РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 924/881/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І. Ю. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

заявника: директор ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

боржника: арбітражний керуючий: ОСОБА_3, представник ОСОБА_4

кредиторів: представники не з'явилися.

апелянта (відділ ДВС): представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р. та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" від 13.03.17р. на рішення господарського суду Хмельницької області від 03.03.17р. у справі №924/881/16 (суддя Радченя Д.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс"

до Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16:

- продовжено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ОСОБА_3 у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на чотири місяці;

- частково задоволено клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень, по справі №924/881/16;

- скасовано арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6;

- скасовано арешти коштів боржника - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () на рахунках: у Хмельницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 315405 (№2004; №2001; №2002; №2005); у Філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 315784 (№2300; №2300; №2300; №2300; №2300; №2300); у Філії Хмельницьке обласне управління ПАТ "А-Банк" МФО 307770 (№3505; №6724; №9625; №9112; №8687; №3318; №7949; №7262); вирішено, що повторне накладення інших арештів, що стосується даного майна та коштів, не допускається та може здійснюватися лише за ухвалою суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат";

- зобов'язано голову правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5, в разі реалізації готової гірничої продукції, здійснювати її за ринковими цінами на аналогічну продукцію в даному регіоні та не нижче ціни, за якою вона виставлялася на останній аукціон органом ДВС або організатором торгів під час виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати до дати порушення провадження у даній справі про банкрутство з урахуванням останньої експертної оцінки на таке майно, здійсненої у такому обєднаному виконавчому провадженні. ОСОБА_6 отримані за реалізовану продукцію в першу чергу спрямовувати на погашення заборгованості по заробітній платі в порядку черговості з урахуванням необхідних розумних та справедливих поточних витрат (поточна заробітна плата, витрати на охорону майна боржника, поточні нарахування до бюджету та державних позабюджетних фондів, тощо).;

- вирішено здійснювати реалізацію готової гірничої продукції за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3;

- зобов'язано керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 всі видаткові операції по банківських розрахунках (право другого підпису) в обов'язковому порядку узгоджувати та здійснювати з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 (з дня набрання законної сили цією ухвалою та списання коштів з рахунків є чинними за наявності одночасно двох підписів - голови правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та розпорядника майна боржника ОСОБА_3Ю.);

- зобовязано голову правління керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 щомісячно подавати до господарського суду звіти про обсяги реалізованої продукції, надходження грошових коштів та їх витрати.

Відмовлено у скасуванні арештів, та інших обтяжень, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства за актами передачі майна на відповідальне зберігання на підставі постанов від 04.11.2016р. про зміну зберігача арештованого майна державного виконавця ВПВР Департамент ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (ВП№47758698; ВП№47759512; ВП№47759234; ВП№47759454), а також, що стосується іншого майна за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6, окрім гірничої продукції.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що виходячи з обставин справи, обов'язків покладених судом та законодавцем на розпорядника майна, суд продовжив процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ОСОБА_8 у даній справі №924/881/16; враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що зняття арештів та інших обмежень з майна боржника є виправданим та таким, що узгоджується із вимогами Закону; зняття ж арештів на основні засоби та нерухоме майно, які накладені у ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454 є передчасним, оскільки не встановлено підстав, які перешкоджають господарській діяльності боржника; враховуючи особливості підприємства, що повязані із судовою процедурою розпорядження майна (забезпечення виконання судових рішень на погашення заробітної плати), суд прийшов до висновку про часткове обмеженням найнижчої ринкової (реалізаційної) ціни, ціною визначеною під час виконання судових рішень у виконавчих провадженнях органами ДВС. При цьому обовязковою умовою має бути письмове погодження з розпорядником майна (арбітражним керуючим) боржника, де кошти отримані за реалізовану продукцію в першу чергу мають бути спрямовані на погашення заборгованості по заробітній платі в порядку черговості з урахуванням необхідних розумних та справедливих поточних витрат.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звернувся до суду з апеляційною скаргою від 17.03.2017р., в якій, зокрема, просить ухвалу господарського суду від 03.03.2017р. у даній справі скасувати, у задоволенні клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 від 20.12.2016р. відмовити; вирішити питання щодо розподілу судових витрат; справу розглянути за участю представника скаржника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є не обґрунтованою, винесена з порушенням матеріального та процесуального права, створює умови для неконкурентного продажу активів боржника самим боржником, сприяє продажу продукції за заниженими цінами, має на меті ухилення від виконання рішень суду та невиплати заборгованості по заробітній платі. Апелянт зазначає, що у Відділі примусового виконання рішень на виконанні перебуває зведене ВП №47533673 про стягнення з ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на користь фізичних, юридичних осіб та держави. До зведеного виконавчого провадження входить 164 ВП про стягнення заборгованості повязаної з трудовими відносинами на суму 3156395,11грн. В ході примусового виконання державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. Ухвалою суду від 10.10.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; ухвалою суду від 13.10.2016р. зупинено реалізацію майна боржника у виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП № 47533673 та накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат" в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до ВП№47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП №47533673. Скаржник посилаючись на норми Закону про банкрутство зазначає про дію мораторію у справі про банкрутство. Так, з метою погашення заборгованості по заробітній платі (на які не поширюється дія мораторію), державному виконавцеві необхідно звертати стягнення на майно та кошти боржника. 30.01.2017р. державний виконавець звернувся до суду із заявою про надання дозволу на реалізацію майна боржника для погашення заборгованості по заробітній платі. Оскаржуваною ухвалою суду від 03.03.2017р., клопотання розпорядника майна боржника ОСОБА_3 задоволено частково та скасовано судом арешти, та інші обмеження, що накладені на майно боржника (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ОСОБА_6 Крім того, в ухвалі зазначено, що: "Повторне накладення інших арештів, що стосується даного майна та коштів, не допускається та може здійснюватись лише за ухвалою суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат". Така ухвала прийнята судом за неправильного застосування норм процесуального та матеріального права. Згідно ухвали 10.10.2016р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави боржника за відповідною адресою. Скаржник зазначає, що згідно частини 5 статті 19 Закону про банкрутство, дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, вимоги щодо виплати заробітної плати та нарахованих страхових внесків, відшкодування шкоди, виплату авторської винагороди, аліментів та на вимоги немайнового характеру. Пунктом 4 статті 34 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено підстави зупинення вчинення виконавчих дій. Так, виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообовязкового; державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних в реалізації майна боржника). Вказані норми Закону надають право саме органам ДВС продовжувати здійснював виконавче провадження та вживати заходів примусового виконання щодо активі боржника з метою погашення заборгованості по заробітній платі перед робітниками підприємства. Саме так, законодавець захистив права робітників від протиправних дій та свавілля керівників та власників підприємств, які поступово доводять підприємства до банкрутства, а людей до зубожіння через багатомісячні невиплати заробітної плати. Суд, скасувавши арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління ОСОБА_9 майно боржника (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови від 09.11.2016р. головного державного виконавця, грубо порушив приписи частини 5 статті 19 Закону про банкрутство, фактично унеможливив подальше стягнення за зведеним ВП №47533673 стосовно заборгованості по заробітній платі в сумі 3156395,11грн. Скаржник також зазначає, що суд ухвалою від 03.03.2017р., порушив процесуальні норми ГПК України та Закону про банкрутство, не визначивши процесуальні права та обовязки особи в справі про банкрутство, зобовязав громадянина ОСОБА_9 (боржника) фактично виконувати обовязки та функції органів ДВС у справі про банкрутство, щодо погашення вимог по заробітній платі робітників боржника. Оскаржувана ухвала вмотивована, крім турботою про виплату заробітної плати, сподіванням на відновлення господарської діяльності боржника. ОСОБА_10 розпорядником майна, за наслідками вивчення господарсько-фінансового стану боржника, не наведено достатніх доказів про можливість відновлення роботи підприємства. Формальні, нічим не підкріплені, твердження про таке відновлення не можуть бути покладені в основу висновку про необхідність скасування обмежень та арештів майна боржника. Боржник третій рік не проводить господарської діяльності, відключені енергоносії та системи водовідведення, розкомплектовані та викрадені основні засоби, звільнені працівники, постійно росте борг за обовязковими платежами.

У свою чергу, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" також звернувся до суду з апеляційною скаргою від 13.03.2017р. №23, в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16 про звільнення з під арешту частини майна боржника повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є не обґрунтованою, винесена з порушенням матеріального та процесуального права, створює умови для неконкурентного продажу активів боржника самим боржником, сприяє продажу продукції за заниженими цінами, має явно виражений корупційний характер та порушує права кредиторів щодо задоволення своїх вимог в справі про банкрутство. Так, ухвалою суду від 13.10.2016р. задоволено клопотання розпорядника майна боржника про застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у даній справі та зупинено реалізацію майна боржника у виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП №47533673 та накладено арешт на все майно комбінату, в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП №47533673. Оскаржуваною ухвалою від 03.03.2017р. клопотання розпорядника майна боржника ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень задоволено частково. Зобовязано голову правління боржника в разі реалізації готової гірничої продукції, здійснювати її за ринковими цінами на аналогічну продукцію в даному регіоні та за погодженням з розпорядником майна. Вказана ухвала прийнята судом з порушеннями матеріального та процесуального права. 10.10.2016р. ухвалою суду введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави боржника. Частина 5 статті 19 Закону про банкрутство передбачає, що дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, вимоги щодо виплати заробітної плати та нарахованих страхових внесків, відшкодування шкоди, виплату авторської винагороди, аліментів та на вимоги немайнового характеру. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з - боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника). Таким чином, наведені норми Закону кореспондують та надають право саме державі в особі ВДВС продовжувати здійснювати виконавче провадження та заходи примусових дій щодо активів боржника з метою погашення заборгованості по заробітній платі перед робітниками підприємства. Законодавець захистив права робітників від протиправних дій та свавілля керівників та власників підприємств, які поступово доводять підприємства до банкрутства, а людей до зубожіння через багатомісячні невиплати заробітної плати. На виконанні у головного державного виконавця ВПВР є зведене ВП №47533673 стосовно стягнення з боржника більш як 15 млн. грн. в тому числі і виконавчі документи про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2691397,02грн. Після винесення ухвали суду від 13.10.2016р. про застосування заходів для збереження майна боржника, майно товариства а саме (відсів фракції 0-5), на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. було передане на відповідальне зберігання керівнику боржника - ОСОБА_9, проте, скаржник зазначає, що це зовсім не свідчить про зупинення виконавчих дій, чи припинення виконавчого провадження. Суд, скасувавши арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління майно товариства (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови від 09.11.2016р. головного державного виконавця, грубо порушив приписи частини 5 статті 19 Закону про банкрутство, та фактично унеможливив подальше стягнення за зведеним ВП №47533673 стосовно заборгованості по заробітній платі в сумі 2691397,02грн. Оскаржуваною ухвалою суд також порушив процесуальні норми ГПК України та Закону про банкрутство не визначивши процесуальні права та обовязки особи в справі про банкрутство, зобовязав громадянина ОСОБА_9 фактично виконувати обовязки та функції держави в особі ВДВС в справі про банкрутство, щодо погашення вимог по заробітній платі робітників боржника. Ухвала суду вмотивована, крім турботою про виплату заробітної плати, сподіванням на відновлення господарської діяльності боржника. ОСОБА_10, розпорядником майна, за наслідками вивчення господарсько-фінансового стану боржника, не наведено достатніх доказів про можливість відновлення роботи підприємства. Формальні, нічим не підкріплені, твердження про таке відновлення не можуть бути покладені в основу висновку про необхідність скасування обмежень та арештів майна боржника. Апелянт зазначає, що боржник третій рік не проводить господарської діяльності, відключені енергоносії та системи водовідведення, розкомплектовані та викрадені основні засоби, звільнені працівники, постійно росте борг за обовязковими платежами.

В поясненнях та уточненнях до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. апелянт - ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. у даній справі частково, в частині звільнення з під арешту та реалізації майна боржника; відмовити у задоволенні клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі. Скаржник зазначає, що як видно з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, задоволення клопотання щодо погашення заборгованості по заробітній платі стосується саме тих вимог по заробітній платі, які виникли до порушення справи про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат", стосовно яких є рішення судів та відкриті виконавчі провадження, а кредитори, на користь кого декларувалось погашення заборгованості, це фізичні особи - що за своїм процесуальним положенням є конкурсними кредиторами в силу статті 1 Закону про банкрутство і мають бути спочатку віднесені до конкурсних кредиторів в затвердженому судом реєстрі вимог кредиторів, і тільки згодом повинні відбуватись процедури погашення таких вимог на підставі та в спосіб визначений Законом. Ухвалою від 10.10.2016р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалу не відмінено та не скасовано. Пунктом 5 статті 19 Закону про банкрутство передбачено, що дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нараховані на ці суми страхових внесків. Тобто, Закон передбачив при запровадженні мораторію на задоволення вимог кредиторів, можливість виплачувати заробітну плату, а не погашати вимоги по заробітній платі попередніх періодів, що виникли до порушення справи про банкрутство. Скаржник зазначає, що тлумачення терміну "виплата заробітної плати" дає ЗУ "Про оплату праці", а саме стаття 24 Закону, регламентує оплату праці. Виходячи з вимоги даної норми, йдеться саме про поточні виплати підприємством-боржником своїх зобовязань з виплати заробітної плати, і саме на ці вимоги не розповсюджується мораторій. Отже оскаржуваною ухвалою від 03.03.2017р., вимоги конкурсних кредиторів - фізичних осіб щодо заборгованості по заробітній платі, підтверджені рішеннями судів та виконавчими документами, фактично визнані поточними вимогами по заробітній платі, стосовно цих вимог скасовані заходи забезпечення та дозволена реалізація майна боржника для задоволення саме цієї категорії конкурсних кредиторів, без затвердження реєстру вимог, без дотримання правил черговості погашення вимог та в порушення прав інших кредиторів на справедливе погашення своїх вимог. На думку кредитора, задоволення вимог конкурсних кредиторів (в даному випадку борги перед фізичними особами, які виникли до порушення справи про банкрутство) повинно здійснюватися у порядку, визначеному або планом санації, або в порядку встановленому статті 45 Закону про банкрутство за кошти, одержані від продажу майна банкрута. Закон допускає у процедурі розпорядження майном, задоволення вимог кредиторів одночасне, тобто всіх кредиторів у справі, на що дія мораторію не поширюється (абзац 2 частини 5 статті 19 3акону), але для цього потрібно сформувати реєстр вимог кредиторів та мати достатньо активів боржника для задоволення всіх кредиторів. Це положення деталізовано також і в частині 9 статті 23 Закону. Закон допускає в процедурі розпорядження майном задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які не поширюється дія мораторію (частина 6 статті 19 Закону), тобто поточні вимоги. ОСОБА_10, в процедурі розпорядження майном, не допускає вибіркове задоволення вимог окремої черги чи категорії конкурсних кредиторів, визначених особисто арбітражним керуючим чи судом. Закон визначає порядок проведення аукціону, строк та час його проведення, порядок визначення початкової вартості майна, порядок оголошення про проведення аукціону на веб-сайті, порядок допуску до аукціону, визначення переможця та порядок сплати ціни майна. Натомість, нехтуючи приписами Закону, суд на свій розсуд визначив ціну майна, унеможливив конкурентний спосіб продажу, зобовязав в одноособовому порядку продаж майна саме керівником боржника, який до того ж є ще й заінтересованою особою стосовно боржника. На підставі оспорюваної ухвали від 03.03.2017р., боржник, в особі директора ПАТ "Полонський гірничий комбінат" активно розпочав продаж майна боржника, під гаслом відновлення господарської діяльності. Свідомо, чи не свідомо, проте за наявності грубих порушень Закону, низької професійної чи правової культури, з порушенням основних обовязків, визначених статтею 98 Закону про банкрутство, саме з ініціативи арбітражного керуючого ОСОБА_3, здійснюється небачена маніпуляція нормами та приписами Закону про банкрутство порушуються права.

Боржником ПАТ "Полонський гірничий комбінат" подано відзив на апеляційні скарги Відділу державної виконавчої служби та кредитора ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" згідно якого він просить суд припинити провадження за апеляційними скаргами Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та ініціюючого кредитора ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" на ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р. у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, з підстав, викладених у відзиві. Також боржник зазначив, що якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку про розгляд апеляційних скарг по суті, просить відмовити у їх задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна) ОСОБА_8 також подав відзив на апеляційні скарги Відділу державної виконавчої служби та кредитора ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс", в якому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та ТОВ "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" на ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р., а ухвалу - залишити в силі, з підстав викладених у відзиві.

18.05.2017р. (електронною поштою) та 22.05.2017р. (поштовим звязком) до апеляційного суду від апелянта Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області надійшло клопотання.

У клопотанні скаржник зазначає, що ним було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р. у даній справі. При направленні апеляційної скарги судовий збір не сплачувався. Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.03.2017р. апеляційну скаргу Відділу прийнято до провадження та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. Скаржник зазначає, що на даний час, кошти для оплати судового збору відсутні та відсутня інформація про їх надходження в подальшому. Враховуючи відсутність коштів для оплати судового збору за подачу апеляційної скарги та необхідності усунення недоліків апеляційної скарги, керуючись статтею 22 ГПК України, статтею 18 ЗУ "Про виконавче провадження" апелянт просить суд залишити апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р. вих№996 на ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16 без розгляду та направити її на доопрацювання.

За результатами розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні 23.05.2017р., суд апеляційної інстанції відхилив подане скаржником клопотання, з урахуванням наступного.

Виходячи зі змісту поданого апелянтом клопотання, останній просить, у звязку з не сплатою судового збору та не поданням відповідних доказів до суду залишити апеляційну скаргу без розгляду підставі статті 81 ГПК України

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. із подальшими змінами та доповненнями, розяснено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності, зокрема, таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.03.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та відстрочено Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Одночасно, даною ухвалою зупинено апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою до повернення із Вищого господарського суду України матеріалів даної справи №924/881/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. у даній справі поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р.; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.05.2017р. об 11:00год.

Згідно вказаних ухвал Рівненського апеляційного господарського суду, судом апеляційної інстанції скаржнику відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, при цьому, суд не зобовязував апелянта подати відповідні докази сплати у певний строк; явка представника скаржника у судове засідання обовязковою не визнавалася.

Таким чином, наведені обставини, не тягнуть за собою правових наслідків у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України, оскільки виходячи зі змісту ухвал апеляційного суду у даній справі щодо розгляду апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, відповідних доказів щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги у скаржника судом не витребовувалося.

При цьому, згідно розяснень пункту 3.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВГСУ від 16.12.2015 р. №2) якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Враховуючи наведені обставини, норми ГПК України та зміст поданого апелянтом клопотання апеляційний господарський суд приходить до висновку про можливість розгляду по суті апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р. вих№996 на ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2017р. у даній справі апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р. та кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" від 13.03.2017р. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16 об'єднано в одне провадження для їх спільного розгляду.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення директора та представника ініціюючого кредитора, арбітражного керуючого (розпорядника майна) боржника та представника боржника у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що ухвалу господарського Хмельницької області від 03.03.2017р. у даній справі слід скасувати в частині задоволення клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - ОСОБА_10 про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.09.2016р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс", м.Шепетівка, Хмельницької області про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул.Академіка Герасимчука, 190-б (), визнано вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Шепетівський гранкарєр "Пронекс", м. Шепетівка, до боржника в сумі 10236887,00грн., введено процедуру розпорядженням майном боржника на строк 115 календарних днів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, призначено попереднє засідання суду у справі №924/881/16.

Даною ухвалою суду введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави ПАТ "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області.

Оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство боржника оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) 11.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. задоволено клопотання розпорядника майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" про застосування заходів для збереження майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" по справі №924/881/16 та зупинено реалізацію майна ПАТ "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190-б () у виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП № 47533673 та накладено арешт на все майно ПАТ "Полонський гірничий комбінат" в тому числі, яке перебуває на реалізації відповідно до виконавчих провадженнях: ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454; ВП №47533673 (а.с. 182-183, т.1).

Департамент ДВС Міністерства юстиції України в апеляційному порядку оскаржив вказану ухвалу суду першої інстанції у даній справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. у справі №924/881/16 припинено (а.с. 48-51, т. 2).

В подальшому, у звязку із оскарження вказаних судових рішень, матеріали даної справи як судом першої інстанції так і судом другої інстанції направлялися до суду касаційної інстанції.

Із матеріалів судової справи №924/881/16 (яка судом першої інстанції надіслана до Рівненського апеляційного господарського суду у повному обсязі) вбачається, що 20 грудня 2016 року на адресу господарського суду Хмельницької області суду по справі №924/881/16 від розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 надійшло клопотання від 19.12.2016р. щодо виконання вимог, на які не розповсюджується дія мораторію (про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат) (а.с. 143, т. 5).

У звязку із відсутністю матеріалів справи №924/881/16 вказане клопотання не розглядалося судом першої інстанції.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.02.2017р. у даній справі касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України №924/881/16 від 12.12.2016р. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. та ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. у справі №924/881/16 повернуто заявнику (а.с. 165-170, т. 5), а матеріали судової справи повернуто до суду першої інстанції.

01.03.2017р. матеріали даної справи №924/881/16 надійшли до господарського суду Хмельницької області (а.с. 199, т. 5).

02 березня 2017 року розпорядник майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 подав суду клопотання від 01.03.2017р. про призначення негайного розгляду питання погашення вимог, на які не розповсюджується дія мораторію (продовження строків процедури розпорядження майном та повноважень розпорядника майна, а також доповнення до клопотання про зняття арештів з майна боржника) (а.с. 236-240, т. 5).

Таким чином 03.03.2017р. господарським судом Хмельницької області одночасно (в одному судовому засіданні) розглянуто подані розпорядником майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" клопотання від 19.12.2016р. та від 01.03.2017р., (а.с. 28-31, т.6). Розгляд вказаних клопотань відбувся без виклику сторін.

Обґрунтовуючи подане 20.12.2016р. клопотання (датоване 19.12.16р.) щодо виконання вимог, на які не розповсюджується дія мораторію (про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат), розпорядник майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" зазначає, що усе майно боржника, яке перебувало на зберіганні в уповноважених органами ДВС осіб, було 09.11.2016р. передано керівнику. Так, зокрема, було передано 456 484 т. відсіву, який органи державної виконавчої служби виставляли на торги в рахунок погашення вимог по заробітній платі. За даними виконавчих проваджень заборгованість по заробітній платі не погашена і становить 2 691 397,02грн., при тому, що реалізація відсіву навіть за ціною 17 грн./т, що була початковою на торгах у виконавчих провадженнях, дозволяє повністю погасити ці вимоги. Зазначає, що під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною 5 статті 19 Закону про банкрутство не поширюється дія мораторію. В клопотанні просить суд звільнити з під арешту частину товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат.

Згідно клопотання (02.03.2017р.) про призначення негайного розгляду питання погашення вимог, на які не розповсюджується дія мораторію (продовження строків процедури розпорядження майном та повноважень розпорядника майна, а також доповнення до клопотання про зняття арештів з майна боржника), розпорядник майна боржника просить суд: 1) продовжити строк розпорядження майном на чотири місяці; 2) скасувати арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6; 3) скасувати арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства за актами передачі майна на відповідальне зберігання на підставі постанов від 04.11.2016р. про зміну зберігача арештованого майна державного виконавця ВПВР Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (ВП №47758698; ВП №47759512; ВП №47759234; ВП №47759454); 4) скасувати арешти коштів боржника - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () на рахунках, що знаходяться у Хмельницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк", у філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та у філії Хмельницьке обласне управління ПАТ "А-Банк". Також просить скасувати арешти, що введені на підставі ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р.

Подане клопотання з доповненням до нього, розпорядник майна обґрунтовує тим, що оскарження Департаментом ДВС Міністерства юстиції України ухвали суду від 13.10.2016р., на його думку, є не що інше як зловживанням своїми процесуальними правами, що вже призвело та в майбутньому призведе до навмисного затягування вирішення невідкладних питань у справі про банкрутство, оскільки направлення матеріалів справи до відповідних інстанцій унеможливило її розгляд по суті в суді першої інстанції.

Зазначає, що на виконання ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.10.2016р. про вжиття заходів для збереження майна, органи ДВС передали майно керівнику боржника, проте це майно є арештованим і проводити господарську діяльність боржник з огляду на ці обмеження не може.

Постановою про передачу майна іншому зберігачу головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6 від 09.11.2016р., керівнику боржника було передано арештоване державним виконавцем майно по зведеному виконавчому провадженню, а саме: 258 700 м. куб. відсіву фракції 0-5, плити огороджувальні ПО-4 довжиною 4м. в кількості 41 шт., плити огороджувальні ПО-2 довжиною 2м. в кількості 46 шт., плити дорожні довжиною 6м. (огорожа біля гаражів) в кількості 63 шт., блоки ФБС-24-5-6 кількості 3 шт., плити огорожі фасадні довжиною 2,5 м. з прорізями (отворами) - 39 шт., плити огороджувальні суцільні 59 шт., ворота металеві. 09.11.2016р. керівник боржника прийняв це майно за актом про передачу майна іншому зберігачу.

Також, згідно постанов від 04.11.2016р. про зміну зберігача арештованого майна державного виконавця ВПВР Департамент ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454) було передано на відповідальне майно, що було арештовано у відповідних виконавчих провадженнях. 09.11.2016р. керівник боржника також прийняв це майно за чотирма актами передачі майна на відповідальне зберігання.

Розпорядник майна також звертає увагу на те, що постановою про арешт коштів боржника від 03.07.2013р. Державного виконавця ВДВС Полонського районного управління юстиції ОСОБА_11 було накладено арешт на кошти боржника на рахунках у Хмельницькій філії ПАТ КБ Приватбанк МФО 315405 (№2004; №2001; №2002; №2005).

Постановою від 18.07.2013р. було накладено арешт на кошти боржника на рахунках у Філія Хмельницьке обласне управління АТ Ощадбанк МФО 315784 (№2300; №2300; №2300; №2300; №2300; №2300).

Постановами від 15.05.2014.; 23.06.2014. було накладено арешт на кошти боржника на рахунках у Філія Хмельницьке обласне управління ПАТ "А-Банк", МФО 307770 (№3505; №6724; №9625; №9112; №8687; №3318; №7949; №7262).

На думку розпорядника майна ОСОБА_3 вказані арешти та обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника, відновленню його платоспроможності, оскільки його господарська діяльність є заблокованою.

Так, неможливість переробки та реалізації готової продукції (відсіву та щебеню) унеможливлює будь-які надходження коштів, які є вкрай необхідними для забезпечення ведення поточної діяльності, зокрема, виплату поточних заробітних плат працівникам підприємства та сплату податків і зборів, оплату електроенергії, забезпечення охорони майна. Окрім того, неможливість реалізації готової продукції та використання відповідних обігових коштів унеможливлює проведення належної та якісної інвентаризації майна, його оцінки та аналізу фінансово-господарського стану боржника.

Тому, з врахуванням приписів статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна боржника вважає, що зняття арештів та інших обмежень з майна боржника є виправданим та таким, що узгоджується із вимогами Закону.

Зважаючи, що виконавчі провадження в частині вимог, на які не поширюється дія мораторію, не зупинені, тому відповідний державний виконавець не позбавлений можливості повторно накласти такі арешти, що зумовить блокування будь-якої діяльності, та знівелює факт скасування цих арештів судом, оскільки таке скасування не призведе до визначеної законом мети.

З огляду на це, є обґрунтованим, у разі зняття арештів судом, заборонити будь-яким особам шляхом введення обмежень перешкоджати такій господарській діяльності боржника.

Також, розпорядник майна зазначає, що зазначені арешти та обмеження унеможливлюють погашення боржником вимог по заробітній платі, рішення по виплаті яких органами ДВС так і не були виконані внаслідок неможливості останніх реалізувати готову продукцію боржника. При цьому, просить суд врахувати, що ця неможливість обумовлена, зокрема і обєктивними чинниками. Так, продукція має родовий характер, значні її обсяги, а реалізація передбачає низку технологічних процесів (навантаження, організація збереження, заміри, зважування), забезпечити виконання яких можливе або самим боржником, або іншою подібною організацією, що може забезпечити такі технологічні процеси із дотриманням відповідних правил техніки безпеки.

Враховуючи зазначені технологічні особливості реалізації готової гірничої продукції та той факт, що органами виконання рішень ця продукція досить тривалий час так і не була реалізована, зважаючи на право боржника погасити вимоги, на які не розповсюджується дія мораторію, запобігаючи соціальній напруженості, що повязана із тривалою невиплатою заробітних плат, - зняття арештів та обмежень із товарної продукції, та рахунків, зокрема і для погашення боржником таких вимог самостійно, на думку розпорядника майна є виправданим та обґрунтованим.

При цьому, у клопотанні розпорядником майна також наведено перелік обставин, які на його думку зумовлюють негайне вирішення питань арештів та обмежень у даній справі.

За результатами розгляду 03.03.2017р. вказаних клопотань розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" від 19.12.2016р. та від 01.03.2017р. господарським судом Хмельницької області серед іншого вирішено:

- клопотання розпорядника майна боржника про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень, по справі №924/881/16 задоволити частково;

- скасувати арешти, та інші обмеження, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016 р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6;

- скасувати арешти коштів боржника - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () на рахунках, що знаходяться у Хмельницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк", у філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та у філії Хмельницьке обласне управління ПАТ "А-Банк";

Також, оскаржуваною ухвалою від 03.03.2017р. судом першої інстанції:

- вирішено, що повторне накладення інших арештів, що стосується даного майна та коштів, не допускається та може здійснюватися лише за ухвалою суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат";

- зобовязано голову правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5, в разі реалізації готової гірничої продукції, здійснювати її за ринковими цінами на аналогічну продукцію в даному регіоні та не нижче ціни, за якою вона виставлялася на останній аукціон органом ДВС або організатором торгів під час виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати до дати порушення провадження у даній справі про банкрутство з урахуванням останньої експертної оцінки на таке майно, здійсненої у такому обєднаному виконавчому провадженні. ОСОБА_6 отримані за реалізовану продукцію в першу чергу спрямовувати на погашення заборгованості по заробітній платі в порядку черговості з урахуванням необхідних розумних та справедливих поточних витрат (поточна заробітна плата, витрати на охорону майна боржника, поточні нарахування до бюджету та державних позабюджетних фондів, тощо).

- вирішено здійснювати реалізацію готової гірничої продукції за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3;

- зобов'язано керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 всі видаткові операції по банківських розрахунках (право другого підпису) в обов'язковому порядку узгоджувати та здійснювати з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 (з дня набрання законної сили цією ухвалою та списання коштів з рахунків є чинними за наявності одночасно двох підписів - голови правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та розпорядника майна боржника ОСОБА_3Ю.);

- зобовязано голову правління керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 щомісячно подавати до господарського суду звіти про обсяги реалізованої продукції, надходження грошових коштів та їх витрати.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками та ухвалою суду першої інстанції від 03.03.2017р. у наведеній частині, виходячи з наступного.

12.09.2016 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла заява від товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Полонський гірничий комбінат».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.16р. визначено склад суду головуючий суддя Радченя Д.І. (а.с.44, т.І).

Головуючим суддею 13.09.16р. вчинено запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого (а.с.50, т.І).

Цією ж датою була сформована Довідка щодо неможливості автоматизованого відбору кандидатури арбітражного керуючого, оскільки не знайдено жодної кандидатури арбітражного керуючого за умовами, вказаними в Запиті (а.с.51, т.І).

14.09.16р. головуючим суддею вчинено запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого з іншими критеріями (а.с.52, т.І), однак і у цьому випадку безрезультатно - Довідка щодо неможливості автоматизованого відбору кандидатури арбітражного керуючого (а.с.53, т.І) не знайдено жодної кандидатури арбітражного керуючого за умовами, вказаними в Запиті.

15.09.16р. вчинено повторний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого (а.с.54, т.І) із негативним результатом причина та ж (а.с.55, т.І).

І лише на другий повторний запит від 15.09.16р. (а.с.56, т.І) визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_3 (а.с.57, т.І), що підтверджується Довідкою щодо кандидатури арбітражного керуючого (повторно).

Ухвалою від 16.09.16р. прийнято до розгляду заяву ТОВ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства „Полонський гірничий комбінат". Розгляд заяви призначено у підготовчому засіданні на 26 вересня 2016р. Зобовязано арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 169 від 09.02.2013 протягом трьох днів з дня отримання ухвали про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, до дати проведення підготовчого засідання, надати господарському суду заяву про згоду стати розпорядником майна у справі №924/881/16 про визнання банкрутом публічного акціонерного товариства „Полонський гірничий комбінат" (м.Полонне, Хмельницької області, код 05471879) на паперовому носії та/або в електронній формі на адресу електронної пошти, з якої він отримав відповідну ухвалу.

Така заява арбітражним керуючим ОСОБА_3 була подана 19.09.16р. (а.с.68, т.І).

У звязку із поданими клопотаннями ініціюючого кредитора та боржника про відкладення підготовчого засідання у справі про банкрутство боржника, його розгляд було перенесено на 10.10.16р. (а.с.80-81, т.І).

Як зазначалося вище у даній постанові, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м.Полонне, Хмельницької області (а.с.144-146, т.І).

Цією ж ухвалою призначено розпорядником майна боржника, арбітражного керуючого ОСОБА_3, кандидатура якого була визначена автоматизованою системою, а також:

- визнано вимоги ініціюючого кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівський гранкарєр „Пронекс до боржника - публічного акціонерного товариства „Полонський гірничий комбінат в сумі 10236887,00 грн.;

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - публічного акціонерного товариства „Полонський гірничий комбінат;

- введено процедуру розпорядженням майном боржника - ПАТ „Полонський гірничий комбінат на строк 115 календарних днів;

- прийнято рішення про оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - публічного акціонерного товариства „Полонський гірничий комбінат м.Полонне, Хмельницької області, вул.Академіка Герасимчука, 190-б ();

- в задоволенні заяв арбітражних керуючих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про участь у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ „Полонський гірничий комбінат відмовлено;

- встановлено арбітражному керуючому ОСОБА_3 оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна;

- вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави ПАТ „Полонський гірничий комбінат;

- покладено на боржника - ПАТ „Полонський гірничий комбінат обов'язок по відшкодуванню ТОВ „Шепетівський гранкарєр „Пронекс 13780,00грн. - витрат по сплаті судового збору за подання заяви про порушення справи про банкрутство.

ПАТ „Полонський гірничий комбінат оскаржило ухвалу господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р.

За змістом статті 12 Господарського процесуального кодексу України, статтею 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарські суди розглядають справи про банкрутство за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Статтею 22 Закону про банкрутство встановлено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону про банкрутство, розпорядник майна зобов'язаний розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; надавати державному органу з питань банкрутства відомості, необхідні для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено справу про банкрутство; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість; брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Пунктом 2 статті 22 Закону про банкрутство визначено, що процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто пятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

18.10.2016р. матеріали справи №924/881/16, в зв'язку з поданням ПАТ "Полонська гірнича компанія" на ухвалу суду від 10.10.2016р. про порушення провадження у справі про банкрутство, а Департаментом ДВС України Міністерства юстиції України - апеляційної скарги на ухвалу господарського суду області від 13.10.2016р. про накладення арешту на майно боржника, було надіслано до Рівненського апеляційного господарського суду, які у подальшому після апеляційного розгляду були скеровані до суду касаційної інстанції.

Матеріали справи повернуті до місцевого господарського суду 01.03.2017р.

Строк процедури розпорядженням майном боржника, який було введено ухвалою господарського суду від 10.10.2016р. закінчився 02.02.2017року.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку за необхідне продовжити процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ОСОБА_3 у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на чотири місяці.

Ні боржник, ні ініціюючий кредитор в цій частині ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03.03.17р. не оскаржили.

Згідно частини 4 статті 22 Закону про банкрутство передбачено, що розпорядник майна несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України.

Частина 8 статті 22 Закону про банкрутство передбачає, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо: відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб; одержання та видачі позик (кредитів), надання поруки, гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладання інших значних правочинів (договорів).

Частина 9 цієї ж статті Закону про банкрутство передбачає, що розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Законом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном стосовно зміни організаційно-правової форми боржника.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.10.2016р. у даній справі введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави публічного акціонерного товариства "Полонський гірничий комбінат" м. Полонне, Хмельницької області, вул.Академіка Герасимчука, 190-б ().

Відповідно до частини 3 статті 19 вказаного Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Згідно абзацу 2 частини 6 статті 19 Закону про банкрутство задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Частиною 15 статті 16 Закону про банкрутство передбачено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Статтею 66 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову.

Згідно частини 7 статті 22 Закону про банкрутство, господарський суд за заявою розпорядника майна скасовує арешти з майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

Абзацом 3 пункту 17 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про ОСОБА_10 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" розяснено, господарський суд за заявою розпорядника майна може скасувати арешти майна боржника та інші обмеження щодо розпорядження його майном незалежно від суб'єкта їх накладення, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника або відновленню його платоспроможності.

Отже, зняття арештів та інших обмежень з майна боржника є виправданим та таким, що узгоджується із вимогами Закону.

Із наданих суду матеріалів та поданого клопотання не вбачається, що арешти на основні засоби та нерухоме майно, які накладені у виконавчих провадженнях Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454) перешкоджають господарській діяльності, а враховуючи, що наразі не вбачається необхідність їх реалізації - зняття таких арештів є передчасним.

Вирішуючи питання щодо зняття арештів з готової продукції для її реалізації, суд прийшов до висновку про обмеження її мінімальної вартості, мотивувавши його (висновок) тим, що існує судова процедура розпорядження майном (забезпечення виконання судових рішень на погашення заробітної плати). При цьому має враховуватись такий критерій, як собівартість продукції.

А відтак, реалізація готової гірничої продукції має здійснюватися за ринковими цінами на аналогічну продукцію в даному регіоні та не нижче ціни, за якою вона виставлялася на останній аукціон органом ДВС або організатором торгів під час виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати до дати порушення провадження у даній справі про банкрутство з урахуванням останньої експертної оцінки на таке майно, здійсненої у такому обєднаному виконавчому провадженні.

В даному випадку обовязковою умовою має бути письмове погодження з розпорядником майна (арбітражним керуючим) боржника, де кошти отримані за реалізовану продукцію в першу чергу мають бути спрямовані на погашення заборгованості по заробітній платі в порядку черговості з урахуванням необхідних розумних та справедливих поточних витрат (поточна заробітна плата, витрати на охорону майна, витрат на реалізацію продукції, поточних нарахувань до бюджету та інших державних та інших позабюджетних фондів, тощо).

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, оскільки жодних економічних розрахунків, як і інвентаризаційного акту, у якому зазначається вид та кількість готової гірничої продукції розпорядник майна до поданих клопотань не додає.

У суді апеляційної інстанції зясовано, що під «готовою гірничою продукцією» мається на увазі відсів, як похідний (залишковий) продукт від дроблення валунів та каменю гранітних чи базальтових порід на щебінь різної фракції, або спеціально виготовлений.

Як зазначив арбітражний керуючий ОСОБА_14 все майно було передано іншому зберігачу (юридичній особі), у тому числі і відсів у кількості біля 1млн. тонн. Така кількість прослідковується із постанови ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6 від 05.04.16р. (а.с.27, т.ІІІ). Однак у подальшому боржнику було повернуто значно менша його кількість.

За поясненням представника боржника було відсіву біля 800000 тон, однак його доля невідома. Реалізовано органом ДВС лише 100 тон і то в рахунок погашення боргу.

А згідно із актом від 03.11.16р. ТОВ «Геотехпромпроект» виконаних маркшейдерських робіт засвідчується інша кількість готової гірничої продукції - 258700м3, що приблизно становить 362000тон.

Представник апелянта ОСОБА_1 зазначив, що є ще інша кількість готової гірничої продукції, яка передана звільненим працівникам боржника в рахунок виплати боргу по заробітній платі, у тому числі і за виконавчими документами судів. За його даними кількість такої готової гірничої продукції становить понад 200000тон.

У даному випадку резолютивна частина оспорюваної ухвали стосується кількості відсіву, який зазначений у акті від 09.11.16р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.16р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6 (а.с.241-242, т.5). Згідно із вказаними актом та постановою ця кількість становить 258700м3, що співпадає із кількістю, яка зазначена у акті від 03.11.16р. ТОВ «Геотехпромпроект».

Таким чином має місце значна розбіжність у кількості відсіву (фракція 0-5), що унеможливлює здійснення реальної оцінки готової гірничої продукції з метою її подальшої реалізації та отримання коштів для подальшого задоволення кредиторських вимог без здійснення інвентаризації.

Встановивши мінімальне цінове обмеження без проведеної оцінки, без будь-якого економічного обґрунтування та розрахунку (як мінімум хоча б у межах 258700м3), суд позбавив можливості розпорядника майна та боржника здійснити реалізацію готової гірничої за ціною нижче ринкової ціни на аналогічну продукцію в даному регіоні та не нижче ціни, за якою вона виставлялася на останній аукціон органом ДВС або організатором торгів під час виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати до дати порушення провадження у даній справі про банкрутство.

Зазначаючи у резолютивній частині механізм реалізації готової гірничої продукції, суд першої інстанції здійснив деталізацію повноважень як розпорядника майна так і виконавчого органу боржника, додатково визначивши для них обовязки, які Законом про банкрутство врегульовані іншим чином (ст.ст. 22 Закону).

Поряд з тим норми пункту 7 статті 22 Закону про банкрутство надають право господарському суду за заявою розпорядника майна скасовувати арешти з майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

При цьому розпорядник майна має обґрунтувати, яка господарська діяльність здійснюється і які перешкоди такій господарській діяльності вчиняються накладеним арештом чи іншим обмеженням.

Як зясовано судом апеляційної інстанції, боржник самостійно не здійснює жодної господарської діяльності, оскільки на підприємстві працюють три особи (директор, бухгалтер, особа, відповідальна за розвантажувальні та навантажувальні роботи), відключена електроенергія, розукомплектована техніка, машини та механізми, затоплений водою власне карєр.

Будь-яка діяльність здійснюється на підставі цивільно-правових угод як з фізичними так і юридичними особами.

Розпорядником майна та представником боржника не доведено, що на день постановлення оспорюваної ухвали мало місце здійснення ПАТ «Полонський гірничий комбінат» господарської діяльності відповідно до статуту та присвоєних кодів економічної діяльності.

Здійснення лише реалізації накопиченої готової гірничої продукції (без її належної інвентаризації, з урахуванням частини передачі в порядку погашення заборгованості) не може свідчити про здійснення господарської діяльності в межах отриманого спеціального дозволу на користування надрами.

Зясовуючи наявність спеціального дозволу на користування надрами, представник боржника зазначив, що на даний момент такого дозволу не має.

Таким чином, судом першої інстанції передчасно скасовано накладені арешти і інші обмеження на підприємстві боржника, яке самостійно не здійснює господарську діяльність.

Щодо розгляду клопотань арбітражного керуючого розпорядника майна ОСОБА_3 без виклику сторін та розпорядника майна боржника.

Суд першої інстанції, із посиланням на те, що попереднє судове засідання так і не відбулось через неодноразове надіслання матеріалів справи до вищих судових інстанцій через апеляційне та касаційне оскарження процесуальних документів, як учасниками, так і не учасниками цього провадження, а питання невиплати заробітної плати на підприємстві має тривалу історію що, в свою чергу створило соціальну напруженість, вирішення якої зумовлює застосування не лише правових форм, здійснив розгляд клопотань розпорядника майна не лише без виклику сторін та власне заявника, а взагалі - поза судовим засіданням.

Матеріали справи не містять протоколу судового засідання від 03.03.17р.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвала господарського суду Хмельницької області від 03.03.2017р. у справі №924/881/16 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає частковому скасуванню.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення (ухвали) місцевого господарського суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (пункт 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України).

Отже, апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.2017р. та кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" від 13.03.2017р. слід задоволити, ухвалу господарського суду першої інстанції від 03.03.2017р. - скасувати в частині задоволення клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень.

В решті оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.03.2017р. у даній справі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у даній справі.

Станом на момент розгляду даної апеляційної скарги у судовому засіданні 23.05.2017р. відповідних доказів, які б підтверджували сплату апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції скаржником не надано; у клопотанні апелянт повідомив про відсутність відповідних коштів для сплати судового збору.

Представник відділу ДВС у судове засідання 23.05.2017р. не зявився.

Як уже зазначалося, підпунктом 3.3 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" з подальшими змінами та доповненнями, визначено, якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

У судовому засіданні 23.05.2017р. Рівненським апеляційним господарським судом прийнято відповідне судове рішення у даній справі, оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення, зокрема, судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно частини 3 статті 368 ЦПК України, частини 3 статті 258 КАСУ, частини 1 статті 116 ГПК України виконавчі документи про стягнення судового збору надсилаються судом до органів державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи вбачається, що заявником апеляційної скарги є Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_15 - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, який діє на підставі довіреності №021-20/17/24 від 04.01.2017р. Довіреність уповноваженому представнику видана Головним територіальним управлінням юстиції у Хмельницькій області Міністерства юстиції України на представлення інтересів територіального управління.

З урахуванням наведеного, за результатами розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що несплачену суму судового збору у розмірі 1600грн. за подання апеляційної скарги слід стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)").

Керуючись Законом України "Про судовий збір", статтями 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.03.17р. задоволити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар'єр "Пронекс" від 13.03.17р. задоволити частково.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 березня 2017 року у справі №924/881/16 скасувати в частині задоволення клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 про звільнення з під арешту частини товарної продукції боржника (відсів) для її реалізації в рахунок погашення вимог по заробітній платі та на покриття поточних витрат, та з врахуванням уточнень, по справі №924/881/16 щодо:

- скасування арештів, та інших обмежень, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства (відсів фракції 0-5) за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016 р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6;

- скасування арештів на кошти боржника - ПАТ "Полонський гірничий комбінат" () на рахунках:

у Хмельницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 315405 (№2004; №2001; №2002; №2005);

у Філії Хмельницьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 315784 (№2300; №2300; №2300; №2300; №2300; №2300);

у Філії Хмельницьке обласне управління ПАТ "А-Банк" МФО 307770 (№3505; №6724; №9625; №9112; №8687; №3318; №7949; №7262)

Прийняти в цій частині нове рішення, яким клопотання розпорядника майна боржника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_3 від 19.12.16р. та від 01.03.17р. задоволити частково.

Скасувати ухвалу в частині:

- Повторне накладення інших арештів, що стосується даного майна та коштів, не допускається та може здійснюватися лише за ухвалою суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат".

- Зобовязати голову правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5, в разі реалізації готової гірничої продукції, здійснювати її за ринковими цінами на аналогічну продукцію в даному регіоні та не нижче ціни, за якою вона виставлялася на останній аукціон органом ДВС або організатором торгів під час виконання судових рішень щодо стягнення заробітної плати до дати порушення провадження у даній справі про банкрутство з урахуванням останньої експертної оцінки на таке майно, здійсненої у такому обєднаному виконавчому провадженні. ОСОБА_6 отримані за реалізовану продукцію в першу чергу спрямовувати на погашення заборгованості по заробітній платі в порядку черговості з урахуванням необхідних розумних та справедливих поточних витрат (поточна заробітна плата, витрати на охорону майна боржника, поточні нарахування до бюджету та державних позабюджетних фондів, тощо).

- Реалізацію готової гірничої продукції здійснювати за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3

- Зобов'язати керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 всі видаткові операції по банківських розрахунках (право другого підпису) в обов'язковому порядку узгоджувати та здійснювати з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 (з дня набрання законної сили цією ухвалою та списання коштів з рахунків є чинними за наявності одночасно двох підписів - голови правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та розпорядника майна боржника ОСОБА_3Ю.)

- Зобовязати голову правління керівника ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 за обовязкового письмового погодження з розпорядником майна боржника ОСОБА_3 щомісячно подавати до господарського суду звіти про обсяги реалізованої продукції, надходження грошових коштів та їх витрати.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 березня 2017 року у справі №924/881/16 в частині:

- Продовження процедури розпорядження майном та повноваження розпорядника майна ОСОБА_3 у справі №924/881/16 про банкрутство ПАТ "Полонський гірничий комбінат" на чотири місяці;

- відмови у скасуванні арештів, та інших обтяжень, що накладені на передане голові правління ПАТ "Полонський гірничий комбінат" ОСОБА_5 майно товариства за актами передачі майна на відповідальне зберігання на підставі постанов від 04.11.2016 р. про зміну зберігача арештованого майна державного виконавця ВПВР Департамент ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (ВП № 47758698; ВП № 47759512; ВП № 47759234; ВП № 47759454), а також, що стосується іншого майна за актом про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016 р. на підставі постанови про передачу майна іншому зберігачу від 09.11.2016 р. головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_6, окрім гірничої продукції

- залишити без змін.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2, ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1600 грн. (тисячу шістсот гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/881/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демянчук Ю.Г.