Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 р. Справа № 909/356/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Сегін І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", вул. Здолбунівська, 7Д, м. Київ, 02081,

до відповідача: Державної установи "Коломийська виправна колонія №41", вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78250,

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, вул. Шевченка, 6, с. Поплавники, Галицький район, Івано-Франківська область, 77134,

про стягнення 44 736,87 грн страхового відшкодування в порядку регресу,

за участю:

від позивача: представник ОСОБА_2, довіреність №08-03-25/178-16 від 12.09.2016,

від відповідача та від третьої особи представники не з'явились,

установив:

Розглядається позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Державної установи "Коломийська виправна колонія №41" про стягнення 44 736,87 грн страхового відшкодування в порядку регресу.

Суд згідно з ухвалою від 11.04.2017 залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є страховиком Державної установи "Коломийська виправна колонія №41" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 08.07.2016 з вини водія відповідача трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобілі. На виконання своїх зобов'язань по договору страхування позивач виплатив потерпілим сторонам страхове відшкодування в загальному розмірі 44 736,87 грн. Оскільки у постанові Галицького районного суду Івано-Франківської області встановлено, що водій відповідача керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, Вважає, що відповідно до положень чинного законодавства позивач набув право звернутися з регресним позовом до страхувальника транспортного засобу - Державної установи "Коломийська виправна колонія №41", як до особи, працівник якої під час виконання трудових (службових) обов'язків заподіяв шкоду, керуючи закріпленим за ним службовим автомобілем. Свою позицію обґрунтовує положеннями ст. 22, 1166, 1172, 1188 ЦК України, ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Аналогічні пояснення представник позивача надав в судовому засіданні.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися, відзиву на позов чи інших письмових пояснень не подали, проти позову не заперечили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

За таких обставин згідно з ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе прийняти рішення за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив таке.

26.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (надалі "ПАТ "НАСК "Оранта"), як страховиком, та Державною установою "Коломийська виправна колонія №41" (надалі "Коломийська виправна колонія (№41)"), як страхувальником, укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом №АЕ/9257409. Відповідно до положень полісу термін дії договору з 29.05.2016 по 28.05.2017; застрахований транспортний засіб - Chevrolet Epica, державний номерний знак (надалі "д.н.з.") АТ8512АР.

Згідно з наказом Коломийської виправної колонії (№41) від 13.01.2016 службовий автомобіль НОМЕР_1, закріплено за водіями ОСОБА_1, ОСОБА_3

З постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2016 у справі №341/1335/16-ц, номер провадження №3/341/330/16, слідує, що 08.07.2016 трапилася ДТП, внаслідок якої отримали механічні пошкодження автомобілі НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, Audi-100, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, та Mercedes-Benz 110, д.н.з. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_5

ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_4, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції). У постанові встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 35 ГПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, суд виходить з того, що ОСОБА_1 визнаний судом винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було заподіяно механічні пошкодження транспортним засобам Audi 100, д.н.з. НОМЕР_2, та Mercedes-Benz 110, д.н.з. НОМЕР_3.

При вирішенні даного спору суд враховує положення ст. 174 ГК України, відповідно до якої господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) (ч. 2 ст. 352 ГК України).

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України).

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Chevrolet Epica, д.н.з. НОМЕР_4, застрахована позивачем, який визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком. А тому в останнього виник обов'язок по відшкодуванню завданих в результаті ДТП збитків потерпілим особам.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст. 9 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з нормами ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до полісу №АЕ/9257409 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.

ПАТ "НАСК "Оранта", зважаючи на протокол огляду транспортного засобу, калькуляцію, здійснила дослідженням №ВС7584АК-2 від 28.07.2016, згідно з яким встановлено, що транспортному засобу Audi 100, д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП заподіяно шкоду в розмірі 24 357,45 грн, та дослідження №АТ6419АІ-2 від 29.07.2016, згідно з яким встановлено, що транспортному засобу Mercedes-Benz 110, д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП заподіяно шкоду в розмірі 21 409,42 грн.

Враховуючи визначену у полісі франшизу у розмірі 510 грн, страховик на підставі зібраних документів здійснив виплату страхового відшкодування потерпілим - власнику пошкодженого транспортного засобу Audi 100 ОСОБА_6 в розмірі 23 847,45 грн, що підтверджується страховим актом №ОЦВ-16-5556/1 від 30.08.2016, платіжним дорученням №43443 від 02.09.2016 та реєстром ПАТ КБ Правекс-Банк одержувачів сум відшкодувань за рахунок коштів страхової компанії, а також власнику пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz 110 ОСОБА_5 в розмірі 20 899,442 грн, що підтверджується страховим актом №ОЦВ-16-5557/1 від 01.09.2016, платіжним дорученням №43445 від 02.09.2016 та реєстром ПАТ КБ Правекс-Банк одержувачів сум відшкодувань за рахунок коштів страхової компанії.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як визначено ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства та обставин справи позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду та яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

А тому позов слід задовольнити та стягнути з Коломийської виправної колонії (№41) 44 736,87 грн страхового відшкодування.

Згідно з приписами ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 43, 49, ст. 82 - ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Державної установи "Коломийська виправна колонія №41", за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, про стягнення 44 736,87 грн страхового відшкодування в порядку регресу.

Стягнути з Державної установи "Коломийська виправна колонія №41" в користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 44 736,87 грн (сорок чотири тисячі сімсот тридцять шість гривень вісімдесят сім копійок) страхового відшкодування в порядку регресу, а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн сплаченого судового збору.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.05.17

Суддя О. В. Малєєва