РІШЕННЯ

11 травня 2017 рокуСправа № 921/109/17-г/10
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Смарт Агро", м. Київ, вул. Антоновича, 172А, Південна Частина Києва, 03680

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", м.Тернопіль, вул. Кривоноса, 2-Б

до відповідача-2: Приватного підприємства "Інвест-Родина", м. Тернопіль, вул. Живова, 15А

про стягнення солідарно заборгованості в сумі 2 502 807,15 грн.

За участю представників від:

Позивача: Хомук С.М., довіреність № б/н від 01.12.2016р.

Відповідача 1: не з'явився.

Відповідача 2: не з'явився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 11.05.2017 року відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Смарт Агро", м.Київ, звернулося у господарський суд Тернопільської області з позовом до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина", м.Тернопіль, та відповідача-2 - Приватного підприємства "Інвест-Родина", м.Тернопіль, про стягнення солідарно заборгованості в сумі 2 502 807,15 грн, в тому числі 1 691 135,10 грн основного боргу, 160252,40 грн пені, 168928,07 грн відсотків річних, 338227,02 грн штрафу, 144264,56 грн відсотків за користування товарним кредитом.

В результаті проведеного автоматичного розподілу, для розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Півторака М.Є.

У зв'язку з тим, що суддя Півторак М.Є., який розглядав дану справу, з 03.03.2017р. звільнений з посади судді господарського суду Тернопільської області, відповідно до наказу №27-к від 03.03.2017р., у зв'язку з поданням заяви про відставку, розпорядженням керівника апарату від 06 березня 2017р., відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №921/109/17-г/10.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2017р.), справу №921/109/17-г/10 передано на розгляд суду у складі судді Стопника С.Г.

Ухвалою суду від 07 березня 2017р. суддею Стопником С.Г. прийнято справу №921/109/17-г/10 до свого провадження та призначено її розгляд в судовому засіданні на 17.03.2017р. на 9 год. 30 хв.

Відповідно до ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 27.03.2017, на 07.04.2017 та на 11.05.2017 року з підстав, зазначених у відповідних ухвалах; крім того, в судовому засіданні 07.04.2017 року оголошувалась перерва до 21.04.2017 року до 9 год. 30хв.

Ухвалою суду від 21.04.2017 року строк розгляду спору, відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України, за клопотанням представника позивача, продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 11.05.2017 року суд перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача в судове засідання з'явився та повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях до позовної заяви (вх.№9599 від 19.04.2017), та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази; додатково зазначив, що станом на час розгляду даної справи заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідачі участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідач-1 - ТОВ "Агроцентр-Галичина", згідно поданого відзиву на позовну заяву (вх.№9120 від 07.04.2017) підтвердив наявність заявленої до стягнення суми основного боргу - 1691135,10 грн та пояснив, що причиною утворення даної заборгованості були несприятливі погодні умови, які склались при зборі врожаю за договором контрактації, що призвело до скрутного становища товариства (в обгрунтування наведеного до матеріалів справи долучено розрахунок фактичних витрат на вирощування сої врожаю 2016 року, загальною площею 500 га). Водночас, відповідач-1 заперечив щодо вимоги про стягнення штрафу, нарахованого на суму боргу в розмірі 20%, посилаючись на те, що одночасне застосування в даному випадку штрафу і пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань свідчить про подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і те ж порушення, що суперечить положенням, закріпленим у ст.61 Конституції України.

Крім того, відповідачем-1 подано клопотання (вх.№9117 від 07.04.2017) про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до якого товариство просить суд на підставі п.3 ст.83 ГПК України зменшити на 99% розмір заявленої до стягнення пені, 30% річних, штрафу та відсотків за користування товарним кредитом. При цьому, просить суд врахувати, що у зв'язку із складними погодними умовами, що унеможливили вчасний збір урожаю, відбулась велика втрата урожаю сої (в обгрунтування наведеного долучено копію договору контрактації сільськогосподарської продукції від 01.03.2016 року).

