ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа № 922/438/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 , довіреність №743 від 12.12.2016

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №007Др-48-1216 від 29.12.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртелеком (вх. № 1198Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 по справі №922/438/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Харківміськгаз, м. Харків

про стягнення 159039,22 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якому просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 146058,36 грн., що були надміро сплачені за договором поставки природного газу №2013/ТП-ПР-9118 від 20.12.2012, 10370,14 грн. інфляційних нарахувань та 2610,72 грн. 3% річних. Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору. В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, на норми ст.ст. 525, 526, 530, ст. 1212, ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.03.2017 (суддя Сальнікова Г.І.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ Укртелеком - позивач по справі, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі №922/438/17 як таке, що не відповідає вимогам ст. ст. 82-84 ГПК України, Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 Про судове рішення, прийняте з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Крім того, викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийнято без належного дослідження та оцінки належних і допустимих доказів у справі.

Відповідач, ПАТ «Харківміськгаз», надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення уповноважених представників позивача а відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

20.12.2012 року між ПАТ "Харківміськгаз" (постачальник) та ПАТ "Укртелеком" (споживач) було укладено договір №2013/ТП-ПР-9118 на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до умов якого постачальник зобовязався протягом 2013 р. здійснювати споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах договору.

У розділі 4 договору сторони визначили вартість послуг та порядок розрахунків, зокрема, відповідно до п. 4.6.1 зазначеного договору авансові платежі сплачуються споживачем у розмірі 100% від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період до початку місяця поставки газу.

У 10 розділі договору сторони визначили строк його дії та інші умови, згідно якого він був укладений на строк з 01.01.2013 по 31.12.2013. Договір вважається продовженим на аналогічний період (на один календарний рік), якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов. При цьому, сторони домовились переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, в якому визначені планові обсяги газу на продовжений термін (пункт 10.1.1 договору).

05.08.2013 до основного договору між сторонами по справі було укладено додаткову угоду №1, згідно зі змістом якої передбачені договором права та обовязки ПАТ «Укртелеком», зокрема проведення розрахунків, повинні реалізовуватись філією «Дирекція первинної мережі» (ар.с. 14).

27.01.2014 до даного договору між сторонами по справі було підписано Технічну угоду про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами, згідно якої поставка природного газу на обєкти ПАТ «Укртелеком» здійснюється за адресами: м. Харків, вул. Червоножовтнева, 14 та вул. Фельдшерська, 100.

10.10.2014 Наглядовою радою ПАТ «Укртелеком» було прийнято рішення про закриття (ліквідацію) філії «Дирекція первинної мережі» (ар. с. 130), в звязку з чим, основний договір був переданий для подальшого супроводження до Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (ар.с. 22).

На виконання вимог пункту 4.6.1 договору, 25.12.2014 платіжним дорученням № 21373 позивач сплатив авансовий платіж за поставку природного газу у січні 2015 у сумі 146058,36 грн. (ар. с. 19).

Відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не спростовується факт сплати коштів та їх зарахування на розрахунковий рахунок ПАТ «Харківміськгаз».

За твердженнями позивача ПАТ «Укртелеком», сплачуючи авансовий платіж за договором, помилково вважав, що правовідносини між сторонами в рамках договору будуть подовжені на 2015 рік шляхом укладення відповідної додаткової угоди та переоформлення додатку №2 щодо договірних обсягів постачання газу на 2015 рік.

Проте, всупереч очікуванням позивача, відповідач ПАТ «Харківміськгаз» не надав згоди на подовження договору на наступний період, а запропонував укласти новий договір з аналогічними умовами.

Так, 05.01.2015 між ПАТ "Харківміськгаз" та ПАТ "Укртелеком" укладено договір №2015/ТП-ПР-11549 про поставку природного газу і Технічну угоду про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні, за умовами якої поставка природного газу на обєкти ПАТ «Укртелеком» здійснюється за адресами: м. Харків, вул. Червоножовтнева, 14 та вул. Фельдшерська, 100.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення терміну дії договору №2013/ТП-ПР-9118, а саме 31.12.2014, сторони не мали ніяких правовідносин в його рамках, оскільки термін дії припинився, природний газ не постачався та не споживався, додаткові угоди про його подовження не укладались.

Тобто, з 01.01.2015 почав свою дію договір №2015/ТП-ПР-11549, поставка та оплата природного газу проводились сторонами за його умовами. Так, на виконання цього договору позивачем було сплачено підприємству відповідача 74729,78 грн. за період з 01.01.2015 по 31.01.2015, що підтверджується платіжним дорученням №1931 від 18.02.2015

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що ним було двічі сплачено оплату за постачання природного газу за січень 2015 року на обєкти газоспоживання ПАТ «Укртелеком» за адресами: м. Харків, вул. Червоножовтнева, 14 та вул. Фельдшерська, 100, а саме: безпідставно сплачений авансовий платіж у сумі 146058,36 грн. за договором №2013/ТП-ПР-9118 від 20.12.2012, та оплата за фактично спожитий газ у січні 2015 року у сумі 74729,78 грн. за договором №2015/ТП-ПР-11549 від 05.01.2015. При цьому, заявник апеляційної скарги зазначає, що авансовий платіж за поставку газу за січень 2015 рік ним було здійснено помилково, адже позивач не міг передбачити, що правовідносини за договором №2013/ТП-ПР-9118 закінчаться внаслідок укладення іншого договору з аналогічними умовами.

