ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 909/754/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернозахід", б/н від 30.11.2016 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року, суддя Малєєва О.В.

у справі № 909/754/16

за позовом: Першого заступника прокурора Івано-Франківської області, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ, Національної академії аграрних наук України, м. Київ

до відповідача-1: Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, м. Івано-Франківськ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернозахід", с. Хриплин, Івано-Франківська область

про визнання недійсним договору №26-09-14 від 26.09.2014 "Про надання послуг по вирощуванні товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції для виконання науково-дослідних робіт", укладеного між відповідачами, та зобов'язання ТОВ "Зернозахід" звільнити займані ним на підставі договору №26-09-14 від 26.09.2014 земельні ділянки загальною площею 2521,7 га

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_2 посвідчення №011137 від 24.10.2015р.

від позивачів не зявились

від відповідача-1 ОСОБА_3 представник (довіреність №01/8-03 від 17.01.2017р.)

від відповідача-2 (скаржника) не зявився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року в справі №909/754/16 задоволено позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Національної академії аграрних наук України до Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернозахід" про визнання недійсним договору №26-09-14 від 26.09.2014 "Про надання послуг по вирощуванні товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції для виконання науково-дослідних робіт", укладеного між відповідачами, та зобов'язання ТОВ "Зернозахід" звільнити займані ним на підставі договору №26-09-14 від 26.09.2014 земельні ділянки, загальною площею 2521,7 га. Визнано недійсним договір №26-09-14 від 26.09.2014 "Про надання послуг по вирощуванні товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції для виконання науково-дослідних робіт", укладений між Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернозахід". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернозахід" звільнити займані ним на підставі договору №26-09-14 від 26.09.2014 земельні ділянки, загальною площею 2521,7 га.

В апеляційній скарзі, відповідач2, просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року в справі №909/754/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. При цьому, апелянт, вказує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, що включає в стому числі договір про надання послуг, а тому на нього не поширюються вимоги законодавства щодо необхідності погодження Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що статутом передбачено, що Станція створена, з метою проведення наукових досліджень, що входить до предмету оспорюваного договору, який укладено директором Станції, в межах наданих йому статутом, повноважень. Зазначає, що Станція не передавала свого права користування чи розпорядження земельною ділянкою підприємству, а підприємство використовувало лише науковий та технічний потенціал Станції. При цьому, не було змінено цільове використання земельної ділянки. Вважає, що до правовідносин між Станцією та підприємством не підлягають застосуванню положення ЗК України, оскільки оскаржуваний договір не містить зобов'язань щодо передачі ТОВ Зернозахід в оренду землі, а містить елементи договору підряду та договору про надання послуг. Вказує, що реалізація сторонами укладеного договору здійснена, відповідно до їх основної діяльності, з метою вирощення науково-технічної сільськогосподарської продукції. Стверджує, що даний договір не є удаваним правочином, а направлений на реальне настання наслідків, обумовлених умовами договору, останній не порушує вимоги законодавства, а тому не підлягає визнанню недійсним. Щодо вимоги про зобов'язання звільнити земельні ділянки зазначає, що оскільки умовами договору не передбачена передача землі в користування, а лише визначено зобов'язання надати послуги, зокрема, виростити та зібрати урожай, згідно з погодженою сторонами структурою посівних площ на зазначених земельних ділянках, акт, щодо приймання-передачі земельних ділянок ТОВ Зернозахід не складався, а тому така вимога не є обґрунтованою та не може бути задоволена

Відзивів на дану апеляційну скаргу не надходило.

Представники позивачів та відповідача-2 (скаржника) в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 88 зворот, 90 том-2).

Прокурор та відповідач-1 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року в справі №909/754/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Національна академія аграрних наук України у постанові від 25.09.2014 (протокол №18) Про вилучення землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство Перемога Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН" та передачу її в постійне користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції НААН, з метою ефективного використання земель, здійснення науково-дослідницької діяльності, виробництва оригінального та елітного насіння, а також пропаганди та впровадження у виробництво досягнень науки надала згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства Дослідне господарство "Перемога" Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН та передачу останній в постійне користування земельних ділянок, загальною площею 1030,5322 га, з них:

на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 719,8322 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя - 675,0822 га;

на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 310,7 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя - 289,0 га.

Крім того, відповідно до постанови від 25.09.2014 (протокол №18) Про вилучення землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "П'ядицьке" Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН" та передачу її в постійне користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції НААН Національна академія аграрних наук України надала згоду на вилучення із землекористування та передачу Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції НААН таких земельних ділянок загальною площею 1845,272 га:

на території Малокам'янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 503,9 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя 467,2 га;

на території Великокам'янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 475,5 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя 451,1 га;

на території Годи-Добровідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 301,5 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя 282,2 га;

на території Коломийської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області 564,372 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя - 541,532 га.

Відповідно до актів прийняття-передачі від 26.09.2014 вказані земельні ділянки передані Станції.

26.09.2014 між Станцією, як замовником, та ТОВ Зернозахід, як підприємством, укладено договір про надання послуг по вирощуванні товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції для виконання науково-дослідних робіт №26-09-14 (надалі договір).

Згідно з п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених даним договором, підприємство зобов'язується виростити та зібрати урожай товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва згідно з погодженою сторонами структурою посівних площ на земельних ділянках замовника, а замовник під час виконання сільськогосподарських робіт підприємства, зобов'язується виконати науково-дослідні роботи щодо модернізації технології вирощування зернових та технічних культур для умов Карпатського регіону.

З метою здійснення діяльності, визначеної п. 1.1 даного договору, замовник виділяє сільськогосподарській угіддя загальною площею 2 521,70 га, які територіально розташовані:

м. Коломия 810,00 га;

Коломийський район 908,30 га:

с. Велика Кам'янка 368,40 га;

с. Годи-Добродівка 282,80 га;

с. Мала Кам'янка 307,10 га;

Тисменицький район 803,40 га:

с. Підлужжя 218,80 га;

с. Підпечари 584,60 га.

(Пункт 1.2 договору викладений в редакції додатку №2 до договору від 30.09.2014).

Сторони узгоджують виробничу програму з виділення земельних ділянок, структури посівних площ, строки збирання товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції та терміни дії і умови взаєморозрахунків у додатках до договору щорічно, що є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.3 договору).

Сільськогосподарські роботи підприємства включають в себе: проведення робіт по передпосівній підготовці земельних ділянок під сільськогосподарські культури; посів, садіння і підживлення сільськогосподарських культур; обробіток сільськогосподарських культур засобами захисту; збирання врожаю, доведення врожаю до нормативних якісних показників, зберігання тощо (п. 1.4 договору).

Результатом сільськогосподарських робіт підприємства є вирощений урожай товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва (п. 1.5 договору).

Результатом науково-дослідних робіт замовника є результати наукових досліджень Станції (робочі матеріали) щодо модернізації технології вирощування зернових та технічних культур для умов Карпатського регіону (п. 1.6 договору).

До обов'язків замовника віднесено, зокрема, обов'язок надати земельні ділянки сільськогосподарського призначення визначеною договором площею для вирощування товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва згідно з умовами договору (п. 2.2 договору), за обов'язковою участю представників підприємства та за власний рахунок здійснювати науково-дослідні роботи на земельних ділянках, виділених для вирощування товарної науково технічної сільськогосподарської продукції рослинництва згідно з умовами договору, що включає науково-консультаційний супровід з виконання даного проекту (п. 2.3 договору); забезпечити надання науково-консультаційних послуг з метою виконання науково-дослідних робіт по апробації та впровадженню технологій з вирощування зернових та технічних культур в умовах Івано-Франківської області (п. 2.4 договору).

Договором передбачені права замовника використовувати результати досліджень у наукових цілях: публікувати в наукових виданнях та використовувати для написання дисертаційних робіт та монографій; вимагати виплати доходу незалежно від результатів виконання договору підприємством (п. 2.7-2.8 договору).

Підприємство, в свою чергу, зобов'язалося, зокрема, керуватися в своїй діяльності виробничою програмою погодженою з замовником; виконати за власні кошти та на власний ризик роботи з вирощування товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва, що включають закупівлю насіння відповідних сільськогосподарських культур, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, вести необхідний комплекс робіт згідно технології вирощування та інших агротехнічних заходів, а також збирання урожаю на землях, визначених п. 1.2 даного договору. При цьому вирощування товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції включає проведення науково-дослідних робіт з апробації та впровадження технології вирощування зернових та технічних культур в умовах Івано-Франківської області на основі розроблених замовником рекомендацій з посіву, системи живлення рослин, обробітку ґрунту засобами захисту сільськогосподарських культур тощо для забезпечення технологічного процесу. Крім того, дотримуватися нормативних вимог землекористування у сільському господарстві, умов техніки безпеки, здійснити виплату замовнику доходу, передбаченого п. 4.1 даного договору, за узгодженим графіком платежів, встановлених договором, з урахуванням строків використання землі для реалізації предмету договору.

Крім того, відповідно до п. 3.8 договору до обов'язків підприємства віднесено здійснення до 30.08.2015 фінансування витрат на виготовлення технічної документами на землекористування земельних ділянок Станції, згідно з поданою замовником первинної документації на користування земельними ділянками. Погодження меж сервітутних обмежень виконується замовником.

Додатком №2 до договору викладено п. 3.8 в такій редакції:

Здійснити до 31.12.2015 фінансування витрат на виготовлення технічної документації на землекористування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у користуванні замовника згідно з поданою ним первинною документацією в рахунок надання замовником послуг з науково-консультаційного супроводу виконання даного проекту. Погодження меж та сервітутних обмежень, а також виконання всіх процедурних дій здійснює замовник. Вартість виготовлення технічної документації та послуг з науково-консультаційного супроводу сторони узгоджують у додатках до договору."

Підприємство має право залучати до виконання умов договору третіх осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за виконання умов договору; розпоряджатися вирощеною на умовах цього договору сільськогосподарською продукцією на власний розсуд, в тому числі здійснити її реалізацію третім особам (п. 3.9-3.10 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору з метою забезпечення майнових інтересів замовника сторони встановлюють фіксований гарантований рівень доходу замовника від реалізації даного договору, який у вартісному вираженні становить 2 013 290,28 грн за період, що становить календарний 2015 рік, з розрахунку 868,20 грн за 1 га у Коломийському районі та 825,05 грн за 1 га у Тисменицькому районі та м. Коломия, який використовується замовником самостійно, в тому числі на здійснення науково-дослідних робіт згідно умов цього договору, комплексу природоохоронних заходів, відновлення властивостей ґрунту та інших витрат пов'язаних з утриманням земель.

Надалі додатком №2 від 30.09.2014 до договору в даний пункт було внесено зміни гарантований рівень доходу замовника у вартісному вираженні визначено в розмірі 2119721,73 грн за період, що становить календарний рік, з розрахунку 868,20 грн за 1 га у Коломийському районі та 825,05 грн за 1 га у Тисменицькому районі та м. Коломия.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що дохід замовника від реалізації даного договору, визначений п. 4.1., є гарантований та не залежить від результату виконання договору підприємством. Виплата доходу замовнику здійснюється у грошовій формі у строки, встановлені договором (п. 4.2 договору).

Згідно з умовами договору вирощена товарна науково-технічна сільськогосподарська продукція є власністю підприємства на всіх етапах її вирощування (створення). Підприємство самостійно та на власний розсуд розпоряджається вирощеною товарною науково-технічною сільськогосподарською продукцією (п. 4.5 договору). В свою чергу, результати наукових досліджень (робочі матеріали) замовника щодо модернізації технології вирощування зернових та технічних культур для умов Карпатського регіону є власністю замовника та можуть бути використані ним на власний розсуд (п. 4.6 договору).

Підприємство здійснює виплату доходу замовнику щомісячно, згідно з погодженим графіком за період фактичного здійснення діяльності з вирощування товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції. У разі розірвання чи закінчення терміну дії договору, а також частковому вилученні земельних ділянок з реалізації даного договору, виплата доходу здійснюється по дату фактичного використання сторонами договору таких земельних ділянок (п. 4.7 договору).

Сторони договору узгодили наступні строки сплати доходу замовнику від реалізації даного договору з розрахунку за повний календарний місяць 2015 року, щомісячно з розрахунку: за січень - березень 2015 року - до 30.04.2015 в сумі - 503 322,57 грн; в подальшому до 15 числа наступного місяця за попередній місяць в сумі 167 774,19 грн.

Згідно з п. 6.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє з 15.01.2015 по 31.12.2017 з урахуванням сівозміни культур та збору урожаю, а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Термін використання земельних ділянок сторонами з метою реалізації предмету договору не може бути меншим, як визначено технологічними вимогами вирощування сільськогосподарської продукції з урахуванням погодних факторів до повного збору урожаю згідно з виробничою програмою (п. 6.2 договору).

Додатком 1 до договору сторони погодили виробничу програму на 2015 сільськогосподарський рік, в якій визначили назву сільськогосподарської культури, план посіву та терміни збору урожаю. У виробничу програму вносились зміни відповідно до додатку №2 від 30.09.2014.

Надалі до договору вносились зміни відповідно до додатку №3, зокрема, сторони досягли згоди здійснити частковий розрахунок виконання замовником науково-дослідних робіт згідно з умовами договору шляхом надання підприємством спеціалізованих сільськогосподарських послуг (виконання робіт).

Зокрема, підприємство зобов'язується за завданням замовника здійснити виконання сільськогосподарських робіт спеціалізованою технікою власними силами та/або шляхом залучення третіх осіб - підрядників, що володіють відповідними технічними ресурсами (п.1.1 договору). Виконання сільськогосподарських робіт включає обробіток ґрунту, послуги посіву, внесення добрив та засобів захисту рослин, збір урожаю, транспортні перевезення тощо (п.1.2 договору). Виконання сільськогосподарських робіт може здійснюватися з використанням як власних матеріалів замовника, так і матеріалів підприємства, що відображається в специфікації послуг, робіт (п. 1.3 договору). За результатами фактично наданих послуг (виконаних робіт) сторони складають акти приймання-здачі наданих робіт, в яких визначається загальна вартість наданих послуг, що являється підставою для зарахування вартості послуг в рахунок доходу замовника від реалізації договору. Даним додатком сторони визначили розмір оплати за надання послуг (виконання робіт), які підприємство зобов'язується надати, а замовник зобов'язується прийняти (п. 2 договору).

При вирішенні даного спору, суд, виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України). Аналогічні положення містяться в ЦК України.

Відповідачі вважають, що укладений між ними договір є змішаним та містить елементи договору підряду і договору про надання послуг. Натомість у позовній заяві вказано, що оспорюваний договір є удаваним, яким сторони фактично приховали укладення договору про спільну діяльність або договору про оренду землі.

Для встановлення характеру правовідносин сторін слід виходити із особливостей умов того чи іншого виду договору та відповідності їм умов оспорюваного договору.

Так, визначення договору підряду наведено в ч. 1 ст. 837 ЦК України. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст.837 ЦК України).

Умови оспорюваного договору не можуть бути розцінені як договір підряду, оскільки не передбачають передачу результату роботи замовнику. Відповідно до п. 1.5 договору результатом сільськогосподарських робіт підприємства є вирощений урожай товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва. Проте, в п.4.5. визначено, що товарна науково-технічна сільськогосподарська продукція є власністю підприємства на всіх етапах її вирощування (створення) і підприємство самостійно та на власний розсуд розпоряджається вирощеною товарною науково-технічною сільськогосподарською продукцією. Договором не передбачено як передачу вирощеного урожаю Станції, так і оплати нею результату роботи. Це ж стосується і науково-дослідних робіт замовника, результати яких є його власністю та можуть бути використані ним на власний розсуд (п.1.6, п.4.6 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Такими послугами за умовами договору є роботи по передпосівній підготовці земельних ділянок під сільськогосподарські культури, посів, садіння і підживлення сільськогосподарських культур, обробіток сільськогосподарських культур засобами захисту, збирання врожаю, доведення врожаю до нормативних якісних показників, зберігання тощо, які згідно п. 1.4 договору віднесено до обов'язків підприємства. В додатку №3 до договору від 05.03.2015 наведено найменування послуг (робіт), їх специфікація, та вартість послуг за 1 га землі. Також визначено, що за результатами фактично наданих послуг (виконаних робіт) сторони складають акти приймання-здачі наданих робіт, в яких визначається загальна вартість наданих послуг, що є підставою для зарахування вартості послуг в рахунок доходу замовника від реалізації договору. Разом з тим, вказані послуги безпосередньо стосуються вирощування урожаю і за умови, що власником урожаю є підприємство, для Станції не мають економічного обґрунтування.

Умови договору, щодо надання замовником підприємству науково-консультаційних послуг під час вирощування сільськогосподарських культур є складовою оспорюваного договору. Оскільки підставою позову є факт використання підприємством корисних властивостей земельних ділянок державної форми власності для вирощування урожаю, то ці умови договору, хоч і впливають на урожайність культур, проте не мають безпосереднього відношення до предмету спору.

Істотними для вирішення даного спору є питання правових підстав для вирощування підприємством для власних потреб сільськогосподарських культур на земельних ділянках Станції, які з умовами договору підряду чи договору про надання послуг не узгоджуються.

А тому суд погоджується з тим, що даний правочин є удаваним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Частиною 2 ст. 235 ЦК України визначено, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 роз'яснено, що за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

При оцінці дійсних домовленостей сторін суд не вважає обгрунтованими посилання на те, що сторони домовились про укладення договору про спільну діяльність.

Як передбачено ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. В ч.2 ст. 1131 ЦК України визначено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Оспорюваний договір не передбачає досягнення сторонами певної спільної мети - кожна сторона договору є власником визначеного результату своїх дій, а дохід Станції згідно п.4.2 договору є гарантованим та не залежить від виконання договору підприємством.

За своїм змістом умови договору, відповідно до яких підприємство має право вирощувати для себе сільськогосподарські культури на земельних ділянках Станції і зобов'язана здійснювати Станції фіксовані платежі, відповідають договору оренди землі.

Згідно з ст. 1 ЗУ Про оренду землі оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ Про оренду землі).

Про наявність орендних правовідносин свідчить те, що в п.1.2 договору сторони узгодили, які саме сільськогосподарські угіддя замовник виділяє підприємству. В п.2.2. договору вказано на обов'язок замовника після підписання договору надати земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею, визначеною п.1.2, для вирощування товарної науково-технічної сільськогосподарської продукції рослинництва. Умовами договору передбачено здійснення підприємством сільськогосподарських робіт по вирощуванню урожаю і отримання його у власність (п.1.4, п.1.5, 3.3, 4.5 договору). Крім того, в п.1.4. договору встановлено розмір та порядок виплати підприємством Станції фіксованого гарантованого рівня доходу, який визначено за 1 га землі. При цьому, як вже було зазначено, він є гарантованим та не залежить від результату виконання договору підприємством (п.4.2. договору). Крім того, в п.4.7. договору містяться умови про те, що у разі розірвання чи закінчення терміну дії договору, а також частковому вилученні земельних ділянок з реалізації даного договору, виплата доходу здійснюється по дату фактичного використання сторонами договору таких земельних ділянок.

Отже, наведені умови договору свідчать про те, що ТОВ Зернозахід вирощувало науково-технічну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках Станції за визначену плату.

Заперечення апелянта, щодо відсутності всіх істотних умов договору оренди землі не можуть бути взяті до уваги, оскільки сторони намагались приховати даний правочин. Проте наведені істотні умови договору дають можливість його ідентифікувати саме як договір оренди землі.

Отже, при встановленні відповідності оспорюваного договору вимогам ст. 203 ЦК України суд застосовує законодавство, що регулює оренду землі та порядок укладення договору оренди земельної ділянки.

Як передбачено ч. 8 ст. 93 ЗК України, орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. В ч. 4 ст. 4 ЗУ Про оренду землі визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Станція не вправі виступати орендодавцем земельних ділянок державної форми власності, які їй надані на праві постійного користування. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч.1 ст. 92 ЦК України). Станція не наділена повноваженнями власника землі щодо розпорядження нею.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В даному випадку рішення повноважного органу виконавчої влади відсутнє.

Наведені обставини є підставою для визнання недійсним правочину згідно ч.1 ст.215 ЦК України.

Слід зауважити, що договір є змішаним і містить умови різних типів договорів. Проте відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. В даному випадку всі умови договори фактично є похідними від умов, що пов'язані з використанням підприємством земельних ділянок Станції, а тому відсутні підстави стверджувати, що сторони уклали б договір в іншій частині.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, про те, що договір підлягає визнанню недійсним в повному обсязі.

Внаслідок недійсності договору у ТОВ Зернозахід відсутні правові підстави для користування вказаними земельними ділянками, а тому відповідно до ст. 152 ЗК України він зобов'язаний їх звільнити.

Заперечення щодо відсутності акту приймання-передачі земельних ділянок та доказів того, що вони зайняті, не впливають на вирішення даної вимоги по суті. Йдеться не про повернення майна в натурі, а про усунення порушень прав на землю. А зайняття земельних ділянок під урожаєм, вирощеним ТОВ Зернозахід, випливає із факту виконання ним умов оспорюваного договору.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року в справі №909/754/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернозахід" залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 22.05.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Кордюк Г.Т.