Відповідач-2 - ТОВ "Інвест-Родина", згідно поданого відзиву (вх.№9071 від 07.04.2017) проти позову заперечує. Зокрема, посилається на те, що договір поставки №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016 року не є укладеним, оскільки при його оформленні сторонами не було погоджено всіх істотних умов (сторонами не погоджувались строки поставки), а тому вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій (штрафу та пені), 30% річних від простроченої суми та 0,07% відсотків за користування товарним кредитом. А виходячи із пред'явлених позивачем видаткових накладних, вважає, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини за договором купівлі-продажу, який укладений ними у спрощений спосіб, передбачений ч.1 ст.181 ГК України шляхом вчинення фактичних дій. І обов'язок щодо оплати товару, отриманого згідно вищезазначених накладних, виник у відповідача-1 у семиденний строк після отримання вимоги про оплату згідно ст.530 ЦК України, а не 01.10.2016 та 27.10.2016 року, як зазначає позивач. Крім того, звертає увагу суду на те, що до позовної заяви не додано Додатків до Договору №№12, 23, 33, 41, 42 та 44, на які містяться посилання в позовній заяві. Також, просить суд врахувати, що згідно наявних у справі виписок АТ "Прокредит Банк" сума оплати відповідачем-1 складає 3070759,19 грн, що значно перевищує суму поставки. Також, відповідач-2 не погоджується з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 2502807,15 грн, що ґрунтуються на договорі поруки від 19.02.2016 року, оскільки укладення відповідачем-1 Додатків до Договору поставки призвело до суттєвого збільшення обсягу відповідальності, не погоджувалось із Поручителем, згода останнього на внесення змін до основного зобов'язання не надавалась, у зв'язку з чим стверджує, що положення п.2.3 Договору поруки суперечать ст.547 ЦК України, а тому в силу ст.207 ГК України свідчать про його недійсність. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти наведеного у відзивах відповідачів та проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив з підстав, викладених у додаткових поясненнях до позовної заяви (вх.№9599 від 19.04.2017). Зокрема, просить суд врахувати, що: - сторони вільно та на власний розсуд визначили та узгодили умови укладеного договору поставки, в тому числі і умови відповідальності сторін за порушення зобов'язання; - одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, ст.549 ЦК України та ст.ст.230, 231 ГК України; - висновок відповідача-2 про те, що строк поставки є істотною умовою договору є помилковим, оскільки за змістом ст.180 ГК України передбачено необхідність погодження сторонами строку дії договору, і що в даному випадку сторонами дотримано; - щодо посилання відповідача-2 на те, що позивачем не надано суду частину додатків до Договору, пояснив, що такі Додатки сторонами не оформлювалися, а оскільки ведення обліку і опрацювання замовлень позивачем здійснюється автоматизовано у відповідній програмі, і такі замовлення №№12, 23, 33, 41, 42 та 44 є такими, що не відбулися або були скасовані сторонами, тому в програмі наступному замовленню був присвоєний наступний номер; - щодо тверджень відповідача-2 про те, що сума оплати відповідно до наявних у справі виписок не відповідає заявленій позивачем загальній сумі поставки, то звертає увагу суду на те, що крім вказаного договору поставки товару на умовах відстроченого платежу №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016 із відповідачем-2 було укладено ще один договір №AXG/62/01/2016 від 15.01.2016 на умовах 100% передоплати, а для того щоб розрізнити які платежі здійснювались і за яким з договорів, позивачем було долучено до матеріалів справи копії рахунків, за якими здійснювалась оплата, і які містять посилання на договір.

Враховуючи, що участь представників сторін в судовому засіданні 11.05.2017 року не визнавалася судом обов'язковою, брати участь в судовому засіданні, є правом сторін, передбаченим ст.22 ГПК України, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, а тому суд визнає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, господарський суд встановив:

- відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

- за змістом ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

- 19.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Хімгруп" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (Покупець) укладено Договір поставки №АXG/87/02/2016.

