РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017Справа №910/3580/17
за позовом Підприємства Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва "Авангард"

до Національного історико-меморіального заповідника "Бабин Яр"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Київська міська рада

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Міністерство культури України

про стягнення 286 700,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Хахановський А.В. (довіреність)

від відповідача: Кобилецький В.В. (довіреність)

від третьої особи 1: Телицька В.А. (довіреність)

від третьої особи 2: Юрченко Ю.В. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Підприємство Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва "Авангард" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Національного історико-меморіального заповідника "Бабин Яр" (відповідач) 286 700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на виконання умов договору оренди земельної ділянки від 23.12.2011, кадастровий номер :91:105:018, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 46 , було перераховано орендодавцю - Київській міській раді грошові кошти за оренду земельної ділянки, однак, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати йому грошові кошти у розмірі 286 700,00 грн., оскільки згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 427-р, об'єкт нерухомого майна, що розміщений на земельній ділянці кадастровий номер :91:105:018, передано Національному історико-меморіальному заповіднику "Бабин Яр", а тому обов'язок і сплати орендних платежів покладений саме на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3580/17 та призначено її до розгляду на 23.03.2017.

21.03.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що, по-перше, що спірна нежитлова будівля за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 44 є власністю держави в особі Міністерства культури України, а тому саме власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить; по-друге, земельна ділянка, яка знаходиться під вказаним нерухомим майном, на праві власності чи користування за державою не зареєстрована; по-третє, орендарем земельної ділянки, на якій знаходиться вказана будівля, є позивач.

23.03.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 розгляд справи №910/3580/17 відкладено на 11.04.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

05.04.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та письмові пояснення на відзив.

В судове засідання 11.04.2017 з'явились представники позивача і відповідача, надали суду пояснення щодо обставин справи.

Також в судовому засіданні 11.04.2017 представниками сторін заявлено спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/3580/17 на 15 днів, залучено до участі у справі третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Київську міську раду, залучено до участі у справі третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство культури України, розгляд справи відкладено на 16.05.2017.

16.05.2017 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить прийняти заяву про уточнення позовних вимог та викласти прохальну частину позовної заяви в наступній редакції:

- стягнути з Національного історико-меморіального заповіднику «Бабин Яр» на користь Підприємства Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва «Авангард» 286 700,00 (двісті вісімдесят шість тисяч сімсот) грн. компенсації орендної плати, яка була сплачена Підприємством Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва «Авангард» за земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна Готель (Літера А) по вул. Мельникова, 44;

- стягнути з Національного історико-меморіального заповіднику «Бабин Яр» на користь Підприємства Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва «Авангард» судові витрати у розмірі 4300,50 грн.

У судовому засіданні 16.05.2017 представник позивача підтримав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд прийняти її до розгляду.

В пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 22 ГПК України, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Згідно із ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом встановлено, що уточнення прохальної частини позову по своїй суті є заявою про зміну предмету позову, що відповідає приписам ст. 22 ГПК України. З урахуванням наведеного, оскільки вказана заява подана до початку розгляду справи по суті, суд прийняв заяву позивача до розгляду, у зв'язку із чим, подальший розгляд вимог здійснюється у редакції вказаної заяви.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи 1 зазначив, що у вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи 2 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 16.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2011 між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Підприємством Дитячо-юнацький учбово-спортивний центр профспілок м. Києва "Авангард" (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, розташовану по вул. Мельникова, 46 у Шевченківському районі м. Києва, розміром 37032 кв.м., кадастровий номер :91:105:018, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 24342188,66 грн.

Умовами п. 4.2 вказаного договору оренди встановлено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (трьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки.

23.11.2011 між Київською міською радою та позивачем підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки, кадастровий номер :91:105:018.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 427-р передано будівлю (літера А) по вул. Мельникова, 44 у м. Києві із сфери управління Фонду державного майна до сфери управління Міністерства культури з подальшим закріпленням її за національним історико-меморіальним заповідником "Бабин Яр".

