ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017р. Справа № 914/3300/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар», Львівська область, м.Городок

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м.Київ та Національного банку України, м.Київ

про визнання недійсним одностороннього правочину

головуючий суддя Гоменюк З.П.

судді Мороз Н.В. та Кітаєва С.Б.

секретар судового засідання Зусько І.С.

за участю представників:

позивача: Заставний Р.А., представник (довіреність від 08.02.2017 р.);

відповідача: не з'явився;

третьої особи-1 (ФГВФО): не з'явився;

третьої особи-2 (НБУ): Кауфман В.В., представник (довіреність №18-02025/66620 від 17.09.2015 р.)

Учасникам процесу роз'яснено їхні процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи. Учасникам процесу права та обов'язки зрозумілі, відводу не заявлено.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар», Львівська область, м.Городок про визнання недійсним одностороннього правочину.

Ухвалою суду від 23.12.2016 р. порушено провадження у справі, призначено її до розгляду на 01.02.2017 р. та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою суду від 01.02.2017 р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Національний банк України, розгляд справи відкладено на 20.02.2017 р.

Ухвалою суду від 20.02.2017 р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. Ухвалою суду від 21.02.2017 р. справу прийнято до розгляду у складі колегії суддів, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 27.03.2017 р. Ухвалою суду від 27.03.2017 р. розгляд справи відкладено на 15.05.2017 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях, пояснив, що між сторонами було укладено кредитний договір. 09.02.2015 р. відповідачем на ім'я позивача було оформлено заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог, в якій відповідач заявив про припинення зобов'язань щодо сплати ТзОВ «Яблуневий дар» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором та, відповідно, припинення зобов'язань щодо сплати ПАТ «Дельта Банк» на користь ТзОВ «Дельта Яблуневий дар» заборгованості за безвідкличними акредитивами, за якими відповідач набув право вимоги до банку відповідно до договорів про відступлення права вимоги, укладених між ним та первісним кредитором за акредитивами - компанією Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл Інк.

Позивач вважає, що вказана заява суперечить законодавству та підлягає визнанню недійсною з огляду на те, що два з трьох акредитивів, за якими нібито відбулося зарахування, відсутні в системі бухгалтерського обліку банку, а відповідачем не надано належних доказів відкриття та існування таких акредитивів: заяв наказодавця про відкриття акредитивів та договорів про їх відкриття. Також позивач стверджує, що зарахування зустрічних однорідних вимог за такими безвідкличними резервними акредитивами не могло відбутися навіть у випадку їх належного відкриття та існування, оскільки вимога компанії Каргілл про здійснення сплати за ними пред'явлена в строк, коли акредитиви не набрали чинності, а банку-емітенту не надано документів, які б свідчили про факт невиконання наказодавцем зобов'язань за договором купівлі-продажу. Крім того, позивач зазначив, що оспорюване зарахування за рахунок імпортного акредитиву не могло відбутися, адже зобов'язання щодо сплати коштів за ним було припинено внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі через відступлення компанією Каргілл відповідачеві прав вимоги, в тому числі і за згаданим акредитивом, який був відкритий у забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед компанією Каргілл.

На думку позивача, оспорювана заява підлягає визнанню недійсною і тому, що вимоги за кредитним договором виражені в євро, а вимоги за акредитивами - в доларах США, а відповідач, здійснивши в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог конвертацію доларів США в євро використав курс НБУ замість курсу придбання євро на Міжбанківському валютному ринку України, що призвело до того, що відповідач заявив про припинення своїх кредитних зобов'язань за рахунок зобов'язань, сума яких є на 133013,20 доларів США меншою від суми, яка підлягала сплаті за погашення кредитної заборгованості.

Позивач пояснив, що звертаючись до банку із заявою про зарахування відповідач не надав жодного належного доказу, який би підтверджував перехід права вимоги за акредитивами від компанії Каргілл до ТзОВ «Яблуневий дар», зокрема договорів про відступлення права вимоги, тому банк мав право не виконувати свого обов'язку новому кредитору.

Більше того, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була вчинена в період дії постанови правління НБУ, якою встановлено, що погашення заборгованості, яка виникла за будь-якими активними операціями банку, слід приймати тільки в грошовій формі.

У зв'язку з вищенаведеним, враховуючи те, що зобов'язання між сторонами не є рівними та строк виконання за ними не настав, позивач просив суд визнати недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ «Яблуневий дар» №3 від 09.02.2015 р.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки представник відповідача був присутнім в судовому засіданні 27.03.2017 р., що підтверджується відповідним протоколом судового засідання.

Через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача (вх.№17076/17 від 15.05.2017 р.) про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю в судовому процесі у Львівському окружному адміністративному суді.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ст.69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 27.03.2017 р. строк розгляду спору за клопотанням представника позивача було продовжено на 15 днів.

Відповідно до частин першої та третьої статті 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Із положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, є обставини, які перешкоджатимуть вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка представника відповідача в судове засідання не унеможливлює розгляду спору по суті.

Заявником в поданому клопотанні жодним чином не обгрунтовано неможливість прибуття іншого представника в судове засідання.

Згідно ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32- 34 ГПК України).

Враховуючи закінчення законодавчо встановленого процесуального строку розгляду спору, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, розумності строку розгляду суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

В попередніх судових засіданнях представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову, ствердив, що права вимоги за документарними інструментами (акредитивами) були передані ТзОВ «Яблуневий дар» на підставі договорів відступлення прав вимоги, про що банк було належним чином повідомлено спільними листами товариства та компанії Каргілл.