Відповідно до умов вказаного Договору (п.2.1) у терміни і на умовах, визначених договором Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю Товар на умовах відстрочення кінцевого платежу, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар в повному обсязі. Найменування, асортимент, ціна, кількість товару, а також строки та порядок оплати та поставки Товару зазначаються у Додатку(-ах) до даного договору.

Право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару, проте не раніше моменту передачі Покупцем Постачальнику належним чином оформленої накладної/товарно-транспортної накладної та довіреності на отримання товару (п.2.2. Договору).

Ціна Товару визначається в Додатку(-ах) до Договору, що є невід'ємною частиною договору та у видаткових накладних (у випадку відсутності зазначення ціни у Додатку(-ах) (п.3.1. Договору).

Відповідно до п.3.2. Договору, загальна ціна Договору являє собою сумарну ціну Товару, що поставляється в рамках даного Договору згідно Додатку(-ів), що є його невід'ємною частиною або за видатковими накладними, у випадку не оформлення Сторонами відповідного Додатку(-ів). Загальна ціна Договору може бути змінена (скоригована) згідно п.3.5. Договору.

Порядок розрахунків сторони визначили в п.3.5 Договору, відповідно до якого, оскільки Покупець частково авансує оплату Загальної кількості Товару (Частковий аванс), а решта суми (Післяплата) сплачується в обумовлений Сторонами строк після поставки Товару, то Платіжна ціна розраховується з подальшим коригуванням в два етапи:

- Первинне визначення Платіжної ціни. Частковий аванс розраховується шляхом перерахунку базової ціни згідно з відсотком Часткового авансу за Банківським курсом, який застосовується на дату оформлення Додатку(-ів) до Договору або на дату виставлення рахунку, у випадку не оформлення Сторонами Додатку(-ів) до Договору. Частковий аванс коригується у випадку, якщо на момент здійснення оплати Часткового авансу Покупцем Банківський курс збільшився порівняно з банківським курсом на дату оформлення Додатку(-ів) до Договору. Післяплата первинно розраховується шляхом перерахунку частини платіжної ціни згідно з відсотком післяплати за банківським курсом, який буде діяти на дату оформлення Додатку(-ів) до Договору. Післяплата коригується у випадку, якщо на момент здійснення Післяплати Покупцем Банківський курс збільшився порівняно з Банківським курсом на дату оформлення Додатку(-ів) до Договору або на дату виставлення рахунку у випадку не оформлення Сторонами Додатку(-ів) до Договору.

- Коригування Платіжної ціни, яке здійснюється на дату чергового та/або остаточного платежу (післяплати), в тому числі прострочених/дострокових платежів за Договором.

Пунктом 3.6. Договору Сторони погодили порядок розрахунків за Частковим авансом, зокрема, за наявності Товару на складі щодо якого було укладено Додаток(-ки) до цього Договору Постачальник для зручності розрахунків може надати рахунок або рахунок із скоригованою платіжною ціною та надає його Покупцю у будь-який спосіб: безпосередньо, факсом, електронною поштою та/або за поштовою адресою, що зазначені у реквізитах Покупця. Не отримання рахунку від Постачальника не звільняє Покупця від здійснення оплати у встановлені строки згідно з укладеним Додатком(-ми) до Договору. Поставка Товару Покупцем до моменту належної або часткової оплати Покупцем Часткового авансу згідно з умовами, передбаченими Додатком(-ми) до договору не змінює інші умови встановлені цим Договором (п.3.6.1. Договору).

Покупець зобов'язаний здійснити оплату Часткового авансу в термін, зазначений в Додатку(-ах) до Договору (п.3.6.2 Договору).

У п.3.7 Договору визначено порядок розрахунків за Післяплатою.

Так, пп.3.7.1 передбачено, що для зручності розрахунків Постачальник може надати рахунок із Скоригованою Платіжною ціною для остаточного розрахунку, який надається Постачальником Покупцеві у будь-який спосіб: безпосередньо, за факсом, електронною поштою та/або за поштовою адресою, що зазначені у реквізитах Покупця. Не отримання рахунку від Постачальника не звільняє Покупця від здійснення оплати у встановлені строки згідно укладеного Додатку(-ів) до Договору.

Покупець зобов'язаний здійснити остаточний платіж до дати остаточного розрахунку за Договором (пп.3.7.2 Договору).

Відповідно до п.3.8 Договору, строк оплати за даним Договором визначається Сторонами в Додатку(-ах). У випадку якщо Сторони з будь-якої причини не оформлять відповідний Додаток(-ки) до Договору - оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем у строк, зазначений у Рахунку(-ах), але в будь-якому разі не пізніше десяти календарних днів з моменту поставки товару.

Покупець здійснює оплату ціни товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Інше можливо за домовленістю Сторін. Зобов'язання Покупця по оплаті вартості поставленого товару будуть вважатися виконаними належним чином з моменту зарахування на банківський рахунок Постачальника суми коштів, що покриває вартість такого товару у повному обсязі, що передбачений умовами оплати згідно Договору (п.3.9 Договору).

Пунктом 11.1 Договору визначено, що даний Договір набирає чинності після підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, а щодо невиконаних до цього часу зобов'язань та відповідальності - до повного та належного виконання Сторонами зобов'язань по даному Договору, в тому числі до належної оплати штрафних санкцій нарахованих за порушення умов Договору, та відсотків за користування товарним кредитом.

Додатковою угодою від 31.10.2016р. до Договору поставки №АXG/87/02/2016 від 19.02.2016р. сторони домовились внести зміни до Договору у зв'язку із державною реєстрацією зміни найменування ТОВ "Альфа Хімгруп" на ТОВ "Альфа Смарт Агро", замінивши по тексту слова ТОВ "Альфа Хімгруп" на ТОВ "Альфа Смарт Агро" (п.1 Додаткової угоди).

Пунктом 2 Додаткової угоди Сторони також домовились внести зміни до розділу 13 Договору "Адреси і банківські реквізити сторін" щодо реквізитів Постачальника та виклали його в новій редакції.

Як свідчать матеріали справи, сторонами укладено Додатки до Договору поставки №АXG/87/02/2016 від 19.02.2016р., у яких дійшли згоди щодо вартості Товару, порядку та строків його оплати, а саме: №1 від 14.03.2016р., №2 від 30.03.2016р., №3 від 01.04.2016р., №4 від 01.04.2016р., №5 від 05.04.2016р., №6 від 05.04.2016р., №7 від 06.04.2016р., №8 від 07.04.2016р., №9 від 14.04.2016р., №10 від 14.04.2016р., №11 від 14.04.2016р., №13 від 15.04.2016р., №14 від 19.04.2016р., №15 від 20.04.2016р., №16 від 21.04.2016р., №17 від 25.04.2016р., №18 від 27.04.2016р., №19 від 04.05.2016р., №20 від 04.05.2016р., №21 від 05.05.2016р., №22 від 10.05.2016р., №24 від 13.05.2016р., №25 від 16.05.2016р., №26 від 17.05.2016р., №27 від 18.05.2016р., №28 від 23.05.2016р., №29 від 24.05.2016р., №30 від 24.05.2016р., №31 від 26.05.2016р., №32 від 26.05.2016р., №34 від 03.06.2016р., №35 від 07.06.2016р., №36 від 06.06.2016р., №37 від 09.06.2016р., №38 від 13.06.2016р., №39 від 13.06.2016р., №40 від 17.06.2016р., №43 від 09.08.2016р., №45 від 13.10.2016р., №46 від 13.10.2016р.

Між позивачем та відповідачем-1 виникли зобов'язання за договором поставки, згідно якого, та в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч.1 ст.693 ЦК України).

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу (ч.1 ст.694 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов укладеного Договору АXG/87/02/2016 від 19.02.2016 року, та Додатків до нього, здійснено поставку відповідачу-1 Товару на загальну суму 2 981 365,78 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями належно оформлених первинних документів - видаткових накладних: №1956 від 18.03.2016р. на суму 70075,54 грн, №3134 від 31.03.2016р. на суму 152518,34 грн, №3317 від 01.04.2016р. на суму 96128,64 грн.,№3390 від 01.04.2016р. на суму 106957,92 грн, №3391 від 01.04.2016р. на суму 18356,40 грн, №3405 від 04.04.2016р. на суму 94672,80 грн, №3407 від 04.04.2015р. на суму 92717,64 грн, №3659 від 05.04.2016р. на суму 4876,80 грн, №3819 від 06.04.2016р. на суму 5742,30 грн, №3852 від 06.04.2016р. на суму 7697,32 грн, №4025 від 07.04.2016р. на суму 56044,68 грн, №4169 від 08.04.2016р. на суму 25619,76 грн., №5049 від 14.04.2016р. на суму 128981,52 грн, №5054 від 14.04.2016р. на суму 224237,36 грн, №5343 від 15.04.2016р. на суму 50985,37 грн, №5369 від 15.04.2016р. на суму 60878,40 грн, №6050 від 20.04.2016р. на суму 29847,36 грн, №6157 від 21.04.2016р. на суму 56959,20 грн, №6158 від 21.04.2016р. на суму 174709,68 грн, №6774 від 26.04.2016р. на суму 5319,96 грн, №6888 від 27.04.2016р. на суму 27402,30 грн, №8674 від 12.05.2016р. на суму 29027,27 грн, №8675 від 12.05.2016р. на суму 99110,86 грн, №8842 від 13.05.2016р. на суму 24062,40 грн, №8844 від 13.05.2016р. на суму 22695,36 грн, №9086 від 16.05.2016р. на суму 93427,20 грн, №9461 від 18.05.2016р. на суму 9170,88 грн, №10006 від 23.05.2016р. на суму 37195,80 грн, №10007 від 23.05.2016р. на суму 12645,57 грн, №10008 від 23.05.2016р. на суму 22462,01 грн, №10009 від 23.05.2016р. на суму 2367,72 грн, №10065 від 23.05.2016р. на суму 75983,16 грн, №10066 від 23.05.2016р. на суму 14982,90 грн, №10117 від 23.05.2016р. на суму 2231,75 грн, №10398 від 25.05.2016р. на суму 21157,44 грн, №10558 від 26.05.2016р. на суму 22286,52 грн, №10628 від 27.05.2016р. на суму 194175,36 грн, №11538 від 03.06.2016р. на суму 55929,64 грн, №11765 від 07.06.2016р. на суму 1752,48 грн, №11767 від 07.06.2016р. на суму 66681,72 грн, №11770 від 07.06.2016р. на суму 6585,60 грн, №11775 від 07.06.2016р. на суму 59397,16 грн, №12243 від 09.06.2016р. на суму 21984,36 грн, №12445 від 13.06.2016р. на суму 75750 грн, №12889 від 17.06.2016р. на суму 25497,72 грн, №12891 від 17.06.2016р. на суму 12748,86 грн, №12896 від 17.06.2016р. на суму 7514,40 грн, №12901 від 17.06.2016р. на суму 5666,16 грн, №12982 від 17.06.2016р. на суму 50897,16 грн, №14054 від 07.07.2016р. на суму 14165,40 грн, №15153 від 11.08.2016р. на суму 51174,96 грн, №16405 від 05.09.2016р. на суму 48452,54 грн, №18417 від 05.10.2016р. на суму 7231,68 грн, №18698 від 13.10.2016р. на суму 138190,93 грн, №18699 від 13.10.2016р. на суму 34275,84 грн, №18700 від 13.10.2016р. на суму 123756,98 грн.

