Господарський суд Чернігівської області
===================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"23" травня 2017 року Справа № 927/366/17

Позивач: Комунальне підприємство "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради,

, вул. Доценка, 25 Б, м. Чернігів, 14032

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

код ЄДРПОУ НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 14020

Предмет спору: про визнання договору недійсним

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Коленченко О.О. - представник, довіреність №01-12-315 від 30.03.2017;

від відповідача: Шевченко О.А. - адвокат, договір №17/17 від 19.04.2017.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради звернулось з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, у якому просить суд визнати недійсним договір №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016, укладений між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що роботи із капітального ремонту внутрішньоквартальних проїздів, які є предметом спірного договору, виконані відповідачем у листопаді 2016 року, тобто до моменту його укладення. Оскільки сторони у договорі встановили строк його дії з 01.12.2016 до 31.12.2016, узгодили початок виконання робіт з 04.12.2016, та не передбачили, що дія цього договору розповсюджується на відносини, які існували між сторонами до його укладення, тому позивач вважає, що договір має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України у зв'язку з недотриманням сторонами вимог ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України при укладенні спірного договору, як такий, що вчинений без наміру реального настання правових наслідків.

Відповідно і документи, які складені сторонами на виконання договору є такими, що складені з порушенням умов договору, оскільки роботи відповідачем виконувались у листопаді 2016 року, а акт за формою КБ-2в та довідка за формою КБ-3 складені у грудні 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 27.04.2017.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2017 відкладено розгляд справи на 23.05.2017.

У судове засідання з'явились уповноважені представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представником позивача надані письмові пояснення, у яких він зазначає, що витребуваних судом оригіналів документів позивач суду надати не може, оскільки ці документи були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2017 по справі №750/1661/17, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.03.2017 та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 14.03.2017. Також повідомляє, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, не має справи між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору.

Як пояснив представник позивача, стосовно службових осіб Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України за фактом розтрати бюджетних коштів, оскільки у акті приймання виконаних робіт зазначено, що вони виконані в грудні 2016 року, а не в листопаді.

Також представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем 26.04.2017 укладено додаткову угоду до договору №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016, якою внесені зміни до спірного договору, зокрема, доповнено договір пунктом 13.2, згідно з яким умови даного договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 25 жовтня 2016 року.

На питання суду представник позивача відповів, що у зв'язку з укладенням вказаної додаткової угоди, підстави позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на даний час вже відсутні.

Представником відповідача надано відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вважає, що даний спір виник між сторонами внаслідок неправильного оформлення договору від 01.12.2016 №126-2016 на виконання робіт з внутрішньо квартальних проїздів щодо строків його дії, причому таке неправильне оформлення є формальним, викликане допущеною сторонами помилкою. Посилаючись на п. 12.1 спірного договору, згідно з яким гарантійний термін експлуатації об'єкта становить 60 календарних місяців, представник відповідача зазначає, що спірний договір не міг закінчити свою дію до 31.12.2016 та продовжує діяти і на даний час, оскільки не закінчився гарантійний термін щодо якості виконаних відповідачем робіт. Також зазначає, що акт за формою КБ-2в та довідка за формою КБ-3 складались відповідачем у грудні 2016 року і відповідач мав на увазі, що акт приймання виконаних робіт складено у відповідному календарному місяці - грудні 2016 року, а не щодо робіт, виконаних у грудні 2016 року. Враховуючи укладену між сторонами додаткову угоду від 26.04.2017 до договору №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016, яка поширила дію спірного договору на правовідносини сторін, що існували до 01.02.2016, тобто до моменту підписання договору, представник відповідача вважає, що спірний договір не підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані представниками сторін докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 01.12.2016 між Комунальним підприємством «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради» (далі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - Підрядник) укладений договір на виконання робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів №126-2016 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Замовник доручає Підряднику і зобов'язується прийняти і оплатити виконання робіт з капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Захисників України №7 м. Чернігів у рамках програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові м. Чернігова на 2012-2016 роки, що здійснюється у 2016 році (ДК 021:2015 (СРV) - 45233000 - 9 «Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг»), в кількості 559 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять) метрів квадратних, згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а Підрядник зобов'язується на свій власний ризик з власних матеріалів виконати роботи, доручені йому Замовником.

Відповідно до п. 1.2. Договору роботи по капітальному ремонту виконуються Підрядником згідно з кошторисною документацією, складеною Замовником на підставі Дефектних актів, затверджених Замовником в межах ціни цього договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Підрядник повинен приступити до виконання робіт по капітальному ремонту не пізніше, ніж через 3 дні після підписання даного Договору.

У розділі 3 Договору сторони узгодили умови щодо ціни договору та встановили, що договірна ціна є твердою (п. 3.1. Договору). Договірна ціна робіт по капітальному ремонту, що доручаються Підряднику по цьому договору, визначається кошторисною документацією і складає 279532,45 грн без ПДВ (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п.8.1 Договору усі розрахунки за виконані роботи по капітальному ремонту по цьому договору здійснюються після підписання актів приймання-передавання виконаних робіт.

Замовник здійснює розрахунки за виконані роботи по капітальному ремонту з Підрядником на підставі «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форми №КБ-2в) та «Довідок про вартість виконаних підрядних робіт» за рахунок джерел фінансування замовника (п. 8.2. Договору).

Відповідно до п.13.2. Договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, найменування та обсяг робіт, виконання яких є предметом договору №126-2016 від 01.12.2016 на виконання робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів, визначені сторонами у дефектному акті, складеному 25.10.2016.

На замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Артпроектконтроль» виготовлено робочий проект на капітальний ремонт внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Захисників України №7 в м. Чернігів (у рамках програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові м. Чернігова на 2012-2016 роки).

Відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 28.10.2016, у якому відповідач повідомив про те, що він приступає до виконання підрядних робіт, при умові гарантування з боку позивача укладення в подальшому договорів на виконання робіт з капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів за вказаними адресами та оплати за виконані роботи.

Листом від 09.12.2016 відповідачем направлено позивачу акти приймання - передачі форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 щодо виконаних відповідачем у листопаді 2016 року робіт з капітального ремонту внутрішньоквартальних проїздів, в тому числі за адресою: вул. Захисників України №7 в м. Чернігів.

09.12.2016 сторонами підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 року за формою КБ-3, відповідно до яких відповідач здав, а позивач прийняв роботи з капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Захисників України №7 м. Чернігів у рамках програми покращення покриття доріг та проїздів у житловій забудові м. Чернігова на 2012-2016 роки загальною вартістю 279532,45 грн. Вказані роботи були виконані відповідачем на підставі договору №126-2016 від 01.12.2016.

Відповідно до платіжного доручення №306 від 13.12.2016 позивачем сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 279532,45 грн за договором №126-2016 від 01.12.2016.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем виконані прийняті на себе зобов'язання з виконання робіт щодо ремонту внутрішньобудинкового проїзду, а відповідачем, у свою чергу, прийняті ці роботи без будь - яких зауважень та здійснено їх оплату.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2017 по справі №750/1661/17, Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 05.01.2017, розпочатому за ч.1 ст. 191 Кримінального кодексу України, за фактом розтрати бюджетних коштів з боку службових осіб Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, виділених на проведення капітального ремонту внутрішньобудинкових проїздів. В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради та Комунального підприємства «ЖЕД-10» Чернігівської міської ради, зловживаючи своїм становищем, внесли завідомо неправдиві відомості до актів приймання виконаних робіт форми КБ-2в, а саме знаючи, що вказані роботи вже були проведені до укладення договорів, у актах зазначили, що роботи були виконані у грудні 2016 року.

Інформація про будь-які правопорушення стосовно об'ємів та вартості виконаних відповідачем робіт в ухвалі суду відсутня.

26.04.2017 між сторонами укладено додаткову угоду до договору №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016. Вказаною додатковою угодою сторони внесли зміни до договору, зокрема до пункту 13.2. договору, яким визначили : "Умови даного договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 25 жовтня 2016 року", а пункт 2.1. Договору, за яким передбачалось, що підрядник повинен приступити до виконання робіт по капітальному ремонту не пізніше, ніж через 3 дні після підписання даного договору - виключили. При цьому сторони внесли зміни до Договору щодо строку його дії та пунктом 13.3. визначили, що "Даний договір діє до закінчення гарантійного терміну, передбаченого пунктами 12.1. та 12.2. Договору".

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином, різновидом якого є договір, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 234 Цивільного кодексу України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином.

Для фіктивного правочину характерно те, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають іншу мету, ніж та, яка передбачена правочином, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети.

Згідно з ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається недійсним судом, тобто належить до оспорюваних правочинів.

Отже, для визнання правочину недійсним з підстав його фіктивності необхідно довести відсутність в учасників правочину бажання реального настання правових насідків, що ним обумовлені.

З ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, якою визначено поняття «правочин», вбачається, що юридичним наслідком вчинення правочину є набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі укладеного між сторонами спірного договору у відповідача виникло зобов'язання виконати роботи з капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Захисників України №7 в м.Чернігів та право вимагати у позивача оплати виконані роботи, а у позивача - право вимагати від відповідача виконання роботи відповідно до умов договору і проектно-кошторисної документації та обов'язок прийняти та оплатити виконану роботу.

Факт виконання відповідачем робіт з капітального ремонту внутрішньобудинкового проїзду за адресою: вул. Захисників України №7 в м. Чернігів та факт прийняття цих робіт позивачем та їх оплати підтверджуються актом приймання виконаних робіт №1 від 09.12.2016, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 09.12.2016, платіжним дорученням від 13.12.2016 №306.

Жодних обставин та доказів щодо невідповідності об'ємів та вартості виконаних робіт, крім визначення місяця "грудень", замість місяця "листопад", матеріали справи не містять, що також визнається сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Оскільки сторонами виконані взяті на себе зобов'язання за спірним договором, тобто вчинені дії на виконання договору, тому суд вважає, що такий договір не може бути кваліфікований як фіктивний. Аналогічна правова позиція викладена в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та в підп.3.11. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 25.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Враховуючи укладену між сторонами додаткову угоду від 26.04.2017 до договору №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016, якою сторони поширили дію спірного договору на відносини, що виникли між сторонами до його укладення, суд дійшов висновку, що фактичне виконання робіт, які є предметом спірного договору, в період з листопада 2016 року по 09 грудня 2016 року не суперечить умовам договору та не свідчить про укладення договору без мети настання правових наслідків, обумовлених ним, з огляду на встановлений судом факт виконання сторонами, взятих на себе за спірним договором зобов'язань.

При цьому суд погоджується з позицією представника позивача, що у зв'язку з укладенням вказаної додаткової угоди, підстави позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на даний час вже відсутні.

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання договору для визнання недійсним договору №126-2016 на виконання робіт із капітального ремонту внутрішньо квартальних проїздів від 01.12.2016 на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України).

Інші докази та пояснення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За наведених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 22, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.05.2017.

Суддя В.В. Шморгун