ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа № 925/431/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут», м. Черкаси, вул. Громова, 142

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси, вул. Чехова, 117

про стягнення 4 282,81 грн. заборгованості та санкцій за спожитий газ,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ згідно договору постачання природного газу №01/17230/ПР-16 від 10.02.2016р., в розмірі 4 282,81 грн., в тому числі:

2 937,46 грн. основного боргу,

86,43 грн. 3% річних,

359,58 грн. інфляційних збитків,

899,34 грн. пені,

та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. В попередньому судовому засіданні повідомив, що відповідач сплатив суму основного боргу. Нараховані санкції та судовий збір не сплачено. Подано копію платіжного доручення від 24.04.2017р. № 56 про сплату за природний газ та його постачання на суму 2 937,46 грн., однак в призначенні платежу в платіжному дорученні помилково вказано реквізити договору, а саме - дату укладення договору: 27.01.2016р. замість 10.02.2016р.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання вдруге не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача та у витягу з ЄДР.

Інших доказів сторонами не подано.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

10.02.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» (Постачальник Позивач по справі), що здійснює діяльність на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Споживач Відповідач по справі), було укладено договір постачання природного газу №01/17230/ПР-16 (далі Договір, а.с. 12-17) з відповідними додатковими договорами (а.с. 18-20), за умовами якого Постачальник зобовязався поставити Споживачу природний газ у 2016 році в обсягах і порядку, передбачених договором, з метою використання газу відповідачем для власних потреб або використання в якості сировини (не для продажу), а споживач зобов'язався прийняти газ та оплатити позивачу його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п.п.1.1, 1.10. Договору).

Згідно до п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання та поширює свою дію на відносини, що склалися між Сторонами з 01 січня 2016р. та діє по 31 грудня 2016р.

Між сторонами були укладені Додаткові договори №№1 і 2 до Договору від 10.02.2016р. (а.с. 18-20), згідно умов якого загальна вартість 1000 куб.м поставленого природного газу з урахуванням ПДВ становить 7475 грн. 60 коп. З 01 квітня 2016 року ціна 1000 куб.м поставленого природного газу з урахуванням ПДВ становить 7469 грн. 96 коп.

Оплата планових обсягів газу здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті за ціною, визначеною в п. 2.2 цього Договору не пізніше п'ятого числа місяця наступного за звітним (п. п. 3.1, 3.2 Договору).

Приймання-передача газу, поставленого позивачем та прийнятого відповідачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є невід'ємними частинами цього Договору і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п. 4.3 Договору).

На виконання умов договору, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу (а.с. 21-22) Постачальник передав Споживачу природний газ, зокрема, у березні 2016 року 311 куб.м за ціною 7475,60 грн. за 1000 куб.м. Загальна вартість природного газу, поставленого Постачальником Споживачу за Договором в березні 2016 року, становить 2324,91 грн. (0,311 тис. куб.м * 7475,60 грн.).

В квітні 2016 року Постачальник передав Споживачу 82 куб.м природного газу за ціною 7469,96 грн. за 1000 куб.м. Загальна вартість природного газу, поставленого позивачем відповідачу за Договором в квітні 2016 року становить 612,54 грн. (0,082 тис. куб.м * 7469,96 грн.).

Споживач не розрахувався з Постачальником за поставлений природний газ в березні-квітні 2016 року за Договором.

Станом на 05 квітня 2017 року за Споживачем рахується борг за поставлений природний газ по Договору в сумі 2 937,46 грн.

Газ був отриманий Споживачем без зауважень та претензій по кількості та по якості.

Невиконання Споживачем взятих на себе зобовязань за Договором постачання природного газу стало підставою для звернення Постачальника до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

Станом на 15.05.2017р. основна сума боргу 2 937,46 грн. за газ перерахована відповідачем позивачу.

На запитання головуючого представник позивача заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Позивач є субєктом господарювання та постачальником газу установам та організаціям на території Черкаського району.

Відповідач є субєктом підприємницької діяльності.

Між сторонами було укладено договір постачання природного газу №01/17230/ПР-16 від 10.02.2016р. ТОВ «Черкасигаз Збут» виступає як постачальник газу, ФОП ОСОБА_1 виступає як споживач. Дія договору поширюється до 31.12.2016р. В частині не виконаних зобовязань до їх повного виконання.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару (енергоносіїв) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору. Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про їх державну реєстрацію.

За правовою природою договір постачання природного газу №01/17230/ПР-16 від 10.02.2016р. є змішаним договором поставки природного газу та його транспортування і відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (газ) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (газ) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка продукції є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір постачання природного газу №01/17230/ПР-16 від 10.02.2016р. не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також виходить з положень презумпції правомірності правочину ст. 204 Цивільного кодексу України.

У березні 2016 року Позивач передав Відповідачу 311 куб.м. природного газу за ціною 7475,60 грн. за 1000 куб.м. В квітні 2016 року Позивач передав Відповідачу 82 куб.м. природного газу за ціною 7469,96 грн. за 1000 куб.м.

Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався на момент звернення з позовом до суду і утворилась заборгованість 2 937,46 грн. перед позивачем (основний борг).

Претензій щодо кількості, якості та специфікації отриманого газу відповідачем не заявлено. Суд вважає, що газ відповідач прийняв без зауважень. Протранспортований, отриманий та спожитий газ має бути оплачений відповідачем в повному розмірі.

Факт наявності заборгованості підтверджується копією до Договору, копіями додаткових договорів до Договору, копіями актів приймання-передачі газу, та розрахунками позивача.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за поставлений та отриманий природний газ, який визначений п. п. 3.1, 3.2 Договору оплата планових обсягів газу здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті за ціною, визначеною в п. 2.2 цього Договору не пізніше п'ятого числа місяця наступного за звітним.

Отже, строк для оплати вартості за поставлений природний газ вже настав.

Суд враховує відсутність претензій Відповідача стосовно неналежної поставки, недопоставки газу чи іншого невиконання умов спірного договору. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила належну поставку газу Відповідачу в обумовленому договором обємі, якості та несвоєчасний розрахунок за нього.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий газ на момент звернення з позовом до суду належним чином не виконав.

Суд погоджується з клопотанням позивача та припиняє провадження в частині стягнення 2 937,46 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору відповідно до приписів ст. 80 п. 1-1 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 06 квітня 2016 року по 05 квітня 2017 року Позивач нарахував Відповідачу 86,43 грн. 3% річних, та інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов'язань в розмірі 359,58 грн. (а.с. 9-10). Розрахунок перевірено за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» з урахуванням періодів прострочення. Розрахунок виконано вірно. 86,43 грн. 3% річних та 359,58 грн. інфляційних втрат підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2.1 Договору в разі порушення відповідачем порядку та строків оплати поставленого позивачем газу відповідач, зокрема, сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч. 6 ст. 232 ГК України.

У відповідності до п.п. 7.1, 7.2.1 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 Цивільного кодексу України позивач нараховує відповідачу 899,34 грн. пені за період прострочення з 06 квітня 2016 року по 05 квітня 2017 року з мотивів прострочення оплати.

Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку прострочення оплати партії поставки, облікової ставки НБУ за період прострочення. Розрахунок вимоги виконано вірно.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів погашення боргу. Позивач використав належний спосіб захисту права, тому позов підлягає до часткового задоволення. Належить стягнути 86,43 грн. 3% річних, 359,58 грн. інфляційних збитків, 899,34 грн. пені. В решті вимог провадження припинити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, 80 п. 1-1 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси, вул. Чехова, 117, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут», м. Черкаси, вул. Громова, 142, , номер рахунку в банку невідомий

86,43 грн. 3% річних, 359,58 грн. інфляційних збитків, 899,34 грн. пені та 1600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині стягнення основного боргу 2 937,46 грн. припинити за відсутністю предмету спору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 17.05.2017р.

Суддя Г.М. Скиба