номер провадження справи 28/39/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 Справа № 908/860/17

за позовом приватного підприємства ДРАГ (69063, АДРЕСА_1)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АНДРІЇВСЬКЕ» (72550, Запорізька область, Якимівський район, с. Андріївна, вул. Кірова, 16)

про стягнення 82717,34 грн.

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.05.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 3 від 03.01.2017р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 21.04.2017 року звернувся позивач приватне підприємство «ДРАГ» з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АНДРІЇВСЬКЕ» про стягнення заборгованості за контрактом №24 від 05.05.2014р. у розмірі 82717,34 грн., з яких: грн. 46560,00 грн. сума боргу, 3658,46 грн. 3% річних, 32498,88 грн. інфляційні втрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/860/17 призначено до розгляду судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 21.04.2017 року порушено провадження у справі № 908/860/17, присвоєно справі номер провадження 28/39/17, судове засідання призначене на 11.05.2017 року. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобовязав сторін надати документи для всебічного та повного зясування фактичних обставин справи. В судовому засіданні 11.05.2017р. оголошувалась перерва до 24.05.2017р. з метою врегулювання сторонами спору мирним шляхом. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 24.05.2017 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

23.05.2017 р. від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що порушення строків оплати за контрактом виникло внаслідок тяжкого фінансового становища на підприємстві в результаті загибелі частини врожаю протягом 2012-2015 років. В 2016р. підприємство зазнало збитків у розмірі 273,6 тис.грн., що в свою чергу призвело до накопичення кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги в сумі 2 мільйонів гривень, а також заборгованість перед бюджетом в сумі 863,8 тис.грн., яка повинна бути погашена в першочерговому порядку. На підставі рішень суду відкриті виконавчі провадження щодо примусового стягнення заборгованості з товариства. На виконання постанов ВДВС арештовані грошові кошти на рахунках товариства, а також все рухоме та нерухоме майно. Зазначав, що заборгованість можливо буде погашена після збору врожаю в поточному році. Звертав увагу суду, що нараховані позивачем компенсаційні санкції складають 20% від загальної заборгованості. З урахуванням наведеного, беручи до уваги наявність форс-мажорних обставин, перевищення суми санкцій над сумою основного боргу, специфіку роботу підприємства, просив суд застосувати положення п. 6 ст. 83 ГПК України та відстрочити виконання рішення суду до 01 жовтня 2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 24.05.2017 р. підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позові; надав заяву про залучення до матеріалів справи додаткових доказів. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобовязань за контрактом № 24 від 05.05.2014р. та компенсаційні санкції, які нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобовязання.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою правову позицію, що викладена у відзиві; просив відстрочити виконання судового рішення до 01 жовтня 2017р.

Представник позивача проти відстрочення виконання рішення суду не заперечив, про що надав суду відповідну заяву (вх. № 08-06/12936 від 24.05.2017р.).

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Драг» (постачальник, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Андріївське» (покупець, відповідач у справі) уклали контракт № 24 (надалі контракт).

В розділі 1.1 контракту встановлено, що постачальник зобовязується поставити засоби хімічного захисту рослин, які в подальшому будуть іменуватися як товар, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар у кількості та за ціною відповідно відвантажувальних накладних.

Пунктом 2.1 контракту встановлено, що ціна продукції та асортимент продукції, яка поставляється за цим договором, визначається за відвантажувальними накладними.

Найменування, обєм, ціна та вартість товару, що є предметом контракту узгоджені в п. 2.2 договору.

Відповідно до п. 2.3 договору загальна вартість контракту складає 46560,00грн. в тому числі ПДВ 7760,00грн.

Пунктом 3.1 контракту встановлено, що покупець зобовязується провести оплату товару не пізніше 01 вересня 2014р.

Згідно з п. 3.2 контракту датою поставки вважається дата відмітки покупця про отримання товару в накладних.

Про факт виконання продавцем зобовязань, а саме поставку товару на загальну суму 46560,00 грн. («Гранстар» у кількості 8кг за ціною 2100,00грн. за 1кг без ПДВ; «Фастак» у кількості 20 літрів за ціною 220,00грн. за літр без ПДВ; Бі-52 у кількості 160 літрів за ціною 110,00грн. за літр без ПДВ) свідчать товарно-транспортна накладна № 24 від 05.05.2014 р., видаткова накладна № 24 від 05.05.2014р., які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

На оплату отриманого товару відповідачу виставлений рахунок-фактура №24 від 05.05.2014 р. на суму 46560,00 грн.

Товар отриманий представником відповідача ОСОБА_3 на підставі довіреності № 5 від 05.05.2014р.

Відповідач зобовязання щодо оплати отриманого товару в узгоджений сторонами строк не здійснив, чим порушив умови договору.

Невиконання відповідачем зобовязань за контрактом № 24 від 05.05.2014р., наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за контрактом № 24 у розмірі 46560,00грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо їх виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманого товару, не виконав, факт порушення відповідачем умов договору, доведений позивачем та визнаний відповідачем.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Матеріали справи містять відзив відповідача від 23.05.2017 р. з додатками, які свідчать про форс-мажорні обставини, а саме несприятливі погодні умови, які спричинили пошкодження і загибель сількогосподарських культур у 2012 2014р.; тяжке фінансове становище на підприємстві, а саме неприбутковість у 2016 році; наявність виконавчих проваджень, які відкриті на підставі рішень суду, арешт грошових коштів та всього майна, що належить боржнику. Тобто, понесення відповідачем збитків внаслідок не отримання врожаю, наявність заборгованості перед контрагентами, позбавлення можливості самостійного розпорядження грошовими коштами стало підставою для порушення строків виконання зобовязань щодо оплати отриманого товару за контрактом № 24 від 05.05.2014р.

Отже, визнання відповідачем наявності заборгованості в рамках контракту № 24 від 05.05.2014р. відповідає обставинам справи, а вимога позивача про стягнення 46560,00грн. основного боргу задовольняється судом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати поставленого товару позивач, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3658,46грн., а також 32498,88грн. інфляційних втрат за період прострочення з вересня 2014р. по березень 2017р. включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним невірно через допущену помилку при визначенні кількості днів в році, а саме позивачем не враховано, що 2016 рік є високосним, в звязку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних за вказаний позивачем період, тобто за 956 днів прострочення, задовольняються в частині стягнення 3654,64грн., в частині стягнення 3,82грн. 3% річних у позові відмовляється.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаними невірно, через допущені помилки при округлені сукупного індексу інфляції, однак вимогу про стягнення 32498,88 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2014 р. по березень 2017 р. суд задовольняє, оскільки за умови належного розрахунку інфляційних втрат за період прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання така сума є більшою ніж заявлено позивачем (39631,19 грн. розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство»).

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат відповідач суду не надав.

Керуючись п. 6 статті 83 ГПК України, враховуючи клопотання відповідача, приймаючи до уваги матеріальні інтереси сторін, надані відповідачем матеріали щодо фінансового стану підприємства, постанови державних виконавців щодо стягнення з відповідача значної суми заборгованості та санкцій, вид діяльності відповідача та правову позицію позивача у справі, суд визнав можливим відстрочити виконання рішення суду до 01 жовтня 2017р.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 525-526, 530, 625, 629, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АНДРІЇВСЬКЕ» (72550 Запорізька область, Якимівський район, с. Андріївна, вул. Кірова, буд. 16, ідентифікаційний номер 31120867, р/р 2 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 31120867) на користь приватного підприємства «ДРАГ» (69063, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер 32585194) 46560,00 грн. (сорок шість тисяч пятсот шістдесят грн. 00 коп.) основного боргу, 3654,64 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн. 64 коп.) 3% річних, 32498,88 грн. (тридцять дві тисячі чотириста девяносто вісім грн. 88 коп.) інфляційних втрат, відстрочивши виконання рішення суду до 01 жовтня 2017р. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АНДРІЇВСЬКЕ» (72550 Запорізька область, Якимівський район, с. Андріївна, вул. Кірова, буд. 16, ідентифікаційний номер 31120867, р/р 2 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 31120867) на користь приватного підприємства «ДРАГ» (69063, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер 32585194) 1599,93грн. (одну тисячу пятсот девяносто девять грн.93коп.) судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 25 травня 2017 р.

Суддя О.В. Федорова