РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 918/127/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" в особі ліквідатора ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 20.03.17 р. у справі №918/127/17

за позовом відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" в особі ліквідатора ОСОБА_1

до дочірнього підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Діброва" товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд"

про стягнення заборгованості в сумі 1 251 547,71 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.03.2017 року у справі №918/127/17 (суддя Андрійчук О.В.) у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" - відмовлено. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" в дохід Державного бюджету України 18773,22 грн. судового збору.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, зокрема, що ні позивачем, ні відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 1251547,71 грн., а тому суд позбавлений можливості встановити факт наявності заявленого до стягнення боргу, його правову природу, а відтак вирішити питання про норми матеріального права, які слід застосувати до спірних правовідносин. З огляду на вказане, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 20.03.2017 року у справі №918/127/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, дані вносяться до оборотних відомостей на підставі первинних документів. Відтак, надані копії журналу-ордеру та відомості по рахунках є первинними документами, що підтверджують заборгованість ДП СГП "Діброва" ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" перед ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на суму 1251457,71 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неотриманням копії апеляційної скарги.

Колегія суддів з приводу заявленого клопотання вважає за необхідне зазначити, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до абз.1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Водночас, згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників апелянта, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на 01.05.2014 року ліквідатором позивача проведено інвентаризацію розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими кредиторами, дебіторами. За результатами перевірки встановлено, що розмір дебіторської заборгованості відповідача перед позивачем становить 1249547,71 грн., на підтвердження чого позивачем надано суду журнал-ордер і відомість по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" за період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року, а також журнал-ордер і відомість по рахунку 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками", за яким дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 000,00 грн. (а.с. 61-65).

24.11.2014 року позивачем направлено відповідачу претензію №01-20/451 від 20.11.2014 року, відповідно до якої позивач зазначив, що згідно з балансовими даними станом на 24.04.2014 року відповідачем не проведено розрахунків з позивачем на суму 1251 547,71 грн., відтак позивач просив відповідача протягом 5 банківських днів від дати отримання претензії сплатити вказану заборгованість. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої власності; завдання майнової та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апелянта та позивача у справі про наявність заборгованості відповідача ґрунтуються на журналі-ордері і відомостях по рахунках позивача, у той же час документи на підтвердження існування зобовязань в результаті яких у відповідача виникла заборгованість на суму 1251547,71 грн., позивачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підтвердженням факту існування господарської операції є винятково первинні документи. Наведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що копії журналу-ордеру та відомості по рахунках є первинними документами, які підтверджують заборгованість ДП СГП "Діброва" ТОВ "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" перед ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на суму 1251457,71 грн., оскільки вказані документи не підтверджують факту проведення господарської операції між сторонами.

З огляду на відсутність у матеріалах справи первинних документів, які надають можливість встановити підставу виникнення зобов'язання та порядок його виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що позивачем не надано належних доказів, які обґрунтовують правомірність звернення з майновою вимогою до відповідача, тому підстави для застосування в даному спорі положень на які посилається позивач та апелянт у справі, а саме ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, ЦК України - відсутні.

Місцевим господарським судом повно з'ясовано обставини справи, надано цим обставинам правильну юридичну оцінку, порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору не допущено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків судів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. відстрочено відкритому акціонерному товариству "Сарненський комбінат хлібопродуктів" в особі ліквідатора ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Всупереч цьому апелянт не надав суду доказів підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49 ГПК та підпунктами 1, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" суд дійшов висновку про стягнення з апелянта в дохід державного бюджету судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 20650,54 грн..

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 20.03.2017 р. у справі №918/127/17 залишити без змін, апеляційну скаргу позивача відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" в особі ліквідатора ОСОБА_1 - без задоволення.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" (вул. Фруктова 4/1, м. Рівне, 33001, ) в дохід державного бюджету (отримувач коштів - УДКСУ у м. Рівне, код за , банк отримувача - ГУДКСУ у Рівненській області, МФО - 833017, рахунок отримувача - 2002, код класифікації доходів бюджету - (м.Рівне) 22030101) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 20650,54 грн..

Господарському суду Рівненської області доручити видачу судового наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №918/127/17 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.