ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Справа № 904/10590/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №7/10-2555 від 28.12.2016р.;

від відповідача: представник не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_2, представник, довіреність №10/13-6 від 05.01.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. у справі №904/10590/16

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "К ЕНД ФД", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача ОСОБА_3 економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 4211662,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. у справі №904/10590/16 (суддя Юзіков С.Г.) у задоволенні позову Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "К ЕНД ФД" про стягнення заборгованості у сумі 4211662,68 грн відмовлено у повному обсязі. Рішення суду мотивоване відсутністю доказів понесення Позивачем витрат по відселенню з будівельного майданчика площею 324,86 кв.м, у звязку з чим прострочення зобовязання Відповідача з їх компенсації не настало.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- судом не враховано, що сторони договорівзобов'язань від 16.05.2003р. №54 та від 22.09.2004р. №92 з додатковою угодою від 29.12.2008р. №1 погодили залишок боргу з передачі житла в рахунок компенсації витрат по відселенню з будівельного майданчика у розмірі 324,86 кв.м. Передача квартир повинна була відбутись згідно графіку протягом 2009 року. Остаточний строк виконання зобов'язань 31.12.2014р.;

- факт договірних відносин та розмір площі, визначеної в додатковій угоді від 12.09.2013р. №1, сторонами не оспорюється, тому мотиви відмови в позові з огляду на не підтвердження витрат на відселення є безпідставними;

- судом неправомірно відхилено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача ОСОБА_3 економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, що мало наслідком утруднення у наданні доказів та призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. апеляційна скарга Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. у справі №904/10590/16 прийнята до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.04.2017р. за клопотанням представників сторін відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 24.05.2017р., залучено до участі у справі в якості Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача ОСОБА_3 економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро.

У судовому засіданні 17.05.2017р. представники Позивача та Третьої особи апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 17.05.2017р. не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був обізнаний заздалегідь (розписка представника, що приймав участь у судовому засіданні 05.04.2017р., а.с. 177).

В раніше поданому відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 05.04.2017р., а.с. 155-157) Відповідач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що Позивачем не надані докази понесення витрат на відселення з будівельного майданчика секцій 5,6 та 7 житлового будинку по вул. Херсонській в м. Дніпрі, забудовником яких виступав Відповідач. Крім того, Відповідач ніколи не отримував в тимчасове користування земельну ділянку, на якій були розташовані житлові будинки №№ 7,9,9Б,9Д,11,13,13Б,15,17 по пр. Пушкіна в м. Дніпрі та не здійснював там будівництва. Витрати на відселення мешканців та знос будівель домоволодіння №4 по вул. Херсонській в м. Дніпрі поніс саме Відповідач. Посилання на норми ст. 111 ЖК України не підтверджують факту понесення витрат на відселення. Земельна ділянка, на якій зведено 5-7 секції житлового будинку по вул. Херсонській, раніше надавалась іншим забудовникам, кожен з яких мав забезпечити громадян, які підлягали відселенню, житлом. Понесені витрати не відомі. Ціна 1 кв.м встановлена на час звернення Позивача із позовом до суду, тому нарахування 3% річних є некоректним, положення ст. 625 Цивільного кодексу України в даному випадку не застосовуються.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, Третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28.03.1984р. №149 управлінню капітального будівництва міськвиконкому відведено земельну ділянку площею 2 га по вул. Херсонській для будівництва житлових будинків. Відведення даної земельної ділянки відбувалося з урахуванням знесення житлових будинків по пр. Пушкіна, 7, 9, 9Б, 9Д, 11, 13, 13Б, 13В, 15, 17; житлової садиби по вул. Херсонській, 4, гаражів та інших господарських та нежитлових приміщень.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.1996р. №1694 вилучена в управлінні капітального будівництва виконкому земельна ділянка по вул. Херсонській та надана ТОВ «К енд Ф» (надалі Відповідач) у тимчасове користування на період проектування та будівництва житлового будинку №1 (секція 5), та проектування житлового будинку №1 (секція 6, 7).

Пунктом 2.4 зазначеного рішення зобовязано Відповідача компенсувати виконкому міської ради витрати по освоєнню майданчика будівництва у розмірі 1 082 кв.м житлової площі, крім того 5% від площі, яка вводиться в експлуатацію.

В подальшому, рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001р. №2857 Відповідачу передані функції замовника на проектування та будівництво обєктів житлового та цивільного призначення, в тому числі по вул. Херсонській, секції 5, 6, 7.

Актом прийому-передачі квартир в житловому будинку від 25.01.2002р. Відповідач, відповідно до рішення від 20.11.1996р. №1694, передав управлінню економіки міської ради чотири квартири загальною площею 357,1 кв.м в рахунок компенсації за відселення з будівельної ділянки житлового будинку № 1 (секція № 5) по вул. Херсонській.

У звязку з наданням земельної ділянки та передачі функцій замовника на будівництво, між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та Відповідачем укладено договір-зобовязання від 16.05.2003р. №54 (секція 7).

Відповідно до пункту 2 договору-зобовязання замовник зобовязаний під час прийняття обєкта в експлуатацію передати виконкому: 5% від загальної площі житла квартир; компенсувати витрати по відселенню з будівельного майданчика у розмірі 273 кв.м загальної площі житла.

Також між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та Відповідачем укладено договір-зобовязання від 22.09.2004р. №92 (секція 5, 6).

Відповідно до пункту 2 договору-зобовязання замовник зобовязаний під час прийняття обєкта в експлуатацію передати виконкому: 5% від загальної площі житла квартир; компенсувати витрати по відселенню з будівельного майданчика у розмірі 409,4 кв.м загальної площі житла.

Компенсація в договорах-зобовязань визначена згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.1996р. №1694, з врахуванням акту прийому-передачі квартир в житловому будинку від 25.01.2002р.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 27.12.2007р. житловий будинок (секція 5,6) введено в експлуатацію загальною площею квартир 7582,7 кв.м, який затверджений рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 13.08.2008р. №606, та Відповідач відповідно до умов договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92, повинен був передати виконкому 5% від загальної площі житла.

Відповідно до акту-прийому передачі від 14.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92 Відповідачем передано у власність територіальної громади міста в особі Дніпропетровської міської ради квартири загальною площею 572,8 кв.м (5 % від загальної площі житла + компенсація по відселенню).

Додатковою угодою №1 від 05.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92, укладеною між виконавчим комітетом та Відповідачем, визначено, що залишок боргу в розмірі 215,7 кв.м загальної площі житла буде передано виконкому в житловому будинку по вул. Херсонській с.7 при введені його в експлуатацію, забудовником якого є Відповідач.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 29.12.2008р. житловий будинок (секція 7) введено в експлуатацію загальною площею квартир 6943,2 кв.м, який затверджений рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 29.12.2008р. №4338, та Відповідач, відповідно до умов договору-зобовязання від 16.05.2003р. №54, повинен був передати виконкому 5% від загальної площі житла - 347,16 кв.м.

Відповідно до акту-прийому передачі квартир від 30.12.2008р. по договору-зобовязання від 16.05.2003р. №54 та додаткової угоди від 05.03.2008р. №1 до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92 Відповідач передав у власність територіальної громади міста в особі Дніпропетровської міської ради квартири загальною площею 511 кв.м (5 % від загальної площі житла + компенсація по відселенню).

Додатковою угодою №1 від 29.12.2008р. до договору-зобовязання від 16.04.2003р. №54 та додаткової угоди №1 від 05.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92, укладеної між виконавчим комітетом та Відповідачем, визначено, що залишок боргу з передачі житла в рахунок компенсації витрат по відселенню з будівельного майданчику складає 324,86 кв.м, який забудовник повинен передати виконкому згідно з затвердженим графіком (додаток № 1 до зазначеної додаткової угоди).

У звязку з неможливістю виконати в строк умови додаткової угоди №1 від 29.12.2008р. та відповідно до листа Відповідача від 02.06.2010р., виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради були внесені зміни від 08.07.2010р. до додаткової угоди №1 від 29.12.2008р. до договору-зобовязання від 16.04.2003р. №54 та додаткової угоди №1 від 05.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92, продовженно строк виконання залишку боргу з передачі житла в рахунок компенсації в розмірі 324,86 кв.м до 01.01.2012р.

30.04.2013р. Відповідач звернувся до Дніпропетровської міської ради (надалі Позивач) з проханням до кінця 2014 року продовжити термін передачі залишку боргу відповідно до змін від 08.07.2010р. до додаткової угоди №1 від 29.12.2008р. до договору-зобовязання від 16.04.2003р. №54 та додаткової угоди №1 від 05.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. № 92.

Враховуючи вищезазначене звернення, між Позивачем та Відповідачем була укладена угода №1 від 12.09.2013р. про зміни до додаткової угоди №1 від 29.12.2008р. до договору-зобовязання від 16.05.2003р. №54 та додаткової угоди №1 від 05.03.2008р. до договору-зобовязання від 22.09.2004р. №92, якою до 31.12.2014р. продовжено термін погашення боргу по компенсації витрат виконкому для відселення з будівельного майданчику в розмірі 324,86 кв.м шляхом передання квартир у багатоквартирному житловому будинку, що розташовані в м. Дніпропетровську, або відшкодування коштів, виходячи із опосередкованої вартості 1 кв.м спорудження житла для Дніпропетровського регіону, що зазначається наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України на час проведення розрахунків.

30.12.2014р. Фінансово економічним департаментом Дніпровської міської ради (надалі Третя особа) був надісланий Відповідачу лист про термінове виконання умов додаткової угоди №1 від 12.09.2013р., який отриманий Відповідачем 26.01.2015р. (а.с. 27,28).

Умови додаткової угоди №1 від 12.09.2013р. Відповідачем досі не виконані, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Згідно заявлених позовних вимог Позивач просив стягнути з Відповідача борг у сумі 2717453,90 грн, розрахований із вартості 1 кв. м загальної площі квартир будинку (8365,00 грн) та площі по відшкодуванню (324,86 кв.м); інфляційні втрати за період з 01.01.2015р. по 28.09.2016р. у сумі 1651933,32 грн та 3%річних за період з 01.01.2015р. по 28.09.2016р. 142275,46 грн.

На момент укладення договорів-зобовязання від 16.05.2003р. №54 та від 22.09.2004р. №92 діяли норми Закону України «Про планування та забудову території» від 20.04.2000р. № 1699-ІІІ.

Відповідно до ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» замовник, який має намір здійснити будівництво обєкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ч. 5 ст. 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій», величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо- та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Закон України «Про планування та забудову території» втратив чинність 12.03.2011р. на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, 17.02.2011р.

Згідно з пунктом 2 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 7 Розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у випадку коли договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Правовідносини у сфері пайової участі врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ст. 40), відповідно до якого Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування.

Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007р. №6/11, у подальшому зазначений порядок викладений у новій редакції згідно з рішенням міської ради від 29.07.2011р. №5/14, який є чинним на момент звернення до суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування і відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Як зазначалось, відповідно до угоди від 12.09.2013р. №1 Відповідач взяв на себе зобовязання компенсувати органу місцевого самоврядування витрати на відселення з будівельного майданчика у розмірі 324,86 кв.м загальної площі житла у звязку з виділенням земельної ділянки для будівництва жилого будинку (секції 5,6,7) по вул. Херсонській в районі будинку №3 у місті Дніпро. Строк виконання договірних зобовязань згідно угоди від 12.09.2013р. №1 визначено до 31.12.2014р.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що будівництво житлових будинків за адресою пр. Пушкіна, 11 (секція 5,6,7) було завершено до укладення додаткової угоди №1 від 12.09.2013р., що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.03.2008р. № 606 та від 29.12.2008р. №4338 «Про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку», апеляційний суд приходить до висновку, що загальний розмір площі, яка підлягає компенсації, сторонами визначений за фактом, що відбувся, а тому доведенню шляхом вивчення витрат Позивача не підлягає.

Додаткова угода від 12.09.2013р. №1 не дійсною не визнана, а тому є обовязковою для сторін, що її уклали, зокрема, щодо Відповідача виконати обовязок в строк до 31.12.2014р. Висновок суду про недоведеність факту прострочення Відповідачем зобовязання у звязку із недоведеністю Позивачем витрат по відселенню з будівельного майданчика у розмірі 324,86 кв.м є помилковим та таким, що мав наслідком прийняття неправомірного рішення по суті спору.

Судом першої інстанції також помилково зазначено, що вивчені договори не є договорами про пайову участь на розвиток соціальної та інженернотранспортної інфраструктури міста, оскільки відповідні нормативно-правові акти набрали чинності після укладення сторонами зазначених договорів.

Про нормативно правове регулювання договорів судом апеляційної інстанції зазначено вище. Судом першої інстанції помилково не застосовані норми, що регулюють спірні відносини.

Відповідачем зобовязання в строк до 31.12.2014р. не виконані. Право Позивача на звернення до суду виникло з 01.01.2015р. (першого дня прострочення зобовязання), тому колегія суддів вважає безпідставними розрахунки Позивачем суми боргу з урахуванням вартості 1 кв. м загальної площі квартир будинку (8365,00 грн), затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва України від 28.07.2016р. №236. Розрахунок повинен бути здійснений за договором станом на 31.12.2014р.

Враховуючи показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва України від 11.11.2014р. №306, сума боргу буде становити 1896532,68 грн = 324,86 кв.м х 5838 грн.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за період прострочення з 01.01.2015р. по 28.09.2016р., розраховані на суму боргу 1896532,68 грн, становитимуть 99023,13 грн.

Інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції з січня 2015р. по серпень 2016р. включно, розраховані на суму боргу 1896532,68 грн, - 995686,18 грн.

Доводи відповідача спростовані вище встановленими обставинами справи, враховані судом щодо невірного визначення опосередкованої вартості житла.

З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах суми боргу - 1896532,68 грн, інфляційних втрат 995686,18 грн та 3% річних 99023,13 грн. В решті позову слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції, як прийняте при невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. у справі №904/10590/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. у справі № 904/10590/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "К ЕНД ФД" 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 40, м. Дніпро, на користь Дніпровської міської ради 49000, пр. Дмитра Яворницького,75, м. Дніпро, заборгованість 1896532,68 грн (один мільйон вісімсот девяносто шість тисяч пятсот тридцять дві грн 68 коп), інфляційні втрати 995686,18 грн (девятсот девяносто пять тисяч шістсот вісімдесят шість грн 18 коп), 3% річних 99023,13 грн (девяносто девять тисяч двадцять три грн 13 коп), судовий збір за розгляд позовної заяви 44868,63 грн (сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім грн 63 коп.), судовий збір за розгляд апеляційної скарги 49355,50 грн (сорок девять тисяч триста пятдесят пять грн 50 коп), про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Виконання постанови щодо видачі наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 19.05.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна