ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017р. Справа № 914/365/17

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. м.Трускавець Львівської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Дрогобич Львівської області

про стягнення 97 673,50 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Марінченко Р.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник;

від відповідача: не з'явився.

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 97 673, 50 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.02.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.03.2017.

Ухвалами суду розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 24.04.2017 було продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

В судове засідання 15.05.2017 представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві: 82100, АДРЕСА_1. Однак, поштові конверти, які направлялися за зазначеними адресами повернулися до суду з відміткою відділення зв'язку "За закінченням терміну зберігання".

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем проживання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є: 82100, АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в господарський суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення 97 673, 50 грн заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.05.2016 між сторонами у справі було укладено договір оренди приміщень (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування частину нежитлової будівлі, а саме приміщення загальною площею 289,7 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Помірецька, 35 А.

Цільове використання об'єкту оренди - зайняття господарською діяльністю по наданню готельних та оздоровчих послуг. (п. 1.3. договору).

Термін користуванням приміщенням є рівним строку дії договору (п. 5.1 договору), який згідно пункту 6.1. договору вступає в силу з дати його підписання - 01.05.2016 і діє до 31.12.2016.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування об'єктом оренди з відповідача справляється плата в розмірі 50 000, 00 грн за повний календарний місяць, яка відповідно до пункту 3.4. договору сплачується до 10-го числа наступного за звітнім місяця за період користування.

Як зазначає позивач, відповідачем протягом травня-червня 2016 належним чином проводилась оплата за користування об'єктом оренди, однак в подальшому відповідачем було оплачено частково плату за користування майном за липень 2016 в сумі 32 300,00 грн, а за серпень 2016 року взагалі не було проведено жодної оплати.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору з боку відповідача, позивачем 14.11.2016 було направлено відповідачу вимогу від 10.11.2016 № 10/11 про оплату, за результатом розгляду якої відповідач здійснив лише часткову оплату заборгованості в розмірі 12 000, 00 грн.

Таким чином, позивач стверджує, що у відповідача залишилась неоплаченою заборгованість по оплаті за користування приміщенням та відшкодування вартості комунальних та інших послуг за липень-серпень 2016 у розмірі 97 673,50 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги, що відповідачем не здійснено добровільного погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 боргу в розмірі 97 673,50 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи із таких мотивів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 759 ЦК України, що кореспондується зі статтею 283 ГК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як встановлено судом, 01.05.2016 між сторонами у справі було укладено договір оренди приміщень, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування частину нежитлової будівлі, а саме приміщення загальною площею 289,7 кв.м., за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Помірецька, 35 А.

Цільове використання об'єкту оренди - зайняття господарською діяльністю по наданню готельних та оздоровчих послуг. (п. 1.3. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування приміщеннями з орендаря справляється плата. Розмір плати за користування приміщеннями за цим договором становить 50 000, 00 грн за повний календарний місяць. До складу орендної плати, розмір якої встановлено цим пунктом договору, включаються платежі, які входять до складу плати за користування приміщенням відповідно до законодавства України зокрема, плата за землю, і не включається вартість комунальних послуг, якими користується орендар.

Орендна плата сплачується до 10-го числа наступного за звітнім місяця за період користування приміщенням впродовж календарного місяця (звітний період) у безготівковій формі на поточний рахунок орендаря або у готівковій формі (п. 3.4. договору).

Оплата всіх комунальних послуг, включно з електропостачанням та телефонним зв'язком, якими орендар користується в приміщенні, здійснюється на підставі наданих орендодавцем рахунків відповідних організацій, які надають ці послуги (п. 3.5. договору).

Як вбачається із виписки по рахунку, відповідач здійснював оплату згідно виставлених позивачем рахунків, а саме згідно рахунків: від 31.05.2016 № 1 - в сумі 50 000, 00 грн (оплачено 10.06.2016); від 31.05.2016 № 2 - в сумі 50 000, 00 грн (оплачено 11.07.2016); від 20.07.2016 № 3 в сумі 32 300, 00 грн (оплачено 29.07.2016).

Таким чином, рахунки за липень 2016 та серпень 2016 в повному обсязі відповідачем оплачені не були.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем, позивач 14.11.2016 направив відповідачу вимогу від 10.11.2016 № 10/11 про оплату, за результатом розгляду якої відповідач здійснив лише часткову оплату заборгованості в розмірі 12 000, 00 грн (оплачено 23.11.2016).

Відповідачем також не оплачені рахунки від 01.08.2016 № 5 та від 31.08.2016 № 6, в яких крім зазначеного вище розміру орендної плати вказано розмір комунальних послуг та інших платежів у загальній сумі 41 973, 50 грн, які згідно з умовами договору підлягали також до оплати відповідачем на користь позивача.

Таким чином, у відповідача залишилась неоплаченою заборгованість з оплати за користування приміщенням та відшкодування вартості комунальних та інших послуг за липень-серпень 2016 у загальному розмірі 97 673,50 грн.

Оскільки відповідач чи його представник в судові засідання не з'явилися, позовні вимоги не заперечили, доказів погашення заборгованості не представили, тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (82100, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму в розмірі 99 273, 50 грн, з яких:

- 97 673,50 грн заборгованості;

- 1 600, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 18.05.2017.

Суддя Манюк П.Т.