ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 справа № 913/1384/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився, ОСОБА_4 за дов. б/н від 17.05.2017,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс", м. Київ,
на рішення Господарського суду Луганської області
від30.03.2017
у справі№ 913/1384/16 (суддя Драгнєвіч О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс", м. Київ,
до про та зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства "Сталь", м. Сєвєродонецьк Луганської області, зобов'язання повернути майно, Приватного акціонерного товариства "Сталь", м. Сєвєродонецьк Луганської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс", м. Київ,
прозобов'язання виконати умови договору

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» (далі ТОВ «Аурум Транс») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сталь» (далі ПАТ «Сталь») про зобовязання повернути майно (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).

У свою чергу, ПАТ «Сталь» звернулося до Господарського суду Луганської області із зустрічним позовом до ТОВ «Аурум Транс» про зобовязання виконати умови договору.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 30.03.2017 у справі № 913/1384/16 у задоволенні первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов задоволено у повному обсязі.

ТОВ «Аурум Транс», не погодившись з винесеним рішенням, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 30.03.2017 у справі № 913/1384/16 та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги за зустрічним позовом, оскільки у матеріалах справи відсутні докази наявності спірного майна за зазначеною ПАТ «Сталь» адресою. Крім того, на думку апелянта виконання оскаржуваного рішення є неможливим.

В апеляційній скарзі також наведені інші доводи, які на думку заявника апеляційної скарги є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

ПрАТ «Сталь» у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

До канцелярії Донецького апеляційного господарського суду 23.05.2017 надійшло клопотання ТОВ «Аурум Транс» про відкладення розгляду апеляційної скарги у звязку з перебуванням представника підприємства у відпустці, що підтверджується відповідним наказом, копія якого міститься у матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у справі № 913/1384/16 явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а апелянт не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з підприємством трудовими відносинами згідно з частинами першою-пятою статті 28 ГПК України.

Також до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду 23.05.2017 надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Сталь» про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Перевіривши відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, колегія суддів ураховує зазначені зміни та зазначає, що правильним найменуванням відповідача за первісним позовом є Приватне акціонерне товариство «Сталь» (далі ПрАТ «Сталь»).

Представник ТОВ «Аурум Транс» у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник ПрАТ «Сталь».

Представник ПрАТ «Сталь» у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві на неї, а тому рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування ОСОБА_5 Груп» (далі ТОВ «ОСОБА_5 Груп», Поклажодавець) та ПАТ «Сталь» (Зберігач) 27.03.2014 було укладено Договір відповідального зберігання майна № 27/03, за умовами якого Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього Договору майно, що визначено в акті приймання-передачі майна, який є невідємною частиною цього Договору (а. с. 23-25).

Відповідно до пункту 1.2 Договору місцем зберігання майна є м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107Д.

Згідно з пунктом 1.3 Договору приймання майна, яке передається на відповідальне зберігання за цим Договором, його кількість, вартість та комплектність визначаються Сторонами в ОСОБА_4 приймання-передачі.

У пункті 2.1.4 Договору сторони визначили, що Зберігач зобовязаний повернути майно Поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Відповідно до пункту 3.1.2 Договору після закінчення строку його дії Поклажодавець зобовязаний забрати майно у Зберігача протягом 7 календарних днів.

Згідно з пунктом 5.3 Договору Зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передано на зберігання, або його частини, Зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати Поклажодавцеві завдану шкоду.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 7.1 Договору).

Відповідно до пункту 7.2 Договору строк його дії починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 7.1 Договору, та закінчується 31.12.2014.

ОСОБА_6 приймання-передачі майна від 27.03.2014 ПАТ «Сталь» було передано на відповідальне зберігання майно загальною вартістю 588 610, 20 грн., а саме: рама бокова ліва 16 шт., рама бокова права 16 шт., балка надресорна 16 шт., балка шкворнева 8 шт., букса балансир 16 шт. (а. с. 26).

Місцем зберігання майна є м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107Д.

Листом від 10.11.2014 № 10/11-1 ТОВ «ОСОБА_5 Груп» звернулося до ПАТ «Сталь» з вимогою повернути передане на зберігання майно, здійснивши його доставку за адресою: м. Київ, вул. Оскольна, 31 (а. с. 27).

ПАТ «Сталь» листом № 1411/01 від 14.11.2014 надало Поклажодавцю відповідь такого змісту: «На цей момент у звязку з проведенням антитерористичної операції на території міста Луганськ не вбачається за можливе повернути обладнання на Вашу адресу, оскільки його вивезення заборонено владою ЛНР. Звертаємо Вашу увагу на те, що відповідно до пункту 6.5 протоколу узгодження розбіжностей від 08.10.2013 до договору № 02/09-13 від 02.09.2013 Ваше підприємство протягом 2014 року не замовило жодного вагоно-комплекта. У звязку з цим просимо дозволу на реалізацію іншим споживачам вагоно-комплектів у кількості 30 штук» (а. с. 28).

ТОВ «ОСОБА_5 Груп» листом від 18.11.2015 № 18-11 повторно звернулося до ПАТ «Сталь» з вимогою передати майно за спірним Договором шляхом його відправлення на адресу: м. Київ, вул. Оскольна, 31 (а. с. 29).

Листом від 04.12.2015 № 537/1 ПАТ «Сталь» повідомило ТОВ «ОСОБА_5 Груп» про неможливість вивезти обладнання (а. с. 30).

У письмових поясненнях, наданих суду першої інстанції, відповідач за первісним позовом зазначає, що у вказаних листах-відповідях помилково не вказано номер і дату спірного Договору, однак передане на зберігання майно дійсно знаходиться на території ПАТ «Сталь».

Згідно з рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ОСОБА_5 Груп», оформленим протоколом № 08-11/16 від 08.11.2016, найменування юридичної особи було змінено на ТОВ «Аурум Транс» (а. с. 21-22).

Відповідні зміни були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. с. 9).

У звязку з тим, що викладені у вищезазначених листах вимоги Поклажодавця виконані не були, ТОВ «Аурум Транс» 06.12.2016 звернулося до ПАТ «Сталь» з претензією про повернення переданого за Договором зберігання майна протягом 10 календарних днів з моменту її отримання (а. с. 31).

Факт направлення зазначеної претензії на адресу ПАТ «Сталь» підтверджується квитанцією УДППЗ «Укрпошта» та описом вкладення у цінний лист, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а. с. 32).

ОСОБА_6 таких обставин ТОВ «Аурум Транс» звернулося до місцевого господарського суду з позовом до ПАТ «Сталь» про повернення майна, а ПАТ «Сталь» із зустрічним позовом про зобовязання виконати умови пункту 3.1.2 Договору зберігання.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст укладеного між сторонами договору, доходить висновку, що останній за своєю правовою природою є договором зберігання, який підпадає під правове регулювання норм глави 66 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

ОСОБА_6 приписом частини першої статті 938 ЦК України зберігач зобовязаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Згідно зі статтею 953 ЦК України зберігач зобовязаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірний Договір не містить умов, якими визначено порядок (місце, спосіб) повернення майна. Крім того, ані шляхом листування, ані під час судового розгляду справи сторони не вчинили юридично значущих дій для узгодження такого порядку.

Звертаючись до Зберігача з вимогою повернути майно, ТОВ «Аурум Транс» пропонувало здійснити повернення майна шляхом його доставки до місцезнаходження Поклажодавця силами ПрАТ «Сталь» за рахунок ТОВ «Аурум Транс».

Заперечуючи проти вимог ТОВ «Аурум Транс» за первісним позовом, ПрАТ «Сталь» посилається на те, що фактично Поклажодавець наполягає на вчиненні Зберігачем дій, не передбачених спірним Договором.

Крім того, на думку ПрАТ «Сталь» місцем виконання зобовязання у цьому випадку є місцезнаходження майна, тобто м. Луганськ.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи сторін, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 532 ЦК України передбачено, що місце виконання зобовязання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобовязання не встановлено у договорі, за зобовязанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, зокрема договору зберігання, виконання провадиться за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобовязання (пункт 5 частини першої статті 532 ЦК України).

Водночас частиною другою статті 197 ГК України передбачено, що у разі якщо місце виконання зобовязання не визначено, зобовязання повинно бути виконано (за іншими зобовязаннями) за місцезнаходженням (місцем проживання) зобовязаної сторони, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з частиною другою статті 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин, які позначаються тут як майнові відносини у сфері господарювання.

ОСОБА_6 змістом частини першої статті 4 ГК України не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються ЦК України. При цьому відповідно до частини першої статті 4 ГК України особливості регулювання майнових відносин субєктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Тому спеціальні норми ГК України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин субєктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами ЦК України, які містять відповідне загальне регулювання.

При цьому слід враховувати, що відповідно до частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Тому в разі, якщо норми ГК України не містять особливостей регулювання майнових відносин субєктів господарювання, а встановлюють загальні правила, які не узгоджуються із відповідними правилами ЦК України, слід застосовувати правила, встановлені ЦК України.

Виходячи з наведеного, при визначенні місця виконання зобовязання у цьому випадку підлягають застосуванню приписи статті 532 ЦК України.

Отже, на підставі пункту 3 частини другої статті 532 ЦК України місцем виконання зобовязання за спірним Договором є місцезнаходження майна.

В апеляційній скарзі ТОВ «Аурум Транс» посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази знаходження спірного майна на території міста Луганськ.

Однак як за умовами Договору зберігання, так і за актом приймання-передачі майна місцем зберігання майна є м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107Д.

Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, нежитлова будівля за вказаною вище адресою станом на 06.02.2017 перебуває у власності ПрАТ «Сталь».

Факт реєстрації місцезнаходження ПрАТ «Сталь» на території міста Сєвєродонецьк Луганської області не спростовує викладені вище обставини.

Колегія суддів зауважує, що усупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України припущення апелянта, на яких ґрунтуються його заперечення, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову, а тому рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін у цій частині.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічні приписи закріплені у статті 526 ЦК України.

Згідно з пунктом 3.1.2 Договору після закінчення строку дії Договору Поклажодавець зобовязаний забрати майно у Зберігача протягом 7 (семи) календарних днів.

У пункті 7.2 Договору сторони узгодили, що термін його дії спливає 31.12.2014.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною пятою статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що останнім днем строку виконання обовязку Поклажодавця забрати належне йому майно є 08.01.2015.

У матеріалах справи відсутні докази передавання Поклажодавцю майна за спірним Договором. Як у первісному позові, так і в письмових поясненнях ТОВ «Аурум Транс» підтверджує, що підприємство дотепер не забирало предмет зберігання.

Наведене свідчить про те, що ТОВ «Аурум Транс» не виконало обовязок, передбачений пунктом 3.1.2 Договору.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін у цій частині.

Також колегія суддів відхиляє посилання ТОВ «Аурум Транс» на те, що місцезнаходження майна повинно бути встановлено державним виконавцем, оскільки порядок примусового виконання судових рішень регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та не впливає на правову оцінку спірних зобовязальних правовідносин сторін.

Щодо інших доводів і заперечень, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не спростовують висновки місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Аурум Транс» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Луганської області від 30.03.2017 у справі № 913/1384/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс», м. Київ, на рішення Господарського суду Луганської області від 30.03.2017 у справі № 913/1384/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 30.03.2017 у справі № 913/1384/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3