Позивач, скористався своїм правом досудового врегулювання спору і неодноразово направляв листи на адресу відповідача з проханням повернути переплачені кошти на поточний рахунок відповідача, що підтверджується листами №830/3-07 від 22.07.2015, №16-13/640 від 25.04.2016, №16-13/661 від 05.05.2016 та претензіями №26-12/162 від 09.06.2016, №26-12/225 від 17.10.2016. Проте, відповідей або будь-яких дій з боку відповідача не відбулося.

З огляду на вищевикладене позивач був змушений звернутись до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ «Харківміськгаз» 146058,36 грн., безпідставно отриманих відповідачем, та 10370,14 втрат від впливу інфляційних процесів та 2610,72 грн. 3% річних.

Господарський суд Харківської області, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив що отримання відповідачем суми стягуваної переплати за договором № 2013/ТП-ПР-9118 поставки природного газу від 20.12.2012, який є належною умовою виникнення у його сторін відповідних прав та обов'язків на момент перерахування вказаних коштів, автоматично виключає безпідставність набуття стягуваних грошових коштів на момент такого набуття. Тобто, оскільки між сторонами у справі, було укладено договір №2013/ТП-ПР-9118 поставки природного газу від 20.12.2012, а кошти, які позивач просив стягнути з відповідача, отримано останнім у якості передоплати за поставку газу, який повинен був бути поставлений за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору №2013/ТП-ПР-9118 поставки природного газу від 20.12.2012, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження правомірності заявлених в апеляційній скарзі вимог, їх документальне та матеріальне обґрунтування; викладені відповідачем заперечення, доводи наведені в оскаржуваному рішенні, колегія суддів визнає неправомірність висновків суду першої інстанції щодо відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки, вирішуючи спір між сторонами по справі, господарський суд не зясував дійсні обставини справи в їх сукупності, не надав належної правової оцінки суті даного господарського спору, не застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 146 058,36 грн. Підставу позову становлять обставини, повязані з безпідставним утриманням відповідачем перерахованих позивачем грошових коштів в звязку з невиконанням умов договору та посиланням на ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу частини 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що до предмету доказування у даній справі входить встановлення наступних обставин: чи набув відповідне майно відповідач за рахунок позивача; чи є для цього підстави.

Вказаною нормою (ст. 1212 ЦК України) визначені загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку з так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

Зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- є набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

В даному випадку, сплату позивачем коштів в сумі 146 058,36 грн. на рахунок підприємства відповідача за січень 2015 року за договором №2013/ТП-ПР-9118 від 20.12.2012, було виконано помилково, через його очікування продовження дії договору на наступний період. Проте, фактично зобовязання за даним договором були виконані сторонами до 31.12.2014 (строк закінчення дії договору), що є підставою його припинення. У звязку з укладенням сторонами нового договору про постачання природного газу на обєкти позивача та повторної оплати за поставку природного газу на ті самі обєкти, необхідність у внесенні авансового платежу по договору №2013/ТП-ПР-9118 - відпала.

Таким чином, оскільки сума, яку просить стягнути позивач, утворилася внаслідок переплати за договором поставки, який був виконаний сторонами, про що свідчить відсутність вимог відповідача до позивача за цим договором, то зобовязання щодо повернення цих грошових коштів за правовою природою є таким, що виникло у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, тобто є окремим від зобовязання, які виникли між сторонами з договору поставки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач безпідставно утримує грошові кошти і має повернути їх позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, тому позовні вимоги про стягнення вказаної суми в розмірі 146 058,36 грн. є правомірними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий та передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не зясував фактичні обставини справи, які становлять підстави позову, ухилення відповідача від виконання його договірних зобовязань і не дав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності. На думку колегії суддів, висновки господарського суду, викладені в оскаржуваному рішенні, є помилковими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що в свою чергу підтверджується вищевказаним.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи положення статей 610-612 Цивільного кодексу України, частину 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач є порушником грошового зобовязання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та 3% річних, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню в звязку з її матеріальною та документальною обґрунтованістю та наявністю фактів, які є підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 по справі № 922/438/17 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктом 1 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укртелеком задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 по справі №922/438/17 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (61004, м.Харків, вул. Жовтневої революції, 57/59, р/р86 в філії ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) безпідставно набуту грошову суму у розмірі 146 058,36 грн., 10 370,14 втрат від впливу інфляційних процесів та 2 610,72 грн. 3% річних, 2385,59 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2624,15 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.