ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Справа № 911/3032/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Бондар С.В. (доповідач),
суддівВасищака І.М., Грека Б.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги за участю представників : Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від позивача: Кашуба К.Є. від відповідача: Кузнєцов В.Є.
на рішенняГосподарського суду Київської області від 29.11.2016 року
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року
у справі№ 911/3032/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "А-Септ"
простягнення 154 733, 82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Септ" (далі відповідач) про стягнення 154 733, 82 грн. - штрафних санкцій, з яких: 1 746, 74 грн. - пеня та 152 987 грн. - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовувались неналежним виконанням відповідачем договору поставки від 18.09.2015 року № ЦХП - 02-03715-01 (далі Договір), згідно з яким позивач - замовник, відповідач - постачальник.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.11.2016 року позовні вимоги були задоволені частково. З відповідача підлягає стягненню 1 746,74 грн. - пені та 76 493, 54 грн. - штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що ним частково задоволено клопотання відповідача, викладене в запереченнях на позов /т.1 а.с.242-244/ про зменшення суми штрафних санкцій до 54 733, 82 грн.

Суд першої інстанції, з посиланням на ст. 233 ГК України та ст.551 ЦК України, на підставі п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, зменшив на 50% розмір штрафу, який підлягав стягненню з відповідача до 76 493,54 грн., що становить 50% від розміру штрафу нарахованого позивачем відповідачу.

Щодо підстав зменшення штрафу, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що він врахував тяжке фінансове становище відповідача, значний розмір загальної заборгованості контрагентів перед відповідачем, розмір поточних зобов'язань відповідача за звітний період, значний розмір штрафу, вжиття відповідачем підтверджених заходів направлених на своєчасне виконання свого обов'язку щодо поставки товару, а також ту обставину, що товар за Договором був повністю відвантажений позивачу до звернення його в суд з даним позовом. Судом також враховану ту обставину, що позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували понесення ним збитків, пов'язаних із невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо своєчасної простаки товару.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості застосування, у даному випадку, ч. 1 ст. 83 ГПК України з посиланням на ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Як вбачається з касаційної скарги, фактично позивач просить скасувати прийняті судові рішення в тій частині, в якій судом було зменшено стягнення штрафу на 50%.

В своїй касаційній скарзі відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами невірно застосоване діюче законодавство та дана невірна оцінка матеріалам зібраним у справі.

Позивач звертає увагу на ту обставину, що у суду не було підстав для зменшення штрафу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм діючого законодавства, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

18.03.2015 року між сторонами у справі було укладено Договір (позивач - замовник, відповідач - постачальник).

Предметом договору було постачання високоефективного антибактеріального прального порошку "Клін Вей Пауер" т.м. "A/Sept" для спецодягу та білизни.

Відповідно до п. 10.1. Договору за порушення термінів постачання відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених пунктом 5.2. даного договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції. При цьому відповідач не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово позивач.

На підставі зібраних у справі матеріалів суди обґрунтовано прийшли до висновку про те, що відповідачем були порушені строки поставки продукції, і відповідно відповідач повинен понести негативні наслідки у вигляді сплати штрафних санкцій у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору.

Що стосується застосування судом п. 3 ст. 83 ГПК України судова колегія зазначає: відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшеним за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 статті 83 ГПК України передбачає, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зібрані матеріали у справі та висновки зроблені судом першої інстанції щодо зменшення штрафу дають підстави вважати, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодилася апеляційна інстанція, не перевищив свої повноваження, які передбачені у п.3 ст. 83 ГПК України.

За таких обставин рішення прийняті судами в частині зменшення штрафу підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року у справі № 911/3032/16 залишити без змін.

Головуючий С.В.Бондар

Судді І.М.Васищак

Б.М.Грек