КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа№ 910/22534/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017

у справі № 910/22534/16 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний»

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін від :

від позивача: не з'явились

від відповідача: Чуб В.М., довіреність №42 від 22.05.2017

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (відповідач у справі) про зобов'язання акцептувати та включити вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на суму 6 627 621,38 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, він належним чином, у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про свої кредиторські вимоги до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», однак Уповноважена особа безпідставно не акцептувала вимоги позивача та не включила його до реєстру акцептованих вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив із того, що Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» не надав належних та допустимих доказів на підтвердження звернення останнього з кредиторськими вимогами до ПАТ «Банк Михайлівський» у строк, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому дійшов висновку про відсутність в діях Уповноваженої особи порушень приписів законодавства та відповідно про безпідставність позовних вимог позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», подав апеляційну скаргу (вх. № 09-08.1/2973/17 від 07.04.2017), в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі № 910/22534/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» задовольнити в повному обсязі, а саме зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» акцептувати та включити вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» на суму 6627621,38 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що місцевим господарським судом не було належним чином досліджено дійсних обставин справи, оскільки вважає, що факт його звернення у визначений Законом строк з кредиторською вимогою до ПАТ «Банк Михайлівський» підтверджений належними доказами у справі, оскільки вважає, що положеннями чинного законодавства не передбачено чіткого порядку направлення кредиторами своїх кредиторських вимог Уповноваженій особі Фонду на здійснення ліквідації банку, а накладна №0004601, яка підтверджує факт направлення такої вимоги оформлена у відповідності до договору, укладеного з організацією, яка надавала послуги кур'єрської доставки, у зв'язку з чим, на думку позивача, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі №910/22534/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 24.05.2017.

Представник відповідача у справі у судовому засіданні 24.05.2017 заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

У судове засідання 24.05.2017 представники апелянта не з'явились, про причини неявки позивач не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №555 (а.с. 151).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Суд апеляційної інстанції, враховуючи належне повідомлення апелянта про дату і час розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, зважаючи на те, що неявка представників позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників апелянта.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

26 вересня 2013 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» (спонсор за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (банк за договором, відповідач у справі) укладено Договір №SA-11/V про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі VISA International (а.с. 12-21), відповідно до п. 2.1. якого спонсор прийняв на себе зобов'язання з надання банку послуг, спрямованих на підтримку діяльності банку у якості асоційованого члена МПС (міжнародна платіжна система - сукупність нормативних, договірних, фінансових та інформаційно-технічних засобів та рішень, які регламентують відносини учасників системи щодо порядку використання платіжних карток VISA та проведення розрахунків за трансакціями, яка організована і регулюється МПС VISA International), в порядку та на умовах, визначених у даному договорі.

Згідно п. 3.2.5. договору банк зобов'язується станом на 16:00 годину операційного дня, у який відбуваються розрахунки з VISA International та/або банками-членами відповідно до цього договору, а також для погашення заборгованості спонсору зі сплати комісії за виконання функцій розрахункового банку, нарахованої пені, підтримувати на кореспондентському рахунку банку залишок, достатній для здійснення цих розрахунків спонсором.

Пунктом 4.1.1. договору сторони погодили, що спонсор має право для проведення розрахунків за трансакціями банку та в інших випадках, передбачених операційними правилами МПС, у тому числі для оплати рахунків, виставлених спонсору МПС щодо діяльності банку у якості асоційованого члена, здійснювати списання коштів з кореспондентського рахунку банку на підставі файлів, отриманих з ПЦ та/або рахунків, отриманих спонсором від МПС.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, діє протягом необмеженого строку, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору (п. 10.1. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що, в порушення п. 3.2.5. Договору №SA-11/V про підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі VISA International від 26.09.2013, Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» не забезпечило достатнього залишку на своєму кореспондентському рахунку, відкритому в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний», що не дало змоги списати відповідну заборгованість за кліринговими операціями відповідача і що спричинило виникнення заборгованості станом на 19.07.2016 у розмірі 6 627 621,38 грн.

