КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 910/8981/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача : Алендар Ю.І. - представник за дов. №ГН-5-Ю від 03.01.2017 року;

від відповідача : не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року (повний текст підписано 22.05.2015 року)

у справі № 910/8981/15 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вусо"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс"

про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17647,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Вусо" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17 647,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/9914456.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі №910/8981/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс", з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо", на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 17647,77 грн та судовий збір - 1 827,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі №910/8981/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права посилаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року у справі №761/28053/14-ц, яким було визнано договір страхування у вигляді полісу № АС/9914456 недійсним.

Крім того, скаржник зазначив, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9914456 є недійсним з моменту його укладення.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 12.06.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" було прийнято до провадження.

Через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду даної апеляційної скарги до набранням законної сили пов'язаною з нею заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.06.2015 року по цивільній справі №761/28053/14-ц.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року зупинено апеляційне провадження у справі № 910/8981/15 до остаточного вирішення пов'язаної з нею справи Шевченківського районного суду міста Києва №761/28053/14-ц.

11.01.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника апелянта надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі №910/8981/15 у зв'язку із прийняттям 17.12.2015 року Апеляційним судом міста Києва ухвали у справі №761/28053/14-ц.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 року поновлено апеляційне провадження у справі №910/8981/15.

Через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення розгляду даної апеляційної скарги до вирішення цивільної справи №761/28053/14-ц у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 року зупинено апеляційне провадження у справі № 910/8981/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Вусо" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17647,77 грн, до остаточного вирішення пов'язаної з нею справи №761/28053/14-ц (6-2205ск16) за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" до ОСОБА_3, третя особа - Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3 Комунального підприємства "Київпастранс" про визнання недійсним договору страхування.

Через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі №910/8981/15 у зв'язку із прийняттям 12.12.2016 року Шевченківським районним судом міста Києва рішення у справі №761/28053/14-ц.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 року поновлено апеляційне провадження у справі №910/8981/15.

В судовому засіданні 16.05.2017 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року по справі №910/8981/15 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання 16.05.2017 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 04.05.2017 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 16.05.2017 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс"- без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

04.06.2014 року між позивачем (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 (далі -договір). об'єктом договору добровільного страхування є транспортний засіб "Hyundai ix35", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема - пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 20.03.2014 року по вул. Толстого, буд. 57 в м. Києві, а саме: відбулося зіткнення автомобіля "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Hyundai ix35", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням Страхувальника.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Hyundai ix35", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, що підтверджується довідкою, виданою органами МВС України (копія довідки міститься в матеріалах справи).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 17647,77 грн, що підтверджується довідкою-підтвердженням виплати страхового відшкодування від 05.06.2014 року (копія довідки наявна в матеріалах справи). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 2294-02 від 05.06.2014 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить норма ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2014 року у справі № 761/9306/14-п, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Останню визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Нормами п. 14.1 ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом укладення з відповідачем полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9914456.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень п. 22.1 до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ОСОБА_3 полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/9914456, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість матеріального збитку автомобіля "Hyundai ix35", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було визначено на підставі рахунку-фактури СТО № ФІ-0000053 від 04.06.2014 року, відповідно до якого сума збитку складає 17647,77 грн. Також позивачем складено Звіт № 5587-70 від 15.05.2014 року, в якому міститься розрахунок суми страхового відшкодування (наявний в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також те, що полісом № АС/9914456 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн та франшизу в сумі - 00,00 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року у справі №761/28053/14-ц, яким було визнано договір страхування у вигляді полісу № АС/9914456 недійсним, оскільки дане рішення в подальшому було скасовано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12.12.2016 року №761/28053/14-ц (наявне в матеріалах справи), яким в задоволенні позовної заяви про визнання недійсним відповідного договору страхування у вигляді полісу було відмовлено. Вказане рішення не було оскаржене та набуло законної сили.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі №910/8981/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі №910/8981/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8981/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Л. Яковлєв

А.Г. Майданевич