УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

22.05.2017Справа № 910/7983/17

Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича

Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»

про визнання дій незаконними, визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

18.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича та Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання дій незаконними, визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що він є вкладником Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» та його кредиторські вимоги на суму 1609859 грн. 91 коп. були включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та віднесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (у зв'язку з початком процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»).

Втім, як стверджує позивач, йому стало відомо, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемко Роман Анатолійович включила до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку у вимоги третьої черги кредиторські вимоги Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» за договором цільової позики, укладеним між відповідачем 2 та банком, на суму 1,2 млрд. грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що вимоги відповідача 2, що виникли з договору цільової позики, є недійсними та не підлягають задоволенню у 3-ій черзі вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», оскільки цільова позика була видана з порушенням положень ч. 2 ст. 3, абз. 2 ч. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та договір позики є нікчемним в силу положень ст. 228 Цивільного кодексу України (з підстав, викладених у позовній заяві).

За таких обставин, позивач просить суд: - визнати незаконними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича щодо акцептування та включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 050/15 від 26.02.2015, у третій черзі вимог кредиторів вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики, укладеним між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» для виплат вкладникам банку у розмірі 1,2 млрд.грн.; - визнати незаконним і скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», оформлене протоколом № 050/15 від 26.02.2015, в частині затвердження включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» у третій черзі вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики у розмірі 1,2 млрд. грн.; - зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», а саме виключити з третьої черги вимог кредиторів банку вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики у розмірі 1,2 млрд. грн. та надати виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»; - зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», а саме виключити з третьої черги вимог кредиторів банку вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики у розмірі 1,2 млрд. грн.; визнати незаконним і скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про погодження задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» третьої черги, оформлене протоколом № 298/15 від 23.12.2015, в частині задоволення вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики у розмірі 1,2 млрд. грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно зі ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Як встановлено судом, спір у даній справі виник у зв'язку з укладенням між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб договору цільової позики, у зв'язку з чим Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемко Роман Анатолійович включила до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку у вимоги третьої черги кредиторські вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором цільової позики на суму 1,2 млрд. грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вимоги відповідача 2, що виникли з договору цільової позики, є недійсними та не підлягають задоволенню у 3-ій черзі вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», оскільки цільова позика була видана з порушенням положень ч. 2 ст. 3, абз. 2 ч. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та договір позики є нікчемним в силу положень ст. 228 Цивільного кодексу України (з підстав, викладених у позовній заяві).

При цьому, обґрунтовуючи своє порушене право, позивач, який не є стороною договору цільової позики, вказує на порушення своїх прав як кредитора Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», кредиторські вимоги якого внесено до четвертої черги задоволення вимог (у зв'язку з тим, що позивач є вкладником банку).

Тобто, по суті, підстави позову зводяться до порушення прав позивача, кредиторські вимоги якого внесено до четвертої черги задоволення кредиторських вимог та які виникли із цивільних відносин, у зв'язку з чим спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2309цс16 (прийнята Верховним Судом України пізніше, ніж постанова ВСУ від 15.06.2016 у справі № 21-286а16, правовим висновком в якій позивач обґрунтовує підвідомчість спору господарським судом), звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач - фізична особа, який не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернувся за захистом порушених прав, що виник із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З огляду на викладене, враховуючи суб'єктний склад учасників спору (позивачем у даній справі є фізична особа) та предмет спору, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим відмовляє у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1.

При цьому, судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання до суду даної позовної заяви, у випадку звернення із відповідним клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича та Державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання дій незаконними, визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

2. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути позивачу.

Суддя І.М. Отрош