Як свідчать матеріали справи на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 13.06.2016 №991 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №1702 від 01.09.2016 з 05.09.2016 призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016.

Відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ПАТ «Банк Михайлівський» опубліковані в газеті «Голос України» №132 (6386) від 16.07.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні процедури виведення банку з ринку правове регулювання діяльності банку, Уповноваженої особи Фонду щодо задоволення вимог кредиторів, оплати витрат та здійснення платежів, вчинення інших дій здійснюється приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2.

Відповідно до пунктів 6, 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI та розділом V Положення, затвердженого рішенням від 05.07.2012 №2.

Так, частиною 5 ст. 45 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський») передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно ч. 2-3 ст. 46 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку:: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4 1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст 48 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, в тому числі 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб тощо.

Згідно з ч. 14 ст 49 Закону від 23.02.2012 за № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Як стверджує позивач, у зв'язку з введенням в ПАТ «Банк Михайлівський» процедури ліквідації, ним 19.07.2016 було направлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. вимогу кредитора від 19.07.2016, в якій ПАТ АБ «Південний» просило визнати вимоги до ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 6 627 621,38 грн, акцептувати їх та включити до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» акцептованих Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

В якості доказу направлення та отримання відповідачем вищевказаної вимоги кредитора позивач надав суду копію накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Одекспресс» №0004601 (а.с. 65), а також копію довідки ТОВ «Одекспресс» №79 від 07.11.2016 (а.с. 26), відповідно до якої кур'єрське відправлення №0004601 із кредиторською вимогою від 19.07.2016 було направлене ПАТ АБ «Південний» 19.07.2016 та доставлено на адресу ПАТ «Банк Михайлівський» 20.07.2016.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чітко закріплюють право кредитора протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори заявляти уповноваженій особі свої кредиторські вимоги. Разом з цим, Уповноважена особа, як то передбачено ч 1 ст 49 Закону припиняє приймати вимоги після закінчення даного строк та не приймає вимоги кредиторів, які надійшли після закінчення встановленого тридцятиденного терміну, оскільки останні вважаються погашеними згідно Закону. Тобто при заявленні кредитором своїх вимог необхідним є дотримання строку на їх подання Уповноваженій особі, оскільки вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Заперечуючи проти позову та апеляційних вимог, відповідач наголошує на тому, що кредиторська вимога ПАТ АБ «Південний» до ПАТ «Банк Михайлівський» не надходила, про що свідчить витяг з журналу вхідної кореспонденції за 20.07.2016, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 43 ГПК України передбачено, що однією з засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правила допустимості доказів у процесуальному праві розуміється як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одекспресс», як виконавцем було укладено Договір №6/01 про надання послуг кур'єрської експрес-доставки документів та вантажів від 01.06.2015 (а.с. 99-117), у відповідності до п. 1.1. якого в період дії цього договору виконавець надає замовнику послуги кур'єрської експрес-доставки документів та вантажів (надалі - відправлення) в мережах Aramex International Limited, International Express та інші, за принципом «від дверей до дверей» в різні пункти призначення, що обслуговуються.

Розділом 2 договору №6/01 від 01.06.2015 визначено, що:

- Aramex International Limited - міжнародна транспортна компанія, яка надає транспортно-експедиційні послуги по переміщенню міжнародних експрес-відправлень по всьому світу;

- ТОВ «Одекспресс» є офіційним представником компанії «Aramex» в м. Одесі та Одеській області, здійснює переміщення міжнародних експрес-відправлень по системі International Express та по всьому світу по системі Aramex на підставі договору-доручення;

- накладна (AWB) - транспортний документ, який складається на кожне міжнародне та внутрішнє експрес-відправлення, має оригінальний номер та є одноразовим договором на його перевезення.

Згідно п. 6.1. договору за переміщення відправлень замовник здійснює оплату на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5-ти банківських днів на підставі рахунків, які виставляє ТОВ «Одекспресс» один раз на місяць.

Як передбачено ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Як вірно встановлено Господарським судом міста Києва, з копії накладної №0004601: відправником документа є Акціонерний банк «Південний»; отримувачем - ПАТ «Банк Михайлівський»; опис вкладеного - кредиторська вимога від 19.07.2016 АБ «Південний». При цьому у графі «відправлено» зазначено дату - 19.07.2016, підпис відправника, час та підпис кур'єра відсутні; в графі «отримано» вказано дату - 20.11.2016 із зазначенням «доставлено за вказаною адресою», підпис отримувача та його прізвище також відсутні.

Як стверджує апелянт умови укладеного між ним та ТОВ «Одекспресс» договору не передбачають обов'язкове заповнення відправником та одержувачем відомостей про відправлення та отримання вантажу, а тому слід вважати подану накладну №0004601 заповнену перевізником належним доказом на підтвердження направлення позивачем своєї кредиторської вимоги Уповноваженій особі.

Згідно письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «Одекспресс» поштове відправлення №0004601, замовлене з боку АБ «Південний», адресовано до міста Києва провулок Рильський №10-12/3 було доставлено адресату 20.07.2016, при цьому інформація відображена в поштовій накладній №0004601 щодо дати доставки є технічною помилкою менеджера-оператора.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що оскільки умовами договору №6/01 про надання послуг кур'єрської експрес-доставки документів та вантажів від 01.06.2015 передбачено, що накладна є одноразовим договором на перевезення, а згідно чинного законодавства є підтвердженням виникнення у сторін взаємних прав та обов'язків по перевезенню, то така накладна не може бути оформлена виключно однією стороною, оскільки повинна містити як підпис відправника про передачу документів чи вантажу до відправлення, так і відображати відомості про особу одержувача такого відправлення.

Окрім того, як вбачається із представленої накладної №0004601 вона містить графи, в яких відображається інформація про «Відправлення»: дату, час, підпис відправника та підпис кур'єра та про «Отримання»: дату, час, підпис отримувача та прізвище. Тобто сама форма даної накладної вимагає заповнення цих відомостей.

Однак, як вірно зазначено місцевим господарським судом, накладна №0004601 не містить підписів відправника і кур'єра, а також підпису і прізвища отримувача, а в графі дата отримання вказано дату «20.11.2016», тобто дату вже після закінчення встановленого Законом тридцятиденного строку для подання Уповноваженій особі Фонду кредиторських вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказаний документ не може бути належним та допустимим доказом направлення позивачем вимоги кредитора та відповідно отримання її відповідачем у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 6.1. договору №6/01 про надання послуг кур'єрської експрес-доставки документів та вантажів від 01.06.2015 відправник оплачує послуги виконавця на підставі виставленого рахунку. Однак, позивачем не надано до суду доказів виставлення рахунку щодо оплати, наданих послуг з доставки, ні доказів її фактичної оплати позивачем.

Колегія суддів звертає увагу, що приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають порядок акцептування уповноваженою особою кредиторських вимог, які надійшли протягом 30 днів з дня оголошення про ліквідацію банку, а всі вимоги, які надійшли після цього строку Уповноваженою особою не розглядаються. Тобто питання про акцепт кредиторських вимог підлягає вирішенню у випадку реального надходження такої вимоги до Уповноваженою особи Фонду гарантування на ліквідацію банку протягом визначеного строку, а не з обставиною направлення такої вимоги кредитором.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, а також те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 33, 4 ГПК України направлення та отримання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» його кредиторських вимог до ПАТ «Банк Михайлівський», беручи до уваги також відсутність будь-яких відомостей в журналі обліку кореспонденції відповідача про надходження такої вимоги, суд апеляційної інстанції вважає законним та таким, що відповідає дійсним обставинам справи висновок Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про зобов'язання акцептувати та включити вимогу Акціонерного банку «Південний» на суму 6 627 621,38 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний».

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної карги покладається на апелянта, позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі №910/22534/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі №910/22534/16 залишити без змін.

3. Справу №910/22534/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська