ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2017 Справа № 904/2255/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСНАФТА" в особі філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи", м. Кременчук

до Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу держпраці", м. Дніпро

про стягнення у розмірі 314 132, 22 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 140 від 23.12.2016;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» в особі Філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства «Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці» (далі Відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 314 132,22 грн., в тому числі 228 913,38 грн. пені, 76 690,24 грн. штрафу, та 8 529,60 грн. одержання Відповідачем суми, підстави отримання якої відпали (ст. 1212 ЦК України).

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконання з боку Відповідача своїх зобов'язань за договором про надання послуг № 05ЕХЗ-2015 від 24.12.2015 року.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

За змістом наданого суду відзиву на позовну заяву, Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що прострочення виконання певних етапів робіт за договором № 05ЕХЗ-2015 від 24.12.2015 року, було викликано несприятливими погодними умовами, про що Відповідач повідомляв на адресу Позивача, та пропонував перенести строки виконання, а також, обумовлено простроченням Замовника (Позивача), який в порушення взятих на себе зобов'язань не сприяв у наданні послуг шляхом проведення передбачених Технічними умовами земляних робіт.

В засіданні суду оголошувалася перерва з 17.05.2017 по 22.05.2017, згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 22.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 року між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг № 05ЕХЗ-2015, згідно умов якого Виконавець (Відповідач) зобов'язався у 2016 році надати Замовнику (Позивач) послуги з комплексного діагностичного обстеження протикорозійного захисту та корозійного стану лінійної частини (підземних комунікацій нафто перекачувальних станцій (НПС)) за лотом № 5 Комплексне діагностичне обстеження протикорозійного захисту та корозійного стану лінійної частини МН «Лисичанськ-Кременчук» 153-418 км., загальною довжиною 265 км., філії «ПДМН», а Замовник зобов'язався прийняти і оплатити такі Послуги (п. 1.1. Договору).

Відповідно до умов п. 1.2. Договору, найменування і обсяг Послуг визначено у календарному плані надання послуг Додаток 2 до цього Договору та Розрахунку ціни Додаток 3 до цього Договору.

Згідно п. 1.3. Договору, результатом надання послуг є технічний звіт, вимоги до якого встановлюються у Технічних вимогах до надання послуг Додаток № 1 до цього Договору.

Сума договору, з урахуванням зміни умов договору додатковою угодою № 1 від 18.01.2016 року, становить 1 104 104,40 грн.

Передбачені договором послуги виконавець зобов'язався виконати в строк, що не перевищує 4-х календарних місяців з 1 березня 2016 року. Зміст і терміни надання окремих етапів послуг визначається Календарним планом (п. 5.1 Договору).

Згідно умов п. 5.2. договору, початком надання послуг сторони визначили 1 березня 2016 року.

Додатком № 2 до Договору, який підписано з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 1, сторонами погоджено Календарний план надання послуг, згідно якого їх виконання поділено на три етапи:

перший етап збір та аналіз проектно-виконавчої та експлуатаційної документації по об'єкту, що обстежується; строк виконання - протягом одного календарного місця з дати початку надання послуг; результат - надання попереднього звіту з оформленням акта здачі-приймання наданих послуг;

другий етап виконання польових робіт; строк виконання протягом трьох календарних місяців з дати початку надання послуг; результат надання попереднього звіту з оформленням акту здачі-приймання наданих послуг;

треті етап камеральні роботи, обробка результатів польових робіт, складання технічного звіту; строк виконання протягом чотирьох календарних місяців із дати початку надання послуг; результат заключний акт здачі-приймання наданих послуг по об'єкту.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач зазначає, що Відповідач не виконав послуги за другим та третім етапами, що є підставою для покладення на нього відповідальності шляхом стягнення передбачених п. 7.2.1 Договору санкцій у вигляді пені та штрафу.

Згідно умов п. 7.2.1. договору, сторони погодили, що за невиконання або несвоєчасне виконання окремих етапів або Послуг в цілому Виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості невиконаних у встановлений строк послуг за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % простроченої вартості. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов'язання.

За підрахунками Позивача, розмір пені за прострочення виконання другого етапу надання послуг, вартість якого становить 983 925,60 грн., за період із 01.06.2016 по 29.12.2016 становить 208 592,23 грн. Розмір пені за прострочення виконання третього етапу, вартістю 111 649,20 грн., за період із 01.07.2016 року по 29.12.2016 року, становить 20 320,15 грн.

Таким чином, загальна сума пені, яка заявлена до стягнення у зв'язку з невиконанням Відповідачем окремих етапів, склала 228 9123,38 грн.

Крім того, зважаючи на те, що прострочення виконання зазначених етапів мало місце понад 30 днів, Позивач додатково нарахував штраф у розмірі 7% від вартості невиконаних етапів, сума якого склала 76 690,24 грн.

Суд здійснив перевірку правильності наданих Позивачем розрахунків, та дійшов висновку, що їх проведено арифметично вірно, з дотриманням умов договору та положень чинного законодавства.

З урахуванням наведених вище обставин, враховуючи відсутність доказів дотримання відповідачем умов договору в частині своєчасного виконання послуг за другим та третім етапами, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача в частині стягнення штрафних санкцій, є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім стягнення суми штрафних санкцій, Позивач вимагає стягнення з Відповідача суми грошових коштів у розмірі 8 529,60 грн., яка була сплачена Позивачем в якості оплати першого етапу надання послуг, що виконано Відповідачем в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої вимоги в зазначеній частині позову, Позивач посилається на приписи ст. 1212 ЦК України, яка в тому числі передбачає обов'язок особи повернути майно (кошти) у разі якщо підстава набуття такого майна відпала.

При цьому, Позивач зазначає, що зв'язку із невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань у визначені договором строки, 29.12.2016 року він відмовився від договору, про що письмово повідомив на адресу Відповідача, що свідчить про припинення існування підстави, за якою Відповідачем було отримано грошові кошту у розмірі 8 529,60 грн., та як наслідок, породжує обов'язок останнього повернути відповідне майно (грошові кошті) згідно ст. 1212 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в зазначеній частині вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З огляду на зміст наведеної статті, цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 у справі № 13/096-12.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Указаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

З огляду на викладене, враховуючи те, що між сторонами було укладено договір про надання послуг № 05ЕХЗ-2015 від 24.12.2015 року, а кошти, які Позивач просить стягнути з Відповідача, отримано останнім як оплата вартості послуг відповідно до умов вказаного договору, такі кошти набуті за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Посилання на необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України у зв'язку з тим, що підстава, на якій були набуті грошові кошти відпала внаслідок односторонньої відмови Позивача від договору, слід визнати помилковими, оскільки саме по собі відмова від договору не може бути підставою для застосування вищевказаної норми, так як за загальним правилом сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України). Указаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 17.06.2014 у справі № 13/096-12.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача пені у розмірі 228 912,38 грн. та штрафу у розмірі 76 690,24 грн., в решіт позовних вимог слід відмовити.

Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача з посиланням на те, що прострочення виконання робіт за договором було обумовлено несприятливими погодними умовами, а також простроченням Замовника (Позивача), який в порушення взятих на себе зобов'язань не сприяв у наданні послуг шляхом проведення земляних робіт.

При цьому, суд зауважує, що за наявності об'єктивних підстав для перенесення строків надання послуг, та за відсутності згоди Замовника (Позивача) на відповідну зміну умов договору, Відповідач мав право передати вирішення даного питання на розгляд суду, але відповідним правом не скористався, а отже, умови договору в частині строків надання послуг, мали виконуватися сторонами належним чином, відповідно до раніше погоджених умов, чого Відповідачем у справі не дотримано.

Щодо сприяння Замовника у надання послуг, слід зауважити, що виходячи зі змісту п.п. Ї) п. 5.3. Технічних вимог, земляні роботи (шурфи) мали виконуватися силами Замовника в місцях, визначених Виконавцем, тобто, виконання даних робіт, безпосередньо обумовлено вчиненням із боку Відповідача певних дій, а саме визначення місця їх проведення. При цьому, повідомлення про місця проведення земляних робіт, було здійснено Відповідачем лише 27.07.2016 року (а.с. 73), тобто через 27 днів після закінчення передбаченого п. 5.1 Договору строку виконання послуг, та відповідно після допущення Відповідачем прострочення виконання зобов'язання, яке є підставою для пред'явлення даного позову.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст. ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці» (49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 68, корп. 9 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, ) в особі Філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи» ПАТ «Укртранснафта» (39605, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Перемоги, 32/5, ) 228 912,38 грн. пені, 76 690,24 грн. штрафу, 4584,04 грн. витрат зі сплати судового збору, видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.05.2017

Суддя ОСОБА_2