З наданого до матеріалів справи Технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування вбачається, що будівля по вул. Мельникова, 44 у м. Києві знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :91:105:018.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що оскільки за відповідачем закріплено будівлю (літера А) по вул. Мельникова, 44, яка знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :91:105:018, що перебуває в оренді позивача, відповідач повинен компенсувати позивачу 286700,00 грн. орендної плати за період з 08.06.201 по 15.02.2017, яка була сплачена позивачем, як орендарем.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача із вимогами компенсувати орендну плату, сплачену на земельну ділянку, на якій знаходиться будівля (літера А) по вул. Мельникова, 44, однак вимоги залишені відповідачем без задоволення.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За приписами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без "оформлення" припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов'язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 28.11.2016 у справі №908/460/16.

Так, як встановлено судом вище, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 427-р передано будівлю (літера А) по вул. Мельникова, 44 у м. Києві із сфери управління Фонду державного майна до сфери управління Міністерства культури з подальшим закріпленням її за національним історико-меморіальним заповідником "Бабин Яр".

Враховуючи зазначені вище положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскільки будівлю (літера А) по вул. Мельникова, 44, яка знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в оренді позивача, було передано до сфери управління Міністерства культури, у позивача був відсутній обов'язок зі сплати орендної плати за частину земельної ділянки, на якій розміщена спірна будівля, з моменту набуття права власності новим власником.

Тобто, з моменту набуття права власності на будівлю (літера А) по вул. Мельникова, 44, обов'язок позивача зі сплати орендної плати за частину земельної ділянки, на якій розміщена спірна будівля, припинився.

Суд дійшов висновку, що з моменту набуття права власності на спірну будівлю новим власником, позивач здійснював оплату орендної плати за частину земельної ділянки, на якій розміщена спірна будівля, добровільно, незважаючи на відсутність такого обов'язку та не зважаючи на відсутність підстав для такої сплати.

Крім того, відповідно до п. 8.4 договору оренди земельної ділянки, орендар зобов'язаний письмово повідомити орендодавця про відчуження об'єктів (їх частин), що розташовані на земельній ділянці і належать орендарю, потягом 10 днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки. У випадку, якщо орендар має намір припинити право користування земельною ділянкою (її частиною), цей договір розривається за згодою сторін або до цього договору вносяться відповідні зміни, з моменту укладання Договору оренди земельної ділянки з новим власником об'єктів, які були відчужені.

Як вбачається з листа від 03.03.2017 вих. № 017-26 відповідач повідомив позивача, що підстави для компенсації сплаченої позивачем орендної плати відсутні. В той же час, відповідач запропонував позивачу надати згоду на поділ даної земельної ділянки з відмовою від оренди земельної ділянки площею 0,35 га, на якій знаходиться будівля (літера А) по вул. Мельникова, 44.

Матеріалі справи не містять жодних доказів відмови позивача від частини земельної ділянки, площею 0,35 га, як і не містять доказів звернення позивача до Київської міської ради із заявою про відмову від частини земельної ділянки та поділ земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме у зв'язку з не вчиненням позивачем необхідних дій, спрямованих на оформлення за новим власником права користування земельною ділянкою, останній здійснює оплату орендної плати за всю земельну ділянку кадастровий номер :91:105:018.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач здійснював сплату орендних платежів згідно договору оренди земельної ділянки від 23.12.2011 в добровільному порядку, в той час, коли нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку платника сплачувати орендний платіж за іншу особу, та, як наслідок, в подальшому вимагати від цієї особи відшкодування сплаченого орендного платежу.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права владності, власником нежитлової будівлі (літера «А») у місті Києві по вул. Мельникова, 44 є Держава Україна в особі Міністерства культури України.

Згідно з ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки відповідач не є власником спірної будівлі, у позивача відсутні підстави для стягнення компенсації орендної плати саме з відповідача.

Крім того, суд також зазначає, що право власності зареєстровано за новим власником лише 31.01.2017, а тому обов'язок зі сплати орендної плати до 31.01.2017 повністю покладався на позивача

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність правових підстав для стягнення з відповідача 286 700,00 грн. компенсації орендної плати.

Враховуючи вищенаведене, те, що позивачем не доведено правомірності своєї позиції та враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог саме до відповідача, який не є власником нежитлової будівлі (літера «А») у місті Києві по вул. Мельникова, 44, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2017.

Суддя С.О. Турчин