Як вказує позивач, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, кінцевий строк розрахунків за отриманий товар визначений сторонами у Додатках №№1-43 до Договору - 01.10.2016 року (які частково оплачені), у Додатках №№45-46 - 27.10.2016 року (оплачені). Проте, відповідач-1 свої зобов'язання по оплаті за отриманий товар належним чином та у встановлені строки не виконав, у зв'язку з чим, з урахуванням вартості поверненого товару - 32582,40 грн, та проведеної часткової оплати в сумі 1 257 648,28 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по рахунку позивача за період з 01.01.2016р. до 08.02.2017р., та з 02.11.2016р. до 08.02.2017р., за останнім станом на дату звернення з даним позовом рахується прострочена заборгованість в сумі 1 691 135,10 грн (2981365,78 -32582,40 -1257648,28). Наявність вказаної заборгованості також визнається відповідачем-1 у поданому відзиві на позов.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.7. Договору поставки №АXG/87/02/2016 від 19.02.2016 року Сторони погодили, що за порушення умов та строків оплати поставленого йому Товару, передбачених умовами Договору, у відповідності до ст.625 ЦК України, Покупець за прострочення грошового зобов'язання на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу із урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30 відсотків річних від простроченої суми.

З огляду на наведене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення, за період з 02.10.2016 по 27.01.2017 року, 30% річних в розмірі 168 928,07 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 30% річних, суд приходить до висновку про те, що він є арифметично правильним.

Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Так, відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій, відповідно до частини 4 ст.231 ГК України, встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, та її розмір, встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

При цьому, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 8.6. Договору поставки №АXG/87/02/2016 від 19.02.2016 року сторони передбачили, що у випадку порушення умов та строків оплати поставленого товару передбачених умовами Договору, Покупець за кожен день прострочення грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. В разі, якщо порушення прострочення оплати Покупця триває понад тридцять календарних днів, Покупець зобов'язаний додатково сплатити Постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від суми заборгованості.

Крім того, пунктом 8.3 Договору Сторони встановили, що згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за цим Договором здійснюється протягом 2-х років.

Таким чином, сторони скористалися наданим їм статтею 232 ГК України правом, та збільшили період нарахування пені за прострочення оплати відповідачем-1 товару, отриманого на підставі договору поставки №АXG/87/02/2016 від 19.02.2016 року.

З огляду на наведене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення, за період з 02.10.2016р. по 27.01.2017р., пеню в розмірі 160252,40 грн. та 338227,02 грн штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, суд визнає їх нарахування правомірним і таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому заперечення відповідача-1 щодо подвійної відповідальності за одне і те ж порушення зобов'язання судом відхиляються як необґрунтовані.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 144264,56 грн відсотків за користування товарним кредитом. З цього приводу слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, частиною 2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частин 1-4 ст.694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання продавцем обов'язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Відповідно до п.14.1.245 Податкового кодексу України, товарний кредит - товари (роботи, послуги), що передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичних чи фізичних осіб на умовах договору, що передбачає відстрочення остаточних розрахунків на визначений строк та під процент.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем (ч.5 ст.694 ЦК України).

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У пункті 3.14 Договору сторони погодили умову про те, що в разі поставки Товару до його повної оплати Постачальник має право нарахувати Покупцю відсотки за користування товарним кредитом (а саме користування чужими грошовими коштами відповідно до вимог ст.536, ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України).

Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається наступний день за днем, коли Покупець мав здійснити але не здійснив належну оплату Товару згідно з умовами цього договору (п.3.15 Договору).

Згідно п.3.16. Договору, плата за використання товарного кредиту становить 0,07% від вартості поставленого та неоплаченого товару за кожен день користування, починаючи з дати, визначеної в п.3.15. цього Договору до дня оплати Товару в повному обсязі.

Право передбачити в договорі обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи з дня передання товару продавцем, надано сторонам частиною п'ятою статті 694 ЦК України, яка регулює правовідносини, пов'язані з продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі №3-44гс11).