На підтвердження відкриття та існування акредитивів відповідач подав суду повідомлення про відкриття і повідомлення про зміни до безвідкличних резервних акредитивів та зазначив про належне представлення документів для відкриття акредитивів і вказав на те, що позивач не подав заперечень щодо емітованих акредитивів та їх дострокового пред'явлення до виконання.

Відповідач вважає безпідставним і твердження позивача про неоднорідність зарахованих вимог через різні валюти договорів, так як відповідач при конвертації валют не був зобов'язаний використовувати курс Міжбанківського валютного ринку України, оскільки не здійснював придбання валюти для погашення кредиту, а виконував зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Окрім наведеного, відповідач пояснив, що належним доказом, який підтверджує перехід права вимоги до ТзОВ «Яблуневий дар» є саме повідомлення про заміну кредитора в зобов'язанні, а банк мав право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором.

Щодо посилання позивача вчинення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог в період дії постанови правління НБУ, якою встановлено, що погашення заборгованості, яка виникла за будь-якими активними операціями банку, слід приймати тільки в грошовій формі, відповідач зазначив, що вказана постанова правління НБУ не забороняє проведення операцій зарахування зустрічних однорідних вимог, постанова має гриф «БТ» (банківська таємниця), не була доведена до відома ТзОВ «Яблуневий Дар» та не є зареєстрованою в Міністерстві юстиції України, а заява про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог є одностороннім правочином, який не потребує додаткового схвалення (акцепту) чи погодження ПАТ «Дельта Банк».

В судове засідання третя особа-1 (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) явку повноважного представника не забезпечила, причин неявки не повідомила, письмових пояснень не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (вручено 03.04.2017 р.)

Представник третьої особи-2 (Національного банку України) підтримав раніше подане пояснення, в якому просив суд задоволити позов з підстав існування чинної та обов'язкової для виконання постанови правління НБУ про запровадження такого обмеження в діяльності ПАТ «Дельта Банк» як зобов'язання банку приймати тільки в грошовій формі погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку (крім набуття права власності на об'єкти застави за погодженням з куратором банку).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.01.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (позичальник, відповідач у справі) укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2005469, за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.1.1.1. договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, на умовах визначних цим договором, в межах відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1000000 євро, зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в порядку, визначеному цим договором, та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20.01.2012 р. на умовах, визначених цим договором.

22.06.2011 р. між сторонами було укладено додатковий договір №4 до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 р., яким встановлено, що надання кредиту здійснюється на умовах, визначених цим договором, в сумі 33000000 євро зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 20.01.2016 р. на умовах, визначених цим договором.

06.02.2015 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ТзОВ «Яблуневий дар» з претензією про сплату заборгованості за договором №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 р. на суму 11742435,21 євро (11594594,64 євро заборгованості за кредитом та 147840,57 євро заборгованості за нарахованими процентами).

30.05.2014 р. між CFSIT, Inc. (продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроновоком» (покупець) та Rabiturna Limited (принципал) було укладено договір купівлі-продажу №CFSIT489.14-S, за умовами якого покупець забезпечить відкриття трьох безвідкличних резервних акредитивів, які будуть відкриті в ПАТ «Дельта-Банк» (банк-емітент) відповідно до додатків A, B і C до контракту і авізовані Deutsche Bank AG, Нью-Йорк, США (SWIFT DEUTUS33) (авізуючий банк) на користь продавця протягом одного робочого дня з дати підписання даного контракту (кожен - «резервний акредитив»). Резервні акредитиви мають бути випущені на суму 5166673,83 доларів США, 5206906,96 доларів США і 5250004,31 доларів США. Кожен резервний акредитив вступає в силу в дату, яка є 5 робочим днем з відповідної дати платежу, як зазначено нижче, і має діяти строком 15 робочих днів після дати вступу в силу. Покупець здійснить платіж по контракту на користь продавця трьома платежами в наступні дати платежу: 02.10.2014 р. - USD 5166673,83, 31.10.2014 р. - USD 5206906,96, 01.12.14 р. - USD 5250004,31.

В матеріалах справи наявне повідомлення Deutsche Bank AG для CFSIT, Inc. від 04.06.2014 р. про те, що ПАТ «Дельта Банк» виставив акредитив на його користь. За акредитивом №LC/SB/027/062014 на суму 5166673,83 доларів США, дата видачі 04.06.2014 р., дата закінчення 31.10.2014 р., наказодавцем є ТзОВ «Агроновоком», бенефіціаром Cargill Financial Services International Inc. Цей акредитив покриває зобов'язання наказодавця здійснити оплати згідно з договором купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2011 р., укладеного між ТзОВ «Агроновоком» і CFSIT, Inc. і набуває чинності 09.10.2014 р.

02.10.2014 р. було укладено угоду про внесення змін №1 до договору купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2014 р., якою сторони змінили умови договору, зокрема, погодили, що покупець здійснить платіж по контракту на користь продавця чотирма платежами в наступні дати: 516673,83 доларів США в дату 02.10.2014 р., 5206906,96 доларів США в дату 31.10.2014 р., 5250004,31 доларів США в дату 01.12.2014 р., 4650000 доларів США в дату 30.01.2015 р. Дана угода про внесення змін вступає в силу при умові отримання продавцем наступних змін до резервного акредитива №LC/SB/027/062014, випущеного ПАТ «Дельта Банк», Київ, Україна, від авізуючого банку протягом трьох робочих днів з моменту підписання даної угоди про внесення змін: параграф 2 поля 47А Додаткові умови, Спеціальні інструкції має бути викладений в наступній редакції: «Даний резервний акредитив вступає в силу 06.02.2015 р.»; сума резервного акредитиву має бути зменшена на 516673,83 доларів США. Нова сума після зміни має дорівнювати 4650000 доларів США; поле 31D дата і місце закінчення має бути викладено в наступній редакції: « 15-02-27 New York, NY, USA».

Повідомленням від 09.10.2014 р. Deutsche Bank AG довів до відома CFSIT, Inc. те, що акредитив було змінено за SWIFT-повідомленням банку-емітента від 08.10.2014 р. Так, новою датою закінчення дії акредитиву є 27.02.2015 р., нова сума документарного акредитиву після зменшення становить 4650000 доларів США та цей резервний акредитив набуває чинності 06.02.2015 р.

Також в матеріалах справи наявне повідомлення Deutsche Bank AG для CFSIT, Inc. від 04.06.2014 р. про те, що ПАТ «Дельта Банк» виставив акредитив на його користь акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 5206906,96 доларів США, дата видачі 04.06.2014 р., дата закінчення 28.11.2014 р., наказодавцем є ТзОВ «Агроновоком», бенефіціаром Cargill Financial Services International Inc. Цей акредитив покриває зобов'язання наказодавця здійснити оплати згідно з договором купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2011 р., укладеного між ТзОВ «Агроновоком» і CFSIT, Inc. і набуває чинності 07.11.2014 р.

02.10.2014 р. було укладено угоду про внесення змін №2 до договору купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2014 р. та угоди про внесення змін №1 до нього, якою сторони змінили умови договору, зокрема, погодили, що покупець здійснить платіж по контракту на користь продавця чотирма платежами в наступні дати: 516673,83 доларів США в дату 02.10.2014 р., 5206906,96 доларів США в дату 31.10.2014 р., 5250004,31 доларів США в дату 01.12.2014 р., 4650000 доларів США в дату 30.01.2015 р., 4652500 доларів США в дату 02.03.2015 р. Дана угода про внесення змін вступає в силу при умові отримання продавцем наступних змін до резервного акредитива №LC/SB/028/062014, випущеного ПАТ «Дельта Банк», Київ, Україна, від авізуючого банку протягом п'яти робочих днів з моменту підписання даної угоди про внесення змін: параграф 2 поля 47А Додаткові умови, Спеціальні інструкції має бути викладений в наступній редакції: «Даний резервний акредитив вступає в силу 09.03.2015 р.»; сума резервного акредитиву має бути зменшена на 554406,96 доларів США. Нова сума резервного акредитиву після зміни має дорівнювати 4652500 доларів США; поле 31D дата і місце закінчення має бути викладено в наступній редакції: « 15-03-30 New York, NY, USA».

Повідомленням від 03.11.2014 р. Deutsche Bank AG довів до відома CFSIT, Inc. те, що акредитив було змінено за SWIFT-повідомленням банку-емітента від 31.10.2014 р. Так, новою датою закінчення дії акредитиву є 30.03.2015 р., нова сума документарного акредитиву після зменшення становить 4652500 доларів США та цей резервний акредитив набуває чинності 09.03.2015 р.

05.02.2015 р. компанією CFSIT, Inc. було складено повідомлення про невиконання зобов'язань та вимога їх дострокового виконання, в якому CFSIT, Inc. зазначила, що вважає, що грошові зобов'язання ПАТ «Дельта Банк», Київ, Україна, банка-емітента відповідно до резервних акредитивів, в тому числі і відповідно до акредитивів №LC/SB/027/062014 та №LC/SB/028/062014, не будуть виконані і тому визнала усі суми зобов'язань за акредитивами такими, строк виконання яких настав і які підлягають негайній оплаті та вимагала здійснити негайне повернення усіх сум коштів на її рахунок.

05.02.2015 р. CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги №АА6, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує всі та будь-які права вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) за наступними документарними інструментами та іншими пов'язаними з ними документами (надалі - «права вимоги»): всі права кредитора (бенефіціара) за наступними документарними інструментами, випущеними Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», надалі за текстом - «боржник», на користь первісного кредитора, як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до них: 1) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4650000 доларів США; 2) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 4652500 доларів США; 3) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/026/062014 на суму 28654844,95 доларів США.

Відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище (п.1.2. договору).

В день укладення договору, тобто 05.02.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» та компанія CFSIT, Inc. проінформували Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про те, що будь-які та всі права вимоги, права на отримання надходжень та процентів за безвідкличними резервними акредитивами №LC/SB/027/062014 на суму 4650000 доларів США, №LC/SB/028/062014 на суму 4652500 доларів США та №LC/SB/026/062014 на суму 28654844,95 доларів США, виданими боржником на користь первісного кредитора, було у повному обсязі відступлено первісним кредитором на користь нового кредитора за договором відступлення прав вимоги №АА6. Договір та передбачене ним відступлення прав набули чинності 05.02.2015 р.

Факт надсилання згаданого повідомлення підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист та поштової квитанції від 08.02.2015 р.

21.08.2013 р. між Cargill Financial Services International, Inc. (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (компанія) було укладено угоду про торговий кредит №1643 2013, за якою кредитор зобов'язався надати компанії кредит в розмірі 5262000 доларів США на строк до 180 днів з моменту перерахування грошових коштів за угодою про кредит.

Відповідно до розділу 3 угоди, компанія остаточно і безумовно зобов'язується повернути кредит в повному розмірі кредитору 19.03.2014 р. шляхом здійснення платежу за акредитивом.

Угодою про внесення змін №1 від 18.03.2014 р. до угоди про торговий кредит №1643 2013 кредитор погодився внести зміни в умови погашення кредиту в розмірі 5262000 доларів США і продовжити його на додатковий строк до 180 днів та змінити дату погашення кредиту на 15.09.2014 р. за умови отримання кредитором наступних змін до акредитиву №LC/IM/08/092013, випущеного ПАТ «Дельта Банк», від авізуючого банку: дата відстроченого платежу за акредитивом має бути змінена з 19.03.2014 р. на 15.09.2014 р., сума акредитиву має бути збільшена на 236790 доларів США.

Угодою про внесення змін №2 від 15.09.2014 р. до угоди про торговий кредит №1643 2013 кредитор погодився внести зміни в умови погашення продовженого кредиту в розмірі 5262000 доларів США і продовжити його на додатковий строк до 180 днів та змінити дату погашення продовженого кредиту на 14.03.2015 р. за умови отримання кредитором наступних змін до акредитиву №LC/IM/08/092013, випущеного ПАТ «Дельта Банк», від авізуючого банку: дата відстроченого платежу за акредитивом має бути змінена з 15.09.2014 р. на 14.03.2015 р., сума акредитиву має бути збільшена на 236790 доларів США.

18.09.2013 р. Публічне акціонерне товариство «Дельт Банк» (банк-емітент) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (наказодавець) уклали договір про відкриття непокритого акредитива №2005469-5/АН.

Згідно з п.1.1. договору, банк-емітент у забезпечення належного виконання наказодавцем своїх зобов'язань перед Cargill Financial Services International, Inc. (бенефіціар) за угодою про торговий кредит №1643 2013 від 21.08.2013 р. (контракт), зобов'язується протягом трьох банківських днів від дня укладення цього договору та за умови виконання наказодавцем умов пп.3.1.1., 3.1.2. цього договору відкрити за заявою про відкриття документарного акредитива наказодавця на користь бенефіціара безвідкличний непокритий документарний акредитив (акредитив).

Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5498790 доларів США, надалі за текстом - «сума акредитива» (п.2.1. договору).

Відповідно до п.2.2. договору, акредитивом за цим договором забезпечено виконання наказодавцем платежу в сумі грошових коштів згідно з документами, наданими бенефіціаром за акредитивом, у межах суми акредитива (сума платежу), на користь бенефіціара за умови виконання бенефіціаром своїх зобов'язань щодо надання кредиту і надання документів у повній відповідності з умовами акредитива.

Як передбачено п.2.3. договору, умови відкриття та виконання акредитива визначені в заяві про відкриття документарного акредитива, поданій наказодавцем до банку-емітента.

18.09.2013 р. ТзОВ «Яблуневий дар» подало заяву про відкриття документарного акредитиву №5, в якій просило відкрити безвідкличний акредитив на користь бенефіціара Cargill Financial Services International, Inc. на суму 5498790 доларів США.

20.09.2013 р. ПАТ «Дельта Банк» листом повідомило ТзОВ «Яблуневий дар» про відкриття банком безвідкличного непідтвердженого акредитиву №LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США, бенефіціар - Cargill Financial Services International, Inc.

12.11.2013 р. ПАТ «Дельта Банк» листом повідомило ТзОВ «Яблуневий дар» про внесення відповідних змін в умови акредитива №LC/IM/08/092013.

Так, як вбачається з відповідного SWIFT-повідомлення, поле 42Р (деталі відстроченого платежу) слід читати як « 14.03.2014 р.»

Додатковим договором №1 від 19.03.2014 р. у зв'язку з внесенням змін до контракту (угода про внесення змін №1 до угоди про торговий кредит №1643 2013 від 21.08.2013 р., укладена 18.03.2014 р.) та виконанням банком-емітентом 19.03.2014 р. часткового платежу за акредитивом у сумі 236790 доларів США сторони домовились, зокрема, викласти п.2.1. договору в такій редакції: «Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5262000 доларів США».

Додатковим договором №2 від 28.04.2014 р. у зв'язку з отриманням банком-емітентом від Національного банку України повідомлення про реєстрацію змін до контракту сторони домовились, зокрема, збільшити суму акредитива на 236790 доларів США до 5498790 доларів США та викласти п.2.1. договору в такій редакції: «Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5498790 доларів США».

Додатковим договором №3 від 16.09.2014 р. у зв'язку з внесенням змін до контракту (угода про внесення змін №2 до угоди про торговий кредит №1643 2013 від 21.08.2013 р., укладена 15.09.2014 р.) та виконанням банком-емітентом 19.03.2014 р. часткових платежів за акредитивом у сумі 236790 доларів США сторони домовились, зокрема, викласти п.2.1. договору в такій редакції: «Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5262000 доларів США».

Додатковим договором №4 від 10.11.2014 р. у зв'язку з отриманням банком-емітентом від Національного банку України повідомлення про реєстрацію змін до контракту сторони домовились, зокрема, збільшити суму акредитива на 236790 доларів США до 5498790 доларів США та викласти п.2.1. договору в такій редакції: «Гранична сума відповідальності за акредитивом складає 5498790 доларів США».

05.02.2015 р. компанією CFSIT, Inc. було складено повідомлення про невиконання зобов'язань та вимога дострокового виконання зобовязань, в якому CFSIT, Inc. зазначила, що вважає, що ПАТ «Дельта Банк», Київ, Україна, банк-емітента відповідно до документарних акредитивів, в тому числі і відповідно до акредитиву №LC/IM/08/092013, не в змозі виконати свої платіжні зобов'язання і тому оголосила всі суми зобов'язань за акредитивами такими, що підлягають негайній сплаті, та вимагала здійснити негайний переказ усіх сум коштів на її рахунок.

05.02.2015 р. CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги №АА7, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує частину прав вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) у розмірі відносної частки 89,6036342% за наступним документарним інструментом та іншими пов'язаними з ними документами (надалі - «права вимоги»): всі права кредитора (бенефіціара) за наступним документарним інструментом, випущеним Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», надалі за текстом - «боржник», на користь первісного кредитора, як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до нього: 1) безвідкличний акредитив №LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США.

Відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище (п.1.2. договору).

В день укладення договору, тобто 05.02.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» та компанія CFSIT, Inc. проінформували Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про те, що частину прав вимоги та прав на отримання надходжень первісного кредитора за безвідкличним акредитивом №LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США, виданими боржником на користь первісного кредитора, у розмірі відносної частки 89,6036342% було відступлено первісним кредитором на користь нового кредитора за договором відступлення прав вимоги №АА7. Договір та передбачене ним відступлення прав набули чинності 05.02.2015 р.

Факт надсилання згаданого повідомлення підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист та поштової квитанції від 08.02.2015 р.

09.02.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» оформило на ім'я ПАТ «Дельта Банк» заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог №3, у якій, посилаючись на те, що вимоги банку до товариства за кредитним договором та вимоги товариства до банку за акредитивами є однорідними та такими, строк виконання зобов'язань за якими настав, заявило про:

- припинення в повному обсязі зобов'язань щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 р. у розмірі 11594594,64 євро, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 13078702,74 доларів США, та

- припинення зобов'язань щодо сплати Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» заборгованості на загальну суму 13078702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 11594594,64 євро) за наступними акредитивами:

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4650000 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь CFSIT, Inc. (в частині вимог на суму 3499087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 р. складає еквівалент 3102027,55 євро),

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 4652500 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь CFSIT, Inc. (в повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 р. складає еквівалент 41245563,74 євро),

- безвідкличний акредитив №LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. (Cargill Financial Services International, Inc.) (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015 р. складає 4927115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 4368010,35 євро),

внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

09.02.2015 р. вказану заяву було надіслано на адресу ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується відповідними копіями поштової квитанції та опису вкладення у цінний лист від 27.02.2015 р., які містяться в матеріалах справи.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який став підставою для виникнення між сторонами зобов'язань.

Як передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Водночас між позивачем та компанією CFSIT, Inc. існували правовідносини, пов'язані з розрахунками за акредитивами.

Статтею 1093 ЦК України передбачено, що у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку.

У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1095 ЦК України, безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів.

Статтею 1096 ЦК України встановлено порядок виконання акредитива.

Так, для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива. У разі порушення хоча б однієї з цих умов виконання акредитива не провадиться.

Якщо виконуючий банк відмовляє у прийнятті документів, які за зовнішніми ознаками не відповідають умовам акредитива, він повинен негайно повідомити про це одержувача грошових коштів і банк-емітент із визначенням причин відмови.

Якщо банк-емітент, одержавши прийняті виконуючим банком документи, вважає, що вони не відповідають за зовнішніми ознаками умовам акредитива, він має право відмовитися від їх прийняття і вимагати від виконуючого банку суму, сплачену одержувачеві грошових коштів з порушенням умов акредитива.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст.202 Господарського кодексу України).

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічне положення щодо припинення господарського зобов'язання встановлене і ч.3 ст.203 ГК України.

За змістом вказаних норм можна зробити висновок, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними, тобто кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим;

2) бути однорідними, тобто зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду (родові речі, зокрема гроші);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, а направлення відповідачем заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог є вчиненням ним одностороннього правочину, до якого, відповідно, застосовуються загальні положення про правочин.

Відповідно до положень ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203);

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203);

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203);

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. (ч.6 ст.203).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК України).

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Стаття 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України вказують на те, що заява про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог була вчинена в період дії Постанови Правління НБУ від 30.10.2014 р. №692 БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка дозволяла приймати погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, лише в грошовій формі.

На спростування можливості застосовувати положення даної постанови при розгляді спору про визнання недійсним правочину, суд зазначає, що така постанова не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а отже є актом індивідуальної дії та має чітко виражений організаційно-розпорядчий характер, оскільки, на відміну від нормативно-правового акта, спрямована на реалізацію заходів впливу стосовно конкретного проблемного банку, а не щодо невизначеного кола осіб.

Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до банку заходів впливу за порушення банківського законодавства, а не визнання правочину недійсним.

Крім того відповідно до ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», постанова Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею та не перебувала у публічному доступі, тому відповідач не міг бути обізнаним про наявність обмежень Національного банку України стосовно діяльності ПАТ «Дельта Банк».

Позивач, звертаючись з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог, стверджує, що такий правочин суперечить чинному законодавству України, а вимоги, які зараховано заявою, не відповідають умовам, пред'явленим до таких вимог статтею 601 ЦК України.

Зокрема, позивач стверджує, що відсутніми є докази відкриття та існування безвідкличних резервних акредитивів №LC/SB/027/062014 та №LC/SB/028/062014, оскільки відповідачем не подано заяв наказодавця та договорів про їх відкриття, а такі акредитиви не обліковуються в системі бухгалтерського обліку банку.

Суд не може погодитися з таким твердженням позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.3. розділу І Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. №514, банком емітентом є банк, який за дорученням наказодавця акредитива або за дорученням іншого банку, або від власного імені відкриває акредитив на користь бенефіціара.

Авізуючим банком є банк, який на прохання банку-емітента або іншого банку авізує акредитив та будь-які зміни до нього бенефіціару або доручає іншому авізуючому банку авізувати акредитив бенефіціару.

Банком бенефіціара є банк, який обслуговує бенефіціара за акредитивною формою розрахунків.

Пунктами 1.6. та 1.7. розділу IV Положення передбачено, що після прийняття банком-емітентом рішення про відкриття (надання) резервного акредитива та його оформлення, уповноважений банк-емітент надсилає на адресу банку бенефіціара повідомлення про відкриття (надання) резервного акредитива на користь бенефіціара або подає текст резервного акредитива разом із супровідним листом (за потреби) безпосередньо наказодавцю акредитива для подальшого його передавання бенефіціару. Якщо резервний акредитив відкритий (наданий) на умовах підтвердження іншим банком, то він передається бенефіціару виключно через банки, у тому числі через підтверджуючий банк.

Резервний акредитив уважається чинним з дати його відкриття (надання), якщо в ньому не зазначено інше. Датою відкриття (надання) резервного акредитива є день надсилання бенефіціару (або підтверджуючому банку, або банку бенефіціара, або авізуючому банку/ам, або банкам-кореспондентам) повідомлення із зазначенням умов резервного акредитива або дата, зазначена на поштовій квитанції, що свідчить про надсилання листа з текстом резервного акредитива поштовим зв'язком, або зафіксований у супровідному листі уповноваженого банку-емітента день передавання листа з текстом резервного акредитива представнику бенефіціара або наказодавцю акредитива для подальшого передавання його бенефіціару.

За визначенням п.1.3. розділу І Положення, повідомленням є повідомлення, що складається уповноваженим банком у форматі міжнародних стандартів та надсилається за допомогою телекса (повідомлення може містити відповідний телексний ключ) або системи S.W.I.F.T., або іншими засобами передавання інформації на адресу банків, що беруть участь у супроводженні акредитива.

Згідно з п. 2.1. розділу IV Положення, авізування резервного акредитива, унесення змін до умов отриманого резервного акредитива, дострокове анулювання резервного акредитива та прийняття вимоги про платіж/повідомлення щодо сплати коштів за резервним акредитивом здійснюються уповноваженими банками відповідно до розділу ІІІ Положення про гарантії або згідно з відповідними розділами цього Положення.

Відповідно до п.1.1. та п.1.2. Розділу III Положення, уповноважений (авізуючий та/або виконуючий) банк бенефіціара, отримавши від іноземного банку-емітента або іншого банку повідомлення (текст акредитива) про відкриття акредитива на користь бенефіціара, має переконатися в достовірності цього повідомлення (перевірити ключі, підписи, формат S.W.I.F.T.).

У разі потреби уповноважений (авізуючий та/або виконуючий) банк бенефіціара надсилає запит до іноземного банку-емітента або іншого банку, через який було передано умови акредитива, для уточнення справжності повідомлення.

Після отримання відповідних уточнень, що підтверджують достовірність повідомлення (тексту акредитива), уповноважений (авізуючий та/або виконуючий) банк бенефіціара передає текст акредитива для подальшого авізування бенефіціару.

Якщо уповноважений (авізуючий та/або виконуючий) банк бенефіціара за будь-яких причин відмовляється авізувати акредитив, то він негайно має повідомити про це іноземний банк-емітент або інший банк, від якого акредитив був отриманий.

В матеріалах справи наявні повідомлення Deutsche Bank AG для CFSIT, Inc. від 04.06.2014 р. про те, що ПАТ «Дельта Банк» виставив акредитиви на його користь, доручивши Deutsche Bank AG авізувати їх без будь-яких зобов'язань зі сторони Deutsche Bank AG, та повідомлення про те, що акредитиви були змінені згідно зі SWIFT-повідомленнями ПАТ «Дельта Банк». У вказаних повідомленнях також були наведені умови акредитивів №LC/SB/027/062014 та №LC/SB/028/062014.

В суду відсутні докази звернення уповноваженого банку - Deutsche Bank AG до ПАТ «Дельта Банк» із запитом про уточнення справжності отриманого повідомлення про акредитив, як і докази відмови виконуючого банку від авізування отриманого акредитиву, проте наявні докази повідомлення виконуючим банком бенефіціара про відкриття на його користь акредитиву.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт відкриття та існування акредитивів №LC/SB/027/062014 та №LC/SB/028/062014 є доведеним, оскільки такі були надіслані виконуючому банку - Deutsche Bank AG по системі S.W.I.F.T. позивачем, а виконуючий банк переконався в достовірності таких повідомлень, про що свідчить надіслання повідомлень бенефіціару - компанії CFSIT Inc.

В поданих додаткових поясненнях позивач стверджує, що зарахування зустрічних однорідних вимог не могло відбутися за рахунок імпортного акредитиву, адже зобов'язання щодо сплати коштів за ним було припинено внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі через відступлення компанією Каргілл відповідачеві прав вимоги, в тому числі і за згаданим акредитивом, який був відкритий у забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед компанією Каргілл.

