КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа№ 910/43/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги №320/11 від 05.04.2017 (вх. №09-08.1/3057/17 від 11.04.2017) Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017

у справі №910/43/17 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк»

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк»

до Національного банку України

про стягнення 34 329 566,18 грн

за участю представників сторін від :

від позивача: не з'явились

від відповідача: Сидоренко Р.В., довіреність №18-0009/64640 від 02.08.2016; Таран Є.О., довіреність №18-0011/16517 від 02.03.2017

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (позивач у справі) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (відповідач у справі) про стягнення 34 329 566,18 грн, з яких 23 491 608,32 грн безпідставно списаних коштів та 10 837 957,86 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Національний банк України всупереч, передбачених законом, повноважень та всупереч правам закріпленим договором, здійснив неправомірне списання з окремого рахунку ПАТ «КБ «Актив-Банк» 23 491 608,32 грн з цільовим призначенням - часткове погашення основного боргу за кредитом, в той час, як на думку позивача, строк повернення коштів за кредитним договором №30 від 03.04.2014 ще не настав, а отже і не існувало у позивача заборгованості перед відповідачем, яка могла бути списана Національним банком України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський посилався на неналежне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором, зокрема в частині повернення суми боргу, яка існувала на момент розгляду справи у суді, а тому дійшов висновку про існування у Національного банку України права здійснити безумовне списання коштів, які знаходились на окремому рахунку «КБ «Актив-Банк». Окрім того, суд, встановивши пропущення позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, про застосування якої заявлено відповідачем, відмовив у стягненні пені відповідно до ст. 267 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк», 05.04.2017 надіслав апеляційну скаргу №320/11 від 05.04.2017 (вх. №09-08.1/3057/17 від 11.04.2017), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/43/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задовольнити повністю та стягнути з Національного банку України 23 491 608,32 грн безпідставно списаних коштів та 10 837 957,86 грн пені.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що місцевим господарським судом не було належним чином досліджено дійсних обставин справи, невірно застосовано норми матеріального права, у зв'язку з чим, на думку позивача, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. За твердженнями апелянта, станом на 02.09.2014 - на момент здійснення списання грошових коштів з рахунку позивача, в останнього була відсутня заборгованість по кредитному договору, оскільки не настав згідно умов договору строк для повернення кредиту, а сам договір був чинним, не розірваним за ініціативою Національного банку України, а тому слід вважати, що станом на момент здійснення списання коштів у відповідача у справі не було підстав вимагати повернення наданих кредитних коштів, і в свою чергу списувати заборгованість, якої фактично не існувало.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/43/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 24.05.2017.

19.05.2017 через загальний відділ документообігу суду від Національного банку України надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 законним та обґрунтованим.

Представники Національного банку України у судовому засіданні 24.05.2017 заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги позивача, вважають рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги - безпідставними.

У судове засідання 24.05.2017 представники апелянта не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином.

24.05.2017, до початку судового засідання, до Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «КБ «Актив-Банк» надійшло клопотання б/н від 23.05.2017 (вх. №09-11/9366/17) про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання через велике завантаження.

Представники Національного банку України заперечили проти задоволення клопотання апелянта та проти відкладення розгляду справи.

Дослідивши клопотання апелянта про відкладення розгляду справи та подані документи в обґрунтування даного клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, такими обставинами є нез'явлення в засідання представників сторін. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Суд апеляційної інстанції, враховуючи належне повідомлення апелянта про дату і час розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на те, що неявка представників позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників апелянта.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Відповідно до постанов Правління Національного банку України від 24.02.2014 №91, від 26.02.2014 №103 та від 02.04.2014 №188/БТ було прийнято рішення надати Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Актив-Банк» кредит для збереження ліквідності в сумі 55,4 млн. грн. на строк до 360 днів.