Також, відповідно до роз'яснень, викладених у п.2.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України), зокрема процентів на прострочену суму оплати товару, проданого в кредит (частина п'ята статті 694 названого Кодексу), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Враховуючи зазначене та перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовну вимогу про стягнення відсотків за користування товарним кредитом за період 02.10.2016р. -27.01.2017р. у розмірі 144264,56 грн обгрунтованою.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

19.02.2016 року, з метою забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань ТОВ "Агроцентр-Галичина" за Договором поставки №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Хімгруп" (Кредитор) та ПП "Інвест-Родина" (Поручитель) укладено Договір поруки, у відповідності до умов якого Поручитель (відповідач-2 у справі) зобов'язався відповідати перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань ТОВ "Агроцентр Галичина" (Боржник), що виникли та/або виникнуть з Договору поставки №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016р. (Основний договір), який був укладений між Кредитором та Боржником (п.1.1. Договору поруки).

Строк дії Основного Договору становить з 19.02.2016р. до 31.12.2016р., а щодо невиконаних до цього часу зобов'язань та відповідальності - до повного виконання сторонами зобов'язань по даному Договору (Договорам) (п.2.2. Договору поруки).

Згідно п.2.3 Договору поруки, Поручитель надає свою згоду щодо забезпечення зобов'язань Боржника перед Кредитором, що виникнуть в майбутньому за Основним договором, в тому числі у випадку зміни зобов'язання боржника, а саме збільшення суми основної заборгованості, здійснення коригування суми основної заборгованості Боржника, нарахування Боржнику неустойки, відсотків за користування товарним кредитом, продовження строку дії Основного договору, строків розрахунку за Основним договором, внаслідок чого збільшиться обсяг відповідальності Поручителя. Такі зміни обсягу відповідальності Поручителя не потребуватимуть його додаткової згоди.

Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в любому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п.4 цього договору (п.3.1. Договору поруки).

Відповідно до п.4.1. Договору поруки, Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання (зобов'язань) перед кредитором у відповідності до умов Основного договору всім свої майном в повному обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, в тому числі скориговану суму боргу у зв'язку із курсовими коливаннями згідно з умовами, передбаченими п.3.5. Основного договору, процентів, відсотків річних, неустойки, відсотків за користування товарним кредитом, відшкодування збитків.

У п.7.3 Договору поруки сторони погодили, що не вважається зміною зобов'язань за Основним договором укладання Кредитором та Боржником Специфікацій (додатків) до Основного договору, якими Сторони визначають асортимент, кількість та вартість Товару, строки та умови розрахунків, умови поставки та т.п.

У зв'язку із наведеним, заперечення відповідача-2 про те, що внаслідок укладення відповідачем-1 Додатків до договору поставки, відбулись зміни умов основного зобов'язання, які призвели до збільшення обсягу відповідальності Поручителя, і такі зміни відбулися за відсутності його згоди як Поручителя, а також щодо недійсності п.2.3 Договору поруки є необгрунтованими.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

У відповідності до п.5.1.1. Договору поруки, Поручитель зобов'язався при порушенні Боржником зобов'язання (зобов'язань) перед Кредитором за Основним договором, виконати за Боржника зобов'язання у п'ятиденний строк з дня направлення вимоги від Кредитора на адресу Поручителя, що зазначена у реквізитах цього договору. День відправлення такої вимоги підтверджується штемпелем відповідного поштового відділення України.

У разі одержання вимоги Кредитора повідомити про це Боржника (п.5.1.2. Договору поруки).

Пунктом 7.1. Договору поруки сторони погодили, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за основним договором. Порука за цим договором припиняється після спливу 5 років з дня закінчення строку дії Основного договору, але не раніше моменту повного виконання зобов'язань за Основним договором.

Як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" взяті на себе зобов'язання згідно Договору поставки №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016р. належним чином не виконало, а тому в позивача виникло право у відповідності до укладеного Договору поруки задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя - ПП "Інвест-Родина", шляхом стягнення з останнього солідарно з ТОВ "Агроцентр-Галичина" у відповідності до п.3.1. Договору поруки та ч.3 ст.554 ЦК України суми заборгованості за поставлений товар, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

На виконання ст.555 Цивільного кодексу України та п.5.1.1. Договору поруки, позивачем направлено 17.01.2017р. відповідачу-2 вимогу за вих.№09-01/2017 від 17.01.2017р. про погашення заборгованості за Договором поставки №AXG/87/02/2016 від 19.02.2016р. на загальну суму 1723717,50 грн, що виникла на момент складання такого листа. Також, позивач попередив про те, що у разі невиконання цієї вимоги, буде змушений звернутися в суд щодо примусового стягнення суми заборгованості, а також збитків, пені, 30% річних, 20% штрафу, відсотків за користування товарним кредитом.

У листі №14 від 26.01.2017р. ТОВ "Агроцентр-Галичина" зазначило, що товариству стало відомо про отримання поручителями вимоги щодо оплати простроченої заборгованості, а також повідомлено позивача про те, що така вимога прийнята до розгляду і товариством застосовуються всі можливі міри для пришвидшення взаєморозрахунків для погашення заборгованості. Зазначеним листом відповідач-1 підтвердив наявність простроченої заборгованості станом на 26.01.2017 року в розмірі 1 691 135,10 грн.

Однак вимога, виставлена позивачем відповідачу-2 станом на день звернення з позовом не виконана, заборгованість не погашена (доказів протилежного суду не представлено).

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Наведені відповідачами у поданих відзивах на позов заперечення проти позову спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачі викладені у позовній заяві обставини не спростували, доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи суду не подали, а тому позовні вимоги щодо солідарного стягнення з ТОВ "Агроцентр Галичина" та ТОВ "Інвест-Родина" 1 691 135,10 грн основного боргу, 160 252,40 грн пені, 168 928,07 грн відсотків річних, 338 227,02 грн штрафу та 144 264,56 грн відсотків за користування товарним кредитом підлягають до задоволення як обгрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача-1 (вх.№9117 від 07.04.2017) про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі п.3 ст.83 ГПК України, виходячи із наступного.

Пунктом 3 ст.83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшитиу виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Проте, законодавством не передбачено можливість зменшення судом на підставі п.3 ст.83 ГПК України розміру заявлених до стягнення 30% відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даному випадку, сторони вільно та на власний розсуд визначили та узгодили умови укладеного договору поставки, в тому числі і умови відповідальності сторін за порушення зобов'язання, а строк прострочення зобов'язань з оплати перевищує 6 місяців. При цьому, як вказує позивач, порушення зобов'язання відповідачем-1 з належної оплати за отриманий товар завдало збитків позивачу, який здійснює свою діяльність у сфері продажу засобів захисту рослин, а специфіка цього ринку є такою, що торгова діяльність має сезонний характер, а саме коли є потреба у вказаних засобах захисту рослин з боку сільськогосподарських підприємств. Сума заборгованості Відповідача-1 у розмірі 1691135,10 грн є значною сумою в обороті позивача, проте вона була вилучена з обороту компанії, і позивач не мав можливості здійснити закупку товару на відповідну суму та поставити його своїм покупцям. Щодо тверджень відповідача-1 про незадовільний майновий стан товариства, оскільки у зв'язку із складними погодними умовами відбулась втрата врожаю сої, та відповідно була відсутня можливість розрахуватися за отриманий у позивача товар, то такі є необґрунтованими, а отже, не можуть бути підставою для зменшення відповідальності перед позивачем в частині нарахованих штрафних санкцій (пені та штрафу).

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору також покладаються солідарно на відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (вул. Кривоноса, 2-Б, м. Тернопіль, код 37556849) та з Приватного підприємства "Інвест-Родина" (вул. Живова, 15А, м. Тернопіль, код 34600046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Смарт Агро" (м.Київ, вул. Антоновича, 172А, код 37250244): 1 691 135,10 грн основного боргу, 160 252,40 грн пені, 168 928,07 грн відсотків річних, 338 227,02 грн штрафу, 144 264,56 грн відсотків за користування товарним кредитом та 37 542,11 грн в повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "17" травня 2017 року.

Суддя С.Г. Стопник