Відповідно до положень ст.606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

На переконання суду, внаслідок відступлення компанією Каргілл прав вимоги за акредитивом №LC/IM/08/092013 на користь ТзОВ «Яблуневий дар» не відбулося припинення зобов'язання шляхом поєднання боржника і кредитора в одній особі, оскільки боржником за акредитивом є ПАТ «Дельта Банк», а не ТзОВ «Яблуневий дар», як помилково вважає позивач, ототожнюючи його з боржником за угодою про торговий кредит.

Посилання позивача на те, що строк виконання банком зобов'язань не настав з причин ненадання банку доказів відступлення права вимоги, зокрема договорів про відступлення прав вимоги від 05.02.2015 р., не береться судом до уваги з огляду на те, що норми ст.ст. 512- 518 ЦК України не зобов'язують нового кредитора надавати боржнику договір про відступлення права вимоги, а передбачене ч.2 ст.517 ЦК України право боржника не виконувати свого обов'язку новому кредиторові, котрий не надав боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, не підтверджує того, що строк виконання зобов'язання не настав.

Разом з тим, на переконання суду, строк виконання банком зобов'язань за акредитивами не наступив з наступних підстав.

02.10.2014 р. між CFSIT, Inc. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроновоком» та Rabiturna Limited було укладено угоду про внесення змін №1 до договору купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2014р. та угоду про внесення змін №2 до договору купівлі-продажу №CFSIT489.14-S від 30.05.2014 р., умовами яких було визначено, що вони вступають в силу при умові отримання продавцем наступних змін до резервного акредитива №LC/SB/027/062014 - «Даний резервний акредитив вступає в силу 06.02.2015р.» та змін до резервного акредитива №LC/SB/028/062014 - «Даний резервний акредитив вступає в силу 09.03.2015 р.»

Повідомленням від 09.10.2014 р. Deutsche Bank AG довів до відома CFSIT, Inc. те, що акредитив №LC/SB/027/062014 було змінено за SWIFT-повідомленням банку-емітента від 08.10.2014 р. та цей резервний акредитив набуває чинності 06.02.2015 р.

Повідомленням від 03.11.2014 р. Deutsche Bank AG довів до відома CFSIT, Inc. те, що акредитив №LC/SB/027/062014 було змінено за SWIFT-повідомленням банку-емітента від 31.10.2014 р. та цей резервний акредитив набуває чинності 09.03.2015 р.

05.02.2015 р. компанією CFSIT, Inc. було складено повідомлення про невиконання зобов'язань та вимога їх дострокового виконання, в якому CFSIT, Inc. визнала усі суми зобов'язань за акредитивами №LC/SB/027/062014 та №LC/SB/027/062014 такими, строк виконання яких настав і які підлягають негайній оплаті та вимагала здійснити негайне повернення усіх сум коштів на її рахунок.

Відповідно до п. 1.9. та 1.10. розділу ІV Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. №514 якщо наказодавець акредитива не виконав основного зобов'язання, забезпеченого резервним акредитивом, то сплата коштів за резервним акредитивом здійснюється уповноваженим банком-емітентом або підтверджуючим/рамбурсуючим банком у разі отримання в строк дії резервного акредитива вимоги про платіж/повідомлення від бенефіціара разом з документами, підтверджуючими невиконання зобов'язань наказодавця акредитива (якщо це було обумовлено умовами резервного акредитива), за реквізитами та інструкціями, отриманими від іноземного банку.

Якщо умовами резервного акредитива визначено, що він виконується уповноваженим банком-емітентом за умови пред'явлення вимоги про платіж/повідомлення разом з документами до платежу, то оплата коштів за цією вимогою про платіж/повідомленням здійснюється уповноваженим банком-емітентом на умовах та в строки, передбачені резервним акредитивом, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в умовах резервного акредитива та/або у вимозі про платіж/повідомленні, які отримані від бенефіціара, банку бенефіціара або іншого банку.

За умовами угоди про внесення змін №2 від 15.09.2014 р. до угоди про торговий кредит №1643 2013 CFSIT, Inc погодився внести зміни в умови погашення продовженого кредиту в розмірі 5262000 доларів США і продовжити його на додатковий строк до 180 днів та змінити дату погашення продовженого кредиту на 14.03.2015 р. за умови отримання кредитором наступних змін до акредитиву №LC/IM/08/092013, випущеного ПАТ «Дельта Банк», від авізуючого банку: дата відстроченого платежу за акредитивом має бути змінена з 15.09.2014 р. на 14.03.2015 р., сума акредитиву має бути збільшена на 236790 доларів США.

12.11.2013 р. ПАТ «Дельта Банк» листом повідомило ТзОВ «Яблуневий дар» про внесення відповідних змін в умови акредитива №LC/IM/08/092013.

Як вбачається з відповідного SWIFT-повідомлення, поле 42Р (деталі відстроченого платежу) слід читати як «14.03.2014 р.».

05.02.2015 р. компанією CFSIT, Inc. було складено повідомлення про невиконання зобов'язань та вимога дострокового виконання зобовязань, в якому CFSIT, Inc. оголосила всі суми зобов'язань за акредитивом №LC/IM/08/092013 такими, що підлягають негайній сплаті, та вимагала здійснити негайний переказ усіх сум коштів на її рахунок.

Відповідно до п.5.6. розділу ІІ Положення, якщо умовами акредитива визначено, що акредитив виконується уповноваженим банком-емітентом з розстроченням (відстроченням) платежу, то оплата коштів за цим акредитивом здійснюється уповноваженим банком-емітентом на користь бенефіціара після отримання документів та встановлення їх належного представлення у строк та в порядку, визначених умовами акредитива.

Таким чином, бенефіціар за акредитивами пред'явив свої вимоги про оплату до моменту набрання чинності акредитивами, яке мало відбутися 06.02.2015 р. (акредитив №LC/SB/027/062014), 09.03.2015 р. (акредитив №LC/SB/028/062014) та 14.03.2014 р. (акредитив №LC/IM/08/092013), тобто поза межами строку дії акредитивів.

Отже, суд приходить до висновку, що строк виконання банком своїх зобов'язань не наступив.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Як встановлено ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 3.2.6.2 кредитного договору №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 р. ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Яблуневий дар» встановили порядок конвертації іноземних валют у випадку відмінності валюти коштів, наявних на рахунках позичальника, відкритих в ПАТ «Дельта Банк» та валюти коштів заборгованості за кредитними договорами.

Так, кредитор має право списувати кошти в сумі та валюті з будь-якого рахунку позичальника в національній та/або іноземній валюті, відкритого в АТ «Дельта Банк» (та з будь-яких інших рахунків, що будуть відкриті позичальником в майбутньому), в наступному порядку: у випадку, якщо валюта коштів, списаних кредитором з будь-якого рахунку позичальника, відкритого в АТ «Дельта Банк», не співпадає з валютою фактичної заборгованості позичальника за договором - в сумі коштів у іншій валюті, еквівалентній сумі коштів у валюті фактичної заборгованості позичальника за цим договором і витрат кредитора (комісій, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування тощо), які пов'язані з купівлею/продажем/обміном (конвертацією валюти). При чому, для погашення такої заборгованості позичальник доручає кредитору здійснювати від імені та за рахунок позичальника купівлю/продаж/обмін (конвертацію) іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) та/або її обмін на Міжнародному валютному ринку (далі - МВР) за поточним курсом, що склався на МВРУ та/або МВР за цією операцією на дату купівлі/продажу/обміну іноземної валюти, з обов'язковим зарахуванням купленої/обміняної валюти або коштів, одержаних від продажу валюти, на поточний рахунок позичальника за відповідною валютою. При цьому курс купівлі/продажу/обміну (конвертації) кредитором іноземної валюти на МВРУ та/або на МВР, та порядок його визначення з метою виконання вищезазначеного доручення позичальника, вважаються такими, що узгоджені останнім.

Відповідач в заяві про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог обчислює крос-курс євро до долара згідно даних Міжнародної інформаційної агенції «Bloomberg», використовуючи при цьому величину, більшу від нижньої межі та меншу від вищої межі кросу-курсу агенції.

Вказане, проте, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору щодо порядку конвертації іноземних валют.

Відповідач, здійснюючи конвертацію доларів США в євро використав кросс-курс станом на 09.02.2015 р., що становив 1,128 доларів США за 1 євро в той час як курс придбання євро на Міжбанківському валютному ринку України станом на 09.02.2015 р. становив 1,139472 доларів США за 1 євро.

Суд погоджується з позивачем в тому, що відповідач неправомірно заявив про припинення своїх кредитних зобов'язань на загальну суму 11594594,64 євро за рахунок зобов'язань на загальну суму 13078702,74 доларів США, тобто суму, на 133013,20 доларів США меншу, ніж та, яка підлягала б сплаті якби кредитна заборгованість погашалася за курсом Міжбанківського валютного ринку, як це передбачено умовами кредитних договорів.

Таким чином, оспорюваний правочин не відповідає вимогам законодавства, оскільки зустрічні вимоги, про взаємне зарахування яких заявив відповідач, не є тотожними за своїм розміром, а строк їх виконання не настав.

З огляду на викладене, проаналізувавши підстави позову, перевіривши відповідність оспорюваної заяви положенням закону, суд дійшов висновку про необхідність визнання правочину недійсним.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено частиною шостою статті 84 ГПК України, в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 16, 202, 203, 204, 215, 509, 512, 514, 515, 517, 524, 526, 533, 598, 601, 606, 1054, 1093, 1095 Цивільного кодексу України, ст.ст.202, 207 Господарського кодексу України, ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним односторонній правочин - заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» №3 від 09.02.2015 року про:

- припинення в повному обсязі зобов'язань щодо сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 р. у розмірі 11594594,64 євро (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 13078702,74 доларів США), та

- припинення зобов'язань щодо сплати Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» заборгованості на загальну суму 13078702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 11594594,64 євро) за наступними акредитивами:

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4650000 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь CFSIT, Inc. (в частині вимог на суму 3499087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 р. складає еквівалент 3102027,55 євро),

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 4652500 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь CFSIT, Inc. (в повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 р. складає еквівалент 41245563,74 євро),

- безвідкличний акредитив №LC/IM/08/092013 на суму 5498790 доларів США, виданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на користь CFSIT, Inc. (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015 р. складає 4927115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 р. складає еквівалент 4368010,35 євро), внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 274А (ідентифікаційний код 32475074) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ, вул.Щорса, 36-Б (ідентифікаційний код 34047020) 1378 грн. судового збору.

В судовому засіданні 15.05.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 22.05.2017 р.

Головуючий суддя Гоменюк З.П.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Кітаєва С.Б.