03.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк» (позичальник за договором, позивач у справі) та Національним банком України (кредитор за договором, відповідач у справі) було укладено кредитний договір №30 (а.с. 12-16), відповідно до п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 55 400 000,00 грн на строк з 03.04.2014 до 27.03.2015 (включно). Розмір процентної ставки встановлюється на рівні потрійної облікової ставки Національного банку України та на день укладення цього договору становить 19,5% річних (облікова ставка Національного банку України за станом на 03.04.2014 становить 6,5%). Процентна ставка за кредитом є змінною, в залежності від діючої облікової ставки Національного банку України. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу облікову ставку Національного банку України в потрійному розмірі. Базовою кількістю днів для нарахування процентів є фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році.

Згідно з п. 1.2 договору повернення кредиту здійснюється за наступним графіком: дата погашення - 27.03.2015, сума погашення - 55400000,00 грн.

Сторонами погоджено, що для нарахування процентів строк користування кредитом, згідно з умовами цього кредитного договору, починається з дня надходження коштів на кореспондентський рахунок позичальника і закінчується в день, який передує даті повернення коштів (п. 1.3).

Відповідно до п. 1.4. договору позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Пунктом 1.9. договору сторонами встановлена така черговість погашення платежів: у разі недостатності суми проведеного платежу виконання грошового зобов'язання в повному обсязі або невиконання будь-якого грошового зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, за рахунок цієї суми погашаються вимоги кредитора в такому порядку: у першу чергу сплачується основна сума боргу, у другу - проценти за кредитом, у третю - неустойка; у четверту - відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання грошового зобов'язання в повному обсязі.

Згідно з п. 2.2.1. договору кредитор має право застосовувати; відповідно до статті 73 Закону України «Про Національний банк України» переважне і безумовне право щодо списання у безспірному порядку заборгованості за цим кредитним договором (що складається із заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом, та/або пені, та/або штрафу та інших платежів) до її повного погашення з кореспондентського рахунку позичальника та його філій, які працюють у системі електронних платежів (СЕП) за окремими кореспондентськими рахунками, окремого рахунку позичальника в Національному банку з обліку обов'язкових резервів та/або достроково розірвати цей кредитний договір та вимагати повернення кредиту, відповідно до законодавства України за наявності будь-якого з фактів: неповернення позичальником цього кредиту та/або процентів за користування ним у визначені умовами цього кредитного договору строки, невиконання умов кредитного договору, забезпечувальних договорів, у тому числі щодо вартості та схоронності забезпечення, порушення позичальником обмежень та вимог, установлених цим кредитним договором та постановою від 02.04.2014 № 188/БТ, та задовольнити всі свої вимоги в сумі заборгованості позичальника за кредитом, процентами та нарахованими штрафними санкціями (пені, штрафу).

Списання в безспірному порядку заборгованості здійснюється до повного її погашення. Здійснювати протягом строку дії кредитного договору договірне списання з кореспондентських рахунків позичальника, відкритих в інших банках та їх філіях, на користь Національного банку грошових коштів у сумі, необхідній для повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним, пені, штрафів та інших платежів позичальника, установлених кредитним договором. У разі недостатності коштів для списання у безспірному порядку всієї суми заборгованості за цим кредитним договором у встановлені строки, вимоги кредитора погашаються в такому порядку: у першу чергу сплачується основна сума боргу за кредитом, у другу - проценти за кредитом, у третю - неустойка (пеня та штраф), у четверту - відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання грошового зобов'язання в повному обсязі.

Згідно з п.2.2.4. договору кредитор має право пропонувати позичальнику достроково повернути кредит (повністю або частково), якщо аналіз стану ліквідності позичальника (з урахуванням динаміки приросту коштів клієнтів, обсягів кредитування та перевищення значень нормативів ліквідності над установленими Національним банком нормативними значеннями) засвідчить наявність коштів, які позичальник може спрямувати на повернення заборгованості за цим кредитним договором.

У п.2.2.5 договору сторонами передбачено, що кредитор має право розірвати цей договір в односторонньому порядку та вимагати від позичальника дострокового повернення суми заборгованості, включаючи проценти за фактичний час користування кредитом, пеню та інші витрати Національного банку, пов'язані з виконанням грошового зобов'язання в повному обсязі, у разі виявлення фактів надання позичальником недостовірної інформації (у тому числі щодо відповідності та достатності забезпечення, наданого позичальником Національному банку за кредитом для збереження ліквідності, включаючи достовірність даних, що містяться в реєстрі; неможливості підтримання позичальником своєї ліквідності в Національному банку шляхом застосування інших інструментів), яка мала істотний вплив на прийняття рішення щодо надання позичальнику кредиту для збереження ліквідності.

Кредитор, згідно п. 2.2.7. договору, має право вимагати дострокового повернення кредиту в разі погіршення фінансового стану позичальника.

До обов'язків позичальника п. 2.3.1. договору віднесено своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання, відповідно до умов цього кредитного договору, в т.ч. повернути кредитору суму кредиту у терміни, визначені кредитним договором та проценти за користування цим кредитом.

Згідно п. 2.3.8. позичальник також зобов'язався достроково повернути кредит (повністю або частково), проценти за користуванням ним та сплатити пеню, штраф (при наявності) за вимогою кредитора щодо дострокового повернення кредиту.

Строк дії договору відповідно до п. 3 встановлюється з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Відповідно до умов додаткового договору №1 від 15.04.2014 до цього договору сторони погодили встановлення розміру процентної ставки з 15.04.2014 на рівні 19.5%.

Випискою по кредитному договору відповідача (а.с. 91) підтверджується факт видачі 03.04.2014 позивачу кредиту у розмірі 55 400 000,00 грн. ПАТ «КБ «Актив-Банк» частково погасив суму кредиту у розмірі 140 000,00 грн, що підтверджується представленими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с. 34-42) та не заперечується сторонами.

02.09.2014 відповідно до постанови Правління Національного банку України №544/БТ від 02.09.2014 було прийнято рішення списати в безспірному порядку заборгованість ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» за кредитами для збереження ліквідності з кореспондентського рахунку ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» 3200 «Кореспондентські рахунки банків - резидентів» та окремого рахунку ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» у Національному банку України 3203 «Кошти обов'язкових резервів, що перераховані банками» в день отримання цієї постанови (а.с. 96).

Розпорядженням з фінансових питань Головного управління Національного банку України по м.Києву і Київській області №06/1233-РФ від 02.09.2014 (а.с. 90) було доручено Управлінню організації бухгалтерського обліку, кошторисного процесу та звітності списати у безспірному порядку з рахунків ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» зокрема основний борг та прострочені проценти та пеню за кредитним договором №30 від 03.04.2014.

Згідно електронного повідомлення відповідача за вих.№06-105/15994 від 02.09.2014 відповідно до постанови НБУ від 02.09.2014 №544/БТ позивача було повідомлено про застосування переважного та безумовного права списання у безспірному порядку з окремого рахунку ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», відкритого у Головному управлінні Національного банку України по м.Києву і Київській області №1 «Кошти обов'язкових резервів, що перераховані банками» частини заборгованості за кредитами Національного банку України (а.с. 93).

При цьому, 02.09.2014 відповідно до електронного повідомлення відповідача за вих.№07-408/16047 від 03.09.2014 (а.с. 92) з рахунку позивача було списано в безспірному порядку 23 491 608,32 грн на підставі ст.73 Закону України «Про Національний банк України», що також підтверджується меморіальним ордером №1 від 02.09.2014 (а.с. 91).

02.09.2014 Національним банком України прийнято постанову №545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних».

02.09.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладу фізичних осіб прийнято рішення за № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Актив-Банк» строком на 3 місяці з 03.09.2014 по 03.12.2014.

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладу фізичних осіб від 03.12.2014 за № 134 тимчасову адміністрацію продовжено на один місяць по 30.12.2014.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» ОСОБА_5 строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 179 від 30.09.2015 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано всі повноваження у ОСОБА_5 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Луньо Іллю Вікторовича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 223 від 17.12.2015 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» на один рік по 23.12.2016.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2700 від 08.12.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» на один рік по 23.12.2017.

На думку позивача, оскільки строк повернення кредиту ще не настав, та відсутні інші обставин, визначені умовами договору, у Національного банку України не було, передбаченого ст. 73 Закону України «Про Національний банк України», права на безумовне списання заборгованості, оскільки такої заборгованості фактично не існувало станом на 02.09.2014 - дату списання 23 491 608,32 грн з рахунку позивача.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Національним банком України належним чином виконано свої зобов'язання з надання ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» обумовлених кредитних коштів.

Колегія суддів зазначає, що згідно приписів цивільного законодавства особливістю кредитних правовідносин є надання грошових коштів на певний строк, тобто законодавцем визначається обов'язок позичальника повернути отримані кошти у визначений договором строк.

Так, у п. 1.2. договору визначено чіткий термін (27.03.2015), з настанням якого ПАТ «КБ «Актив-Банк» зобов'язаний був повернути кредитні кошти. Колегія суддів звертає увагу, що у договорі сторони не визначили графіку повернення таких коштів, а чітко обумовили термін погашення кредиту - 27.03.2015.

Разом з цим, згідно п. 2.4.1 позичальник наділений правом дострокового повернення суми кредиту і процентів за користування ним. Так, позивач протягом терміну дії договору частково сплатив на користь Національного банку України 140 000,00 грн кредиту.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки умовами договору передбачено зобов'язання позичальника повернути кредит 27.03.2015, то до настання цієї дати слід вважати, що позичальник правомірно користується наданим коштами і не має перед кредитором заборгованості. У випадку, коли зобов'язання не буде виконано у вказаний термін, слід вважати, що право кредитора є порушеним, а у позичальника утворився борг та до нього можуть бути застосовані правові наслідки за порушення виконання зобов'язань.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 02.09.2014 порушення зобов'язання ПАТ «КБ «Актив-Банк» перед Національним банком України щодо повернення суми кредиту не було, що в свою чергу свідчить, що у позивача була відсутня заборгованість з повернення кредиту.

Суд також звертає увагу на те, що умовами договору визначено випадки, за наявності яких у Національного банку України виникає право вимагати дострокового повернення кредиту, а у позивача, як позичальника, обов'язок повернути суму кредиту. До таких обставин віднесено, зокрема: неповернення позичальником цього кредиту та/або процентів за користування ним у визначені умовами цього кредитного договору строки; невиконання умов кредитного договору, забезпечувальних договорів, у тому числі щодо вартості та схоронності забезпечення; порушення позичальником обмежень та вимог, установлених цим кредитним договором та постановою від 02.04.2014 № 188/БТ (п. 2.2.1. договору); виявлення фактів надання позичальником недостовірної інформації, яка мала істотний вплив на прийняття рішення щодо надання позичальнику кредиту для збереження ліквідності (п. 2.2.5 договору); в разі погіршення фінансового стану позичальника (п. 2.2.7 договору).

При цьому, п. 2.3.8. договору закріплено обов'язок позичальника достроково повернути позивачу у справі кредит (повністю або частково), проценти за користування ним, сплатити пеню, штраф, за вимогою кредитора щодо дострокового повернення кредиту.

Разом з цим п. 2.2.1 та 2.2.5 договору передбачають не лише право вимоги дострокового повернення кредиту, а в першу чергу передбачають право Національного банку України, як кредитора, на одностороннє розірвання договору. Доказів направлення відповідачем на адресу позичальника листів про одностороннє розірвання договору разом із вимогою про дострокове повернення кредиту Національним банком України до суду не надано.

Окрім того, матеріали справи не містять також доказів звернення Національного банку України з вимогою про дострокове повернення кредиту у зв'язку з обставиною, визначеною п. 2.2.7. договору.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів його звернення до ПАТ «КБ «Актив-Банк» з вимогами про дострокове повернення кредиту; про одностороннє розірвання договору та вимогою про повернення кредиту, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у ПАТ «КБ «Актив-Банк» був відсутній обов'язок дострокового повернення кредиту, та відсутнє порушення своїх зобов'язань перед Національним банком України.

Разом з цим, апеляційним господарським судом досліджено, що як вбачається з постанови Правління Національного банку України №544/БТ від 02.09.2014 «Про списання заборгованості за кредитами для збереження ліквідності з окремих рахунків ПАТ «КБ «Актив-Банк» у Національному банку України» (а.с. 96) в.о. Голови Національного банку України Писарчуком О.В. було прийнято рішення про списання в безспірному порядку заборгованості за кредитним договором від 03.04.2014 №30 у зв'язку з порушенням ПАТ «КБ «Актив-Банк» умов п. 2.3.1. кредитних договорів.

Так, п. 2.3.1. кредитного договору передбачає обов'язок позивача своєчасно та в повному обсязі виконати зобов'язання, в т.ч. повернути кредитору суму кредиту у терміни, визначені договором (27.03.2015) та проценти за користування цим кредитом.

Згідно з пояснювальної записки в.о. директора Генерального департаменту банківського нагляду щодо списання заборгованості за кредитами ПАТ «КБ «Актив-Банк», яка міститься в матеріалах справи (а.с.98-101) ПАТ «КБ «Актив-Банк» мало заборгованість перед Національним банком України по сплаті процентів за користування кредитом, в тому числі за кредитним договором від 03.04.2014 №30.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що проценти повинні сплачуватись позичальником щомісячно в останній робочий день поточного місяця.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем (а.с. 89) станом на 02.09.2014 ПАТ «КБ «Актив-Банк» мало заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2 777 141,92 грн за період нарахування з червня 2014 по 02.09.2014 та пеню, нараховану на прострочену суму по процентах у розмірі 61 141,18 грн.

Враховуючи існування у позичальника боргу зі сплати процентів, Національний банк України скористався закріпленим договором правом на безспірне та безумовне списання грошових коштів, які були наявні в ПАТ «КБ «Актив-Банк», та здійснив списання 23 491 608,32 грн для погашення в першу чергу основної суми боргу.

Київський апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 73 Закону України «Про Національний банк України» (в редакції, чинній на момент здійснення списання грошових коштів) Національний банк має переважне і безумовне право задовольняти будь-яку основану на здійсненому рефінансуванні банку вимогу, оформлену у встановленому законом порядку, за якою настав строк погашення.

Переважне і безумовне право здійснюється у разі, якщо це передбачено угодою, реалізується Національним банком шляхом списання у безспірному порядку заборгованості з банківських рахунків і продажу інших активів, що перебувають у заставі як забезпечення вимог Національного банку, та задоволення вимог за рахунок чистого доходу від їх продажу.

Національний банк України також застосовує право безспірного списання коштів з кореспондентського рахунку банку на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі звернення Фонду в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тобто вищенаведена стаття Закону України «Про Національний банк України» передбачає право Національного банку України на списання заборгованості за вимогою, за якою настав строк погашення.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про те, що згідно з п. 2.2.1 договору сторонами передбачено можливість проведення Національним банком України переважного і безумовного списання у безспірному порядку заборгованості за цим кредитним договором, зокрема, і з окремого рахунку позичальника в Національному банку з обліку обов'язкових резервів, однак таке списання здійснюється виключно за вимогою, строк виконання якої настав.

