ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

29.05.2017 Справа № 904/1339/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 904/1339/17

за позовом Міністерства оборони України м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Монітор, м. Харків"

про стягнення 6 363,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у даній справі (суддя Т.В Загинайко) у позові відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернувся позивач - Міністерство оборони України із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить відстрочити сплату судового збору для апеляційного оскарження до прийняття рішення по справі № 904/1414/16, скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 904/1339/17 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Міністерства оборони України до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 49094, М.Дніпро, вул. набережна Перемоги 50, , а саме стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь Міністерства оборони України 6 363, 00 грн. суми банківської гарантії та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь Міністерства оборони України витрати понесені на сплату судового збору за подання заяви та апеляційної скарги.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про її повернення з наступних підстав.

По - перше: За приписом статті 129 Конституції України та статті 22 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В силу частини 3 статті 94 ГПК України до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року представник Міністерства оборони України просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги посилаючись на те, що у звязку з тривалою процедурою призначення коштів для сплати судового збору та обмаль часу для отримання Південно-Східним територіальним юридичним відділом (м. Дніпро) платіжного доручення поштою з Юридичного департаменту Міністерство оборони України і направлення представником відповідача по справі до суду завчасно неможливо.

Стаття 8 Закону України Про судовий збір передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 42 ГПК України, однією з засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Зміст даного принципу полягає, зокрема, у встановленні для сторін рівних можливостей для здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов'язків.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року зазначено, що питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Відтак, у розумінні приписів зазначеної норми закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та є правом суду, а не обов'язком.

Апелянт взагалі не навів доводів і не подав доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

По - друге: Відповідно до ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга, подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2017 судом першої інстанції у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, а його повний текст складено 04.05.2017.

Таким чином, останнім днем для оскарження рішення суду було 15.05.2017. Однак позивач направив на адресу місцевого господарського суду апеляційну скаргу засобами поштового зв'язку лише 16.05.2017 (конверт додається), тобто з пропуском визначеного ч. 1 ст. 93 ГПК України десятиденного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

Загальний порядок відновлення процесуальних строків врегульований ст. 53 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони, господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Між тим, апелянт взагалі не просить поновити йому пропущений процесуальний строк для звернення з апеляційною скаргою.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно ч. 2 ст. 93 ГПК України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею.

Керуючись ст. 86, п.п. 3, 4, ч.1 97 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відхилити.

Апеляційну Міністерства оборони України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 904/1339/17 повернути.

Додаток: апеляційна скарга з доданими до неї документами на 13 аркушах.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.А. Коваль