заміну його належним відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" і з власної ініціативи залучив це товариство до участі у даній справі як іншого відповідача, а розгляд справи відклав на 11 год. 00 хв. 21.10.2014 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

21 жовтня 2014 року представник товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" подав до господарського суду заяву про застосування до заявленої позивачем позовної вимоги позовної давності тривалістю у три роки, яка на думку представника товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на день подання позивачем позову спливла.

Ухвалою від 21.10.2014 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 11 год. 30 хв. 11.11.2014 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

11 листопада 2014 року представник позивача подав до господарського суду письмове клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/17276/14.

Ухвалою від 11.11.2014 Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника позивача про зупинення провадження у цій справі і зупинив його до закінчення перегляду Київським апеляційним господарським судом рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/17276/14.

Ухвалю від 10.03.2017 Господарський суд Черкаської області поновив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 30.03.2017 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 30.03.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд даної справи на 11 годину 30 хвилин 25.04.2017 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У поданих до господарського суду 24.04.2017 відзивах на позов обидва відповідачі заперечили проти позовної вимоги позивача через її безпідставність. При цьому другий відповідач також вказав на рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", оформлене протоколом від 23.04.2010 № 24/04/10, яким директору цього товариства був наданий дозвіл на укладення з товариством обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" договору поставки сільськогосподарської продукції урожаю 2010 року будь-якою загальною вартістю.

Перший відповідач у відзиві на позов виклав клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 25.04.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд даної справи на 12 годину 00 хвилин 05.05.2017 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.05.2017 за участю представників позивача та другого відповідача, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник другого відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" було належним чином повідомлене про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 25.04.2017 на 12 годину 05.05.2017, проте представник цього товариства у вказане судове засідання не з'явився, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2010 року загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", оформлені протоколом від 23.04.2010 №23/04/10, прийняли рішення про надання директору цього товариства згоди на укладення від імені товариства договору поставки з товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт", згідно з умовами якого товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" буде поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" сільськогосподарську продукцію урожаю 2010 року будь-якою загальною вартістю, навіть якщо вона значно перевищуватиме обмеження повноважень директора, встановлені у статуті товариства та надати директору товариства ОСОБА_3 повноваження на укладення та підписання від імені товариства вищевказаного договору, додатків і додаткових угод до нього на умовах, визначених ним самостійно, у тому числі, але не обмежуючись щодо: вартості, кількості сільськогосподарської продукції, її асортименту, умов поставки, розрахунків та інших необхідних умов.

27 квітня 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", як продавець, та товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт", як покупець, уклали між собою договір поставки №27/04-10 ВЄ-АФ 2010 (далі - Договір або спірний Договір), згідно з яким продавець зобов'язався передати, а покупець прийняти і оплатити товар - сільськогосподарську продукцію урожаю 2010 року на умовах цього Договору та додатків до нього.

12 квітня 2011 року сторони Договору погодили і підписали додаток №1 до цього Договору, яким визначили найменування товару, що підлягає поставці - пшеницю 3 класу, кількість останньої - 1178,871 тонн, ціну за одну тонну без ПДВ у сумі 1708,33 грн., загальну вартість партії товару без ПДВ у сумі 2013905,01 грн. і з ПДВ у сумі 2416686,01 грн., показники якості партії товару, умови поставки: EXW франко-елеватор - Білозірська РБХ, строк поставки партії товару: до 22.04.2011 включно, порядок оплати партії товару: 100% вартості товару покупець оплачує протягом 3-х банківських днів з моменту надання продавцем документів, вказаних у п. 8 Договору.

У розділі Договору "Ціна товару, сума договору" зазначено, що ціна товару визначається у момент фактичної поставки продукції згідно з додатками до цього Договору і є чинною протягом строку поставки, вказаного у кожному додатку. Загальна сума Договору становить 2416686,01 грн. у тому числі 402781 грн. ПДВ.

У розділі Договору "Відповідальність сторін" передбачене право покупця на розірвання договору в односторонньому порядку у разі прострочення поставки товару більше ніж на 10 днів.

Відповідно до розділу Договору "Інші умови" цей Договір є чинним з моменту його підписання до 27 квітня 2011 року.

У Договорі зазначено, що від імені продавця - товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" його уклав директор цього товариства ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту товариства.

Додаток №1 до Договору від імені продавця - товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" підписав уже інший директор цього товариства - ОСОБА_4, який також діяв на підставі статуту товариства.

Згідно з підпунктом 15 пункту 8.3 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" у редакції, чинній на день укладення Договору та додатку №1 до нього, до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відносив надання виконавчому органу згоди на вчинення договорів (угод) або кількох правочинів з одним контрагентом протягом одного календарного місяця, сума яких перевищує еквівалент ста тисяч гривень згідно з курсом Національного банку України на дату укладення, у тому числі, але не виключно, зовнішньоекономічних контрактів та інших правочинів.

Пункт 9.8 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" у редакції, чинній на день укладення Договору та додатку №1 до нього, передбачав, що директор товариства має, зокрема, такі повноваження:

1) виключно за умови наявності згоди на відповідні дії наданої загальними зборами учасників та оформленої відповідним протоколом загальних зборів учасників, вчиняє договори (угоди) або кілька правочинів з одним контрагентом протягом одного календарного місяця, сума яких перевищує еквівалент ста тисяч гривень згідно з курсом Національного банку України на дату укладення, у тому числі, але не виключно, зовнішньоекономічних контрактів та інших правочинів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" на виконання своїх зобов'язань за Договором та додатком №1 до нього попередньо оплатило продавцю вказаний у додатку №1 до Договору товар до передання останнього продавцем покупцю у сумі 2416686,01 грн., що підтверджується матеріалами справи та представниками сторін.

24 лютого 2012 року загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", оформлені протоколом від 24.02.2012 №24/02/12, прийняли рішення про припинення цього товариства шляхом його приєднання до товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки".

За передавальним актом від 28.09.2012 товариство з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" у зв'язку із його припиненням передало усе майно, майнові та немайнові права і обов'язки товариству з обмеженою відповідальністю "Тіньки", а останнє прийняло їх.

14 листопада 2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був внесений запис №1000474 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", правонаступником якого стало товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" до його припинення як юридичної особи та його правонаступник - товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" зобов'язання продавця за Договором та додатком №1 до нього не виконали, товар товариству з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" не поставили.

Листом від 12.05.2014 №09/01 товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" повідомило товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" про одностороннє розірвання Договору в зв'язку з простроченням поставки попередньо оплаченого товару і заявило вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 2416686,01 грн.

Наразі товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" одержану за Договором та додатком №1 до нього суму попередньої оплати у розмірі 2416686,01 грн. не повернув.

03 червня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт", як клієнт, і товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", як фактор, уклали між собою договір факторингу №01, гідно з п. 2.1 якого фактор зобов'язався передати в розпорядження клієнта грошові кошти за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за основними договорами в розмірі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з додатком №1 до договору факторингу від 03.06.2014 №01 до вимог, права на які товариство з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" відступило товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", включене і право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки" за Договором щодо повернення 2416686,01 грн. авансового платежу, сплати неустойки та інші права вимоги, які виникли або виникнуть у майбутньому на підставі Договору.

У п. 2.3 договору факторингу від 03.06.2014 №01 його сторони встановили, що права вимоги вважаються відступленими фактору у день підписання цього договору. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора чи клієнта або підписання будь-яких документів.

Отже, з 03.06.2014 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" перейшли права товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт", як кредитора у зобов'язанні, яке виникло із Договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" двічі зверталося до Господарського суду міста Києва з позовами про визнання недійсним з різних підстав договору факторингу від 03.06.2014 №01.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 у справі №910/17276/14 та рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2015 у справі №910/1553/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від18.06.2015, товариству з обмеженою відповідальністю "Тіньки" відмовлено у задоволенні його позовів про визнання недійсним договору факторингу від 03.06.2014 №01. Вказані судові рішення не скасовані та набрали законної сили.

Перевищення суми Договору максимально можливої суми договору, встановленої статутом товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" для укладення директором цього товариства договорів одноосібно (без згоди загальних зборів учасників товариства), і спричинило даний спір.

При цьому представник позивача у судовому засіданні відхилив рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", оформлене протоколом від 23.04.2010 №23/04/10, щодо надання директору цього товариства згоди на укладення від імені товариства з товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" договору поставки сільськогосподарську продукцію урожаю 2010 року будь-якою загальною вартістю, як таке, що стосується поставки сільськогосподарської продукції товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" товариству з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", а не навпаки як це передбачено Договором.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Частиною першою статті 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає такі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною другою та третьою статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пленум Вищого господарського суду України у пунктах 3.3 та 3.4 своєї постанови від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснив, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 Цивільного кодексу України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

Спірний Договір разом з додатком №1 до нього за змістом зобов'язань його сторін є договором поставки, що містить усі його істотні умови.

Директор товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", укладаючи спірний Договір та додаток №1 до нього без згоди загальних зборів учасників товариства, дійсно перевищив свої повноваження, враховуючи, що сума спірного Договору перевищує суму, за якої директор товариства згідно із статутом останнього мав право одноосібно (без згоди загальних зборів учасників товариства) укладати договори.

Рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", оформлене протоколом від 23.04.2010 №23/04/10, щодо надання директору цього товариства згоди на укладення від імені товариства з товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" договору поставки сільськогосподарську продукцію урожаю 2010 року будь-якою загальною вартістю, не підлягає застосуванню до спірного Договору, оскільки стосується поставки сільськогосподарської продукції товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" товариству з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", а не навпаки як це передбачено спірним Договором.

Разом з тим прийняття позивачем від покупця попередньої оплати за товар у сумі 2416686,01 грн. означає про схвалення покупцем спірного Договору, що унеможливлює визнання останнього недійсним з вказаних у позовній заяві підстав.

На вимогу про визнання спірного Договору недійсним поширюється встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Спірний Договір без додатку №1 до нього не містив усіх істотних умов договору поставки, тому не міг вважатися укладеним у момент підписання сторонами Договору. Лише 12.04.2011 у день підписанням сторонами додатку №1 до Договору, який містить усі істотні умови договору поставки, яких не вистачало у спірному Договорі, останній вважається укладеним.

Отож з 12.04.2011 товариство з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" знало про спірний Договір і про порушення ним своїх прав, тому саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогою про визнання спірного Договору недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" з 14.11.2012 стало правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця", тому з вказаної дати усі права і обов'язки, які виникли у товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" до його припинення, перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки". При цьому строки виникнення цих прав та обов'язків, а також початок перебігу позовної давності за вимогами про захист права, яке перейшло від товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" до товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки", для останнього залишаються тими ж самими, якими вони були до заміни товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" на товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" у спірних правовідносинах.

Тобто для товариства з обмеженою відповідальністю "Тіньки" за його вимогою про визнання спірного Договору недійсним початок перебігу трирічної позовної давності слід визначати так само як і для товариства з обмеженою відповідальністю "Зам'ятниця" з 12.04.2011.

З позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Тіньки" звернулося до Господарського суду Черкаської області 27.08.2014, тобто після спливу трирічної позовної давності.

Позивач причини пропуску трирічної позовної давності не назвав, тому господарський суд вважає, що пропущення позивачем позовної давності сталося без поважних причин, що відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України є підставою для відмови позивачу у позові.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 25.05.2017

СУДДЯ М.В. Дорошенко