Колегія суддів зазначає, що станом на 02.09.2014 строк погашення у ПАТ «КБ «Актив-Банк» настав лише щодо сплати процентів за користування кредитом за червень у розмірі 886 876,03 грн, липень у розмірі 916 024,52 грн та серпень 2014 у розмірі 915 196,44 грн, які згідно п. 1.4. договору повинні були сплачуватись щомісячно в останній робочий день поточного місяця, в той час як строк повернення кредиту (27.03.2017) ще не настав, а вимогу про дострокове повернення кредиту Національний банк України не заявляв.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в наданому відповідачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, відповідач у справі вказав, що станом на 02.09.2014 у ПАТ «КБ «Актив-Банк» настав строк оплати процентів, нарахованих за два дні вересня 2014, однак колегія суддів зазначає, що оскільки договором на відповідача був покладений обов'язок сплачувати проценти за користування кредитом в останній робочий день поточного місяця, то слід вважати, що строк оплати процентів, нарахованих у вересні 2014 року, ще не настав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що станом на 02.09.2014 Національний банк України, згідно ст. 73 Закону України «Про Національний банк України», мав право в безспірному порядку списати лише суму 2 779 238,17 грн, що становила суму боргу зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих з червня по серпень 2014 у розмірі 2 718 096,99 грн, та 61 141,18 грн пені, нараховану на прострочену суму по процентах.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Національним банком України, всупереч приписам ст. 73 Закону України «Про Національний банк України», та умовам договору, було безпідставно списано з рахунку ПАТ «КБ «Актив-Банк» грошові кошти в розмірі 20 712 370,15 грн.

Висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, враховуючи невиконання ПАТ «КБ «Актив-Банк» станом на момент розгляду справи своїх зобов'язань перед Національним банком України в частині повернення суми кредиту, є помилковими, оскільки судом не враховано, що таке списання мало місце 02.09.2014 ще до моменту настання строку повернення основної суми кредиту і судом повинно досліджуватись обставини правомірності такого списання саме на момент його проведення, а не на момент розгляду справи у суді. Однак станом на 02.09.2014 Національний банк України не мав передбаченого законом і договором права на безумовне та безспірне списання зазначених коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту, по якій строк погашення ще не настав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Однак, як свідчать матеріали справи Національний банк України під час списання грошових коштів 02.09.2014, відповідно до ст. 73 Закону України «Про Національний банк України» та умов договору, порушив права ПАТ «КБ «Актив-Банк» та без наявності правових підстав списав грошові кошти, в рахунок погашення боргу, якого не існувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Посилання відповідача на те, що станом на момент звернення позивача з позовом до суду ПАТ «КБ «Актив-Банк» не повернув суму кредиту, а отже допустив зі своєї сторони порушення договірних зобов'язань та відповідно прав Національного банку України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки 02.09.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладу фізичних осіб прийнято рішення за № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Актив-Банк» строком на 3 місяці з 03.09.2014 по 03.12.2014, в подальшому тимчасова адміністрація продовжена до 30.12.2014. А відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Враховуючи те, що до моменту настання строку погашення кредиту за договором №30 від 03.04.2014 у ПАТ «КБ «Актив-Банк» введено тимчасову адміністрацію, а в подальшому розпочато процедуру ліквідації банку, то колегія суддів звертає увагу, що вимоги Національного банку України, як кредитора за кредитним зобов'язанням, не могли бути виконані банком самостійно, оскільки задоволення вимог кредиторів банку, що ліквідується, може здійснюватись виключно у порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», приписи якого є обов'язковими до застосування під час здійснення тимчасової адміністрації та під час задоволення вимог кредиторів банку при його ліквідації.

Відтак, існування у ПАТ «КБ «Актив-Банк» заборгованості з повернення суми кредиту, яка з початку процедури ліквідації банку - 24.12.2014 могла бути задоволена виключно у передбаченому Законом порядку, не виправдовує протиправних дій Національного банку України по списанню 02.09.2014 грошових коштів за вимогами, строк виконання яких не настав, та не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про захист права, яке було порушено з боку Національного банку України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Національного банку України 23 491 608,32 грн безпідставно списаних коштів підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 20 712 370,15 грн, а тому рішення Господарського суду міста Києва про відмову в задоволенні позову в цій частині підлягає скасуванню.

Також, ПАТ «КБ «Актив-Банк» заявило вимогу про стягнення з Національного банку України 10 837 957,86 грн пені, нарахованої за період з 04.09.2014 по 29.11.2016 відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до абз. 2 п.п. 32.3.2. п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Враховуючи те, що Національним банком України було без відповідної правової підстави списано з рахунку позивача грошові кошти в розмірі 20 712 370,15 грн, оскільки у позивача за кредитним договором №30 від 03.04.2014 не існувало перед Національним банком України заборгованості в такому розмірі, що свідчить про відсутність законних підстав для їх списання Національним банком України, та враховуючи неповернення вказаних коштів відповідачем у справі на вимогу позивача, суд апеляційної інстанції вважає правомірною вимогу позивача про нарахування пені.

Разом з цим, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування судом строків позовної даності до вимоги про стягнення пені.

Відповідно до 256, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою суттю пеня - це санкція, яка нараховується щодня з першого дня прострочення й до моменту поки зобов'язання не буде виконано. Розмір пені збільшується в залежності від тривалості прострочення. Оскільки пеня нараховується щодня, то і позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню окремо.

Таким чином, строки позовної давності щодо підлягають застосуванню з урахуванням особливостей, зокрема того, що при нарахуванні пені за кожен день прострочення на відповідну суму, позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено правило, згідно якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Колегія суддів зазначає, що у випадку, коли на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено безпідставність позовних вимог, а також, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Отже, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього -у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до п. 5) ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Господарський суд у розгляді справи не зобов'язаний здійснювати «перерахунок» замість позивача розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних тощо. Однак з огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 ГПК щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум.

Разом з цим перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем до позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що він є необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням чинного законодавства. Так, згідно ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» пеня нараховується у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах.

Короткостроковим кредитом, відповідно до п. 1.3. Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27 грудня 2007 р. № 481, є наданий або отриманий кредит на строк, що не перевищує один рік.

Згідно приписів цивільного законодавства за користування кредитом банк як правило встановлює плату, яка і є процентом за користування кредитом, в тому числі за короткостроковим кредитом.

Однак, позивач при нарахуванні пені взяв за основу облікову ставку Національного банку України, яка діяла у зазначений період, при цьому жодним чином не обґрунтував здійснений розрахунок.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» облікова ставка Національного банку України - це один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

З системного аналізу вищенаведеного вбачається, що облікова ставка не є тотожною поняттю процентної ставки за короткостроковим кредитом.

Колегія суддів звертає увагу, що ні у позовній заяві, ні в інших документах позивачем не обґрунтовано підстав застосування облікової ставки НБУ при визначенні пені, не надано жодних належних документів, що підтверджували встановлення Національним банком України процентної ставки по короткостроковим кредитам на рівні тих показників, які були вказані позивачем при розрахунку пені (а саме на рівні облікової ставки).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Національного банку України 10 837 957,86 грн пені є необґрунтованими, недоведеними належними та допустимими доказами, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з цим, місцевий господарський суд за результатами дослідження вимог щодо стягнення пені дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо цієї вимоги, про застосування якої заявлено відповідачем, а тому суд відмовив у стягненні з Національного банку України пені саме у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Однак, беручи до уваги необґрунтованість вимоги про стягнення пені, її обрахунок позивачем всупереч нормам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який визначає можливість нарахування такої пені, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені саме у зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» зроблений з неповним з'ясуванням обставин, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог частково та стягнення з Національного банку України на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» 20 712 370,15 грн безпідставно списаних коштів. В іншій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовляє.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позову та перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/43/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/43/17 скасувати частково.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, ) 20 712 370 (двадцять мільйонів сімсот дванадцять тисяч триста сімдесят) грн 15 коп безпідставно списаних коштів та 124 710 (сто двадцять чотири тисячі сімсот десять) грн 20 коп судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.»

4. Стягнути з Національного банку України 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, ) 137 181 грн (сто тридцять сім тисяч сто вісімдесят одну) грн 21 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

6. Справу №910/43/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко