ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" травня 2017 р.Справа № 916/1546/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур";

до відповідача: "Frezpol" Sр.z.o.o;

про стягнення 71751,90 польських злотих

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 6 від 17.01.2017р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: 09.06.2016р. Приватне акціонерне товариство "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до "Frezpol" Sр.z.o.o, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість по контракту купівлі-продажу №0670312 від 21.03.2012р. у розмірі 71751,90 польських злотих (471088,39 грн.), а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами по справі контракту купівлі-продажу №0670312 від 21.03.2012р. в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів за поставлений товар.

Ухвалою суду від 13.06.2016р. було порушено провадження у справі №916/1546/16 із призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 21.11.2016р.

Вказаною ухвалою у зв'язку із необхідністю належного повідомлення відповідача, який знаходиться за адресою: 08-110, Siedlce, Poland Ul. Brzeska 149 VAT ID NO PL НОМЕР_1, про дату та час судового засідання, провадження у справі №916/1546/16 в порядку статті 79 ГПК України зупинено до 21.11.2016р.

Ухвалою суду від 21.11.2016р. провадження у справі №916/1546/16 поновлено та з огляду на незявлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також з урахуванням невиконання вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 03.04.2017р.

Зазначеною ухвалою провадження зупинено до 03.04.2017р.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. з огляду на те, що наявність зупиненого провадження по справі унеможливлює розгляд справи, провадження по справі №916/1546/16 поновлено.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. у звязку із незявленням в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також з урахуванням невиконання вимог ухвали суду, розгляд справи відкладено на резервну дату, визначену в ухвалі від 21.11.2016р. - 15.05.2017р.

У судове засідання 15.05.2017р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - "Frezpol" Sр.z.o.о про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, а саме в порядку, передбаченому ст.125 ГПК України шляхом направлення через Головне територіальне управління юстиції в Одеській області судового доручення Окружному суду м.Седлце про вручення відповідачу позовної заяви з додатками та ухвал суду. Відповідач у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

При цьому суд зазначає, що виконання судового доручення господарського суду Одеської області про вручення документів представнику "Frezpol" Sр.z.o.о підтверджується відповідними документами, які були складені у звязку із його виконанням (а.с.80-83, 101-109).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов контракту купівлі продажу №0670312 від 21.03.2012р., з урахуванням укладеної до нього 09.03.2016р. додаткової угоди №18 (а.с.18), будь-який спір, що виник по даному контракту чи звязку з ним, по якому сторони не дійшли згоди, підлягає передачі на розгляд і кінцевому вирішенню в господарському суді за місцезнаходженням позивача, при розгляді спорів використовується законодавство країни позивача.

Враховуючи наявність укладеної між сторонами до контракту додаткової угоди № 18 від 09.03.2016р. (а.с.18), суд вважає, що спір правомірно передано на розгляд господарського суду Одеської області.

Щодо права, яке застосовується судом, суд вказує, що за змістом статей 4 1, 12 - 17, 123 ГПК для іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачено національний режим судового процесу для розгляду справ, підвідомчих господарським судам.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. У випадку обрання сторонами права, що підлягає застосуванню до змісту правовідносин, господарський суд на підставі статті 4 ГПК застосовує це право у вирішенні спору.

При цьому за приписами частин 3 та 4 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" вибір права може бути здійснений щодо угоди (правочину) в цілому або її окремої частини. Вибір права стосовно окремих частин угоди повинен бути явно вираженим.

Як вбачається з положень вищевказаної додаткової угоди №18 до контракту, при розгляді спорів між сторонами використовується законодавство країни позивача.

З огляду на викладене, саме законодавство України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2012р. між Приватним акціонерним товариством "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" (Продавець) та "Frezpol" Sр.z.o.o (Покупець) було укладено контракт купівлі-продажу №0670312 (а.с.9-19), згідно п.1.1 договору якого Продавець зобовязується передати, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити металопродукцію. Номенклатура кожної партії товару узгоджується між сторонами і вказується в специфікаціях (додатках) до договору.

Згідно п. 2.1 та п. 2.2 контракту, загальна вартість контракту складає 520000 євро. Ціна товару при кожній поставці встановлюється у відповідності з прейскурантом, діючим на момент отримання Продавцем заявки Покупця. Ціна і кількість кожної партії товару, що поставляється по даному контракту фіксується у відповідній специфікації.

Пунктом 3.1 контракту встановлено, що строки, умови поставки, вимоги до якості, технічні умови кожної партії товару вказуються у відповідних специфікаціях і у випадку необхідності, можуть бути уточнені і узгоджені додатково.

Відповідно до п. 3.3 договору, Продавець надає Покупцю разом з товаром наступні документи:

- комерційний інвойс на відвантажений товар 4 екз.;

- товаротранспортні накладна 2 екз.;

- сертифікат про походження товару 2 екз. (1 оригінал і 1 копія) надається уповноваженому представнику Покупця на протязі 5 днів від дати митного оформлення товару.

Пунктом 10.1 контракту встановлено, що будь-який спір, що виник по даному контракту чи звязку з ним, по якому сторони не дійшли згоди, підлягає передачі на розгляд і кінцевому вирішенню Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-Промисловій палаті України.

Пунктом 12.11, строк дії контракту від дати підписання до 31.12.2013р.

Як встановлено судом, між сторонами до вказаного контракту неодноразово укладалися додаткові угоди.

Так, згідно додаткової угоди № 15 від 01.12.2015р. (а.с.15), пункт 12.11 розділу 12 викладено у такій редакції: Контракт вступає в силу з моменту підписання. Строк дії контракту закінчується 31.12.2016р. і продовжується автоматично на кожний наступний рік до моменту розірвання за письмовою заявою однією із сторін за 1 місяць до його закінчення.

Відповідно до умов додаткової угоди до контракту № 16 від 22.12.2015р. (а.с.16), п. 4.2 розділу 4 викладено в наступній редакції: Платіж за поставлений товар буде здійснюватися Покупцем в наступному порядку:

- 100% вартості узгодженої партії товару оплачується Покупцем на протязі 30 календарних днів від дати відвантаження з території заводу-виробника на підставі оригіналів інвойсу і транспортного документу.

Додатковою угодою до контракту № 17 від 09.03.2016р. (а.с.17), сума контракту рівна сумі специфікацій, які є невідємними його частинами. Валюта платежу євро чи польський злотий (п.2.1 контракту). Платіж за поставлений товар буде здійснюватися в євро чи в польських злотих (п.4.1 контракту).

Згідно додаткової угоди №18 від 09.03.2016р. (а.с.18) п. 10.1 контракту викладено в такій редакції: „Будь-який спір, що виник по даному контракту чи звязку з ним, по якому сторони не дійшли згоди, підлягає передачі на розгляд і кінцевому вирішенню в господарському суді за місцезнаходженням позивача, при розгляді спорів використовується законодавство країни позивача.

Мовою арбітражного розгляду є мова країни позивача. До врегулювання спорів застосовується право країни позивача. (пункт 10.2 контракту).

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за контрактом виконав в повному обсязі та відвантажив відповідачу згідно інвойсу №346 від 15.03.2016р. (а.с.21) та СМR №0010560 від 16.03.2016р. (а.с.22) товар на загальну суму 71751,90 польських злотих.

Однак відповідач, отримавши товар згідно вищезазначених документів, свої зобовязання за контактом в частині повної та своєчасної оплати товару не виконав, у звязку із чим у нього виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 71751,90 польських злотих, відповідач, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надав, суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" цілком обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур", витрати по сплаті судового збору згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

При цьому суд зазначає, що позивач у відповідності до приписів Закону України „Про судовий збір за подання позову, з урахуванням вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 71751,90 польських злотих, яка станом на день подачі позову 09.06.2016р. в гривневому еквіваленті становила 471088,39 грн. повинен був сплатити судовий збір у сумі 7066,32 грн.

Разом з тим, як слідує з наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 5781 від 09.06.2016р. (а.с.8) Приватним акціонерним товариством "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" за подання позову було сплачено судовий збір лише у сумі 7011,00 грн.

Таким чином, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з позивача в дохід держави 55,32 грн. судового збору за подання позову (7066,32 грн. - 7011,00 грн.)

Керуючись ст.ст. 44, 49,75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з "Frezpol" Sр.z.o.o (08-110, Siedlce, Poland Ul. Brzeska 149 VAT ID NO PL НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.16, ) суму основної заборгованості у розмірі 71751,90 польських злотих, яка станом на 15.05.2017р. становить 489918/чотириста вісімдесят девять тисяч девятсот вісімнадцять/ грн. 32 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 7066/сім тисяч шістдесят шість/ грн. 32 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Стальканат-Сілур" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд.16, ) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район; код отримувача ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області; МФО: 828011; код класифікації: 22030101; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 55/пятдесят пять/ грн. 32 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 травня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська