КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р. Справа№ 910/24284/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участі представників сторін:

згідно з протоколом судового засідання

розглянувши матеріали апеляційних скарг Державної податкової інспекції у

Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна пелетна компанія"

на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017

у справі № 910/24284/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський олійно -

жировий комбінат" (ідентифікаційний код 37023966)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Чугуївський олійно-жировий комбінат" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Давидюка Р.М., вирішено інші процесуальні питання пов`язані з подальшим розглядом справи.

Зазначена постанова місцевого господарського суду мотивована тим, що у матеріалах справи наявні докази щодо недостатності майна боржника для задоволення вимог його кредиторів.

Господарський суд міста Києва врахувавши диспозитивний характер ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - № 2343-XII) щодо призначення ліквідатора банкрута, а також прийнявши до уваги фінансове становище боржника та відсутність у нього достатніх грошових коштів для оплати послуг арбітражного керуючого, місцевий суд задовольнив клопотання заявника (боржника) та призначив ліквідатором боржника голову ліквідаційної комісії Давидюка Р.М.

Не погоджуючись із зазначеною постановою господарського суду першої інстанції, 20.02.2017 (згідно відбитку штампу місцевого господарського суду) Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі за текстом - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд, скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 та припинити провадження у справі № 910/24284/16.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2017 для розгляду апеляційної скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві сформовано склад колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий суддя, Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16, розгляд якої було призначено на 04.04.2017 о 14:30 в приміщенні Київського апеляційного господарського суду.

Також, не погоджуючись із зазначеною постановою господарського суду першої інстанції, 24.02.2017 (згідно відбитку штампу місцевого господарського суду) Публічне акціонерне товариство (далі за текстом - ПАТ) "Юнекс Банк" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 07.03.2017 апеляційну скаргу ПАТ "ЮНЕКС БАНК" згідно п.п.2.3.44 п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду (Верховець А.А. - головуючий суддя, Остапенко О.М., Сотніков С.В.).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ "Юнекс Банк" і спільного розгляду з апеляційною скаргою ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16, розгляд апеляційної скраги призначено на 04.04.2017 о 14:30.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, як ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, зазначає, що не погоджуються з винесеною постановою Господарського суду міста Києва оскільки вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України та статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон № 2343-XII), без з`ясування всіх обставин справи.

Апелянт наголошує на тому, що в порушення вимог законодавства, а саме ст. 111 Цивільного кодексу (далі за текстом - ЦК) України та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так як ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" не надано достатніх доказів відсутності платоспроможності боржника, а судом, в свою чергу не було об`єктивно оцінено всі матеріали справи.

В свою чергу, ПАТ "Юнекс Банк", обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що не погоджується з винесеною постановою Господарського суду міста Києва оскільки вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 104 ГПК України та ст. ст. 95, 114 Закону № 2343-XII), без з`ясування всіх обставин справи.

Апелянт наголошує на тому, що в порушення вимог законодавства, а саме ст. ст. 110, 111 Цивільного кодексу (далі за текстом - ЦК) України та ст. ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також всупереч п. 7.1.2. кредитного договору№ 0.153.0313. ЮО_К укладного між апелянтом та банкрутом 29.03.2013 - прийнято рішення загальних зборів учасників ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" № 1 про припинення діяльності Товариства від 19.04.2016.

Зазначений апелянт наголошує на тому, що головою ліквідаційної комісії ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" Давидюкои Р.М. не вжито жодних заходів із стягнення заборгованості з боржників юридичної особи, не встанвлено місцезнаходження заставного майна та не вжито заходів його повернення.

ПАТ «Юнекс Банк» вмотивовує причини оскарження зазначеної постанови місцевого господарського суду, посилаючись також на те, що призначення ліквідатором банкрута - голову ліквідаційної комісії суперечить вимогам п.1 ч. 2 ст. 114 Закону № 2343-XII. Так, на думку даного апелянта, господарський суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність або відсутність конфлікту інтересів у голови ліквідаційної комісії ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат", чи здійснювалась Давидюком Р.М. ліквідаційна процедура ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" у відповідності вимог Закону № 2343-XII, наявність чи відсутність підстав для його призначення ліквідатором ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" та не вирішив питання призначення ліквідатором з врахуванням вимог ст. 114 Закону № 2343-XII.

Окрім викладеного ПАТ «Юнекс Банк» також зазначає, що ч. 1 ст. 112 ЦК України передбачено чотири черги задоволення вимог кредиторів, тоді як ліквідатором була включена частина грошових вимог ПАТ «Юнекс Банк» до неіснуючої шостої черги.

22.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "БМ Банк" надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу ПАТ "Юнекс Банк"

04.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора боржника Давидюка Р.М. надійшли письмові відзиви на апеляційні скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві та ПАТ "Юнекс Банк".

04.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Міжрегіональна пелетна компанія" надійшло письмове клопотання про залучення правонаступника ПАТ "Юнекс Банк" у відносинах, щодо яких виник спір, а саме: ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія".

Оскільки головуючий суддя (суддя - доповідач) 04.04.2017, відповідно до наказу Київського апеляційного господарського суду № 166-в від 03.04.2017 "Про надання частини щорічної додаткової відпустки суддям" перебував у відпустці, розгляд апеляційної скарги призначеної на 04.04.2017 не відбувся.

Після усунення зазначених обставин, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 було призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційні скарги ПАТ "Юнекс Банк" та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16, розгляд яких було призначено на 25.04.2017 о 14:10 в судовому засіданні у приміщенні суду.

25.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Міжрегіональна пелетна компанія" надійшли письмові додаткові пояснення по справі № 910/24284/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 замінено апелянта у справі № 910/24284/16 - Публічне акціонерне товариство "Юнекс Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна пелетна компанія"; задоволено клопотання представника ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" про продовження строку розгляду апеляційних скарг у справі № 910/24284/16 відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України на п'ятнадцять днів; розгляд апеляційних скарг Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 відкласти на 16.05.2017 о 14 год 10 хв.

Оскільки головуючий суддя (суддя - доповідач) Верховець А.А. 16.05.2017, відповідно до наказу Київського апеляційного господарського суду № 50-а від 12.05.2017 "Про направлення суддів для участі у тренінгу" був направлений для участі у тренінгу на 1 календарний день 16.05.2016, розгляд апеляційних скарг призначених на 16.05.2017 не відбувся. Судове засідання у даній справі було перенесено на 17.05.2017 - 14 год. 20 хв., про що сторони повідомлено належним чином (дане підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи).

В судовому засіданні 17.05.2017 з мотивів, викладених в апеляційних скаргах представниками ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві підтримано вимоги і доводи їхніх апеляційних скарг, зазначено про їх обґрунтованість. Ліквідатором боржника зазначено про необґрунтованість апеляційних скарг, заперечувалось проти доводів, які в них наведено, в зв`язку з чим глова ліквідаційної комісії просив суд, апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін .

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17.05.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2343-XII, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, письмових пояснень апелянтів від 22.03.2017, письмових відзивів ліквідатора боржника від 03.04.2017 та 03.04.2017, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві підлягає припиненню, а апеляційна скарга ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2343-XII учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону № 2343-XII визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Тобто, згідно зазначених положень, в разі оскарження рішення особою, яка не брала участі у справі, останній необхідно довести, що в оскаржуваному рішенні господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки.

При цьому, колегія судів зазначає, що правовий статус органів справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), як кредиторів неплатоспроможних боржників визначається і статтею 210 ГК України, яка також не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом № 2343-XII.

В апеляційній скарзі ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у податкового органу не має. Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві не є стороною по справі про банкрутство боржника в розумінні приписів Закону № 2343-XII .

Доводи скаржника про порушення його права на проведення перевірки не приймаються колегією суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи господарський суд повідомляв податковий орган і про прийняття до розгляду заяви про банкрутство ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" і про порушення провадження по справі про банкрутство боржника, надсилавши йому процесуальні документи суду, однак, податковий орган не скористався своїм правом на проведення перевірки та участь у справі. Не містять матеріали справи і доказів того, що податковим органом з моменту повідомлення про прийняття рішення боржника щодо ліквідації ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" і до визнання боржника банкрутом вчинялись дії направлені на проведення перевірки.

Більше того, у листі ДФС України від 17.01.2017 № 1005/7/99-99-14-03-03-17 "Про організацію перевірок у 2017 році" наголошено, що пунктом 8 розділу І Закону № 1797 доповнено Кодекс статтею 19 3 та викладено в новій редакції пп. 19 1.1.1 п. 19 1.1 ст. 19 1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів. Отже, вбачається, що на момент прийняття рішення про припинення юридичної особи - боржника апелянт вже був позбавлений права проводити перевірки. Таке право було закріплено за ГУ ДФС у м. Києві, яке з апеляційною скаргою на оскаржуване рішення не зверталось.

З урахуванням вище наведеного, колегія суду апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначеним вище апелянтом не доведено належними доказами, що спірною постановою суд вирішив питання щодо прав та обов'язків ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві і відповідно, остання не має права апеляційного оскарження зазначеної постанови згідно приписів статті 91 ГПК України.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд звертає увагу ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, що у разі наявності кредиторських вимог до ТОВ "Чугуївський олійно - жировий комбінат", податковий орган не позбавлений можливості звернутися до місцевого господарського суду з відповідною заявою з урахуванням Закону № 2343-XII.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7, якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, з метою усунення процесуального порушення при прийнятті до провадження апеляційної скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві колегія суддів вважає за необхідне припинити дане апеляційне провадження з перегляду постанови Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16.

Відносно апеляційної скарги ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія", судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, кожній особі гарантоване право на справедливий і відкритий розгляд при визначені її громадянських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Відкритий характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Нормами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про визнання кредиторських вимог, на стадії добровільної ліквідації боржника, звернулось ПАТ "Юнекс Банк" (т. 1, а.с. 125), вимоги якого також внесено до реєстру вимог кредиторів боржника, в свою чергу оскаржуваною постановою місцевого господарського суду встановлено, що загальна сума кредиторської заборгованості складає (з урахуванням вимог ПАТ "Юнекс Банк") 324366929,00 грн.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про можливість оскарження в апеляційному порядку Публічним акціонерним товариством "Юнекс Банк" постанови Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16.

Як уже зазначалось вище, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 замінено апелянта у справі № 910/24284/16 - Публічне акціонерне товариства "Юнекс Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна пелетна компанія".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону № 2343-XII якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. Загальні положення про порядок ліквідації юридичної особи вміщені у ст. 110-112 Цивільного кодексу (далі за текстом ЦК) України.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст. 111 Цивільного кодексу України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Отже, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку ст. 95 Закону № 2343-XII є: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою, проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, аналіз пасиву боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, повідомлення кредиторів про ліквідацію юридичної особи боржника з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості.

Проведення аналізу активу та пасиву боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону № 2343-XII. Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого ст. 105 ЦК України. Нормами ч. 1 ст. 37 Закону Закону № 2343-XII визначено, що у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, а також не оспорювалось сторонами в судовому засіданні апеляційної інстанції, ліквідатором банкрута надано у якості додатків до заяви про порушення справи про банкрутство, вжиття останнім заходів щодо інвентаризації майна боржника, а саме: Наказ № 2Ін від 27.06.2016 про проведення інвентаризації ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" та створення інвентаризаційної комісії на даному підприємстві (т. 1, а.с.205) та інвентаризаційні описи (т. 1, а.с.206-212).

Відносно доводів апелянта щодо невжиття заходів ліквідатором відносно стягнення заборгованості з боржників банкрута та не встановлення місце знаходження майна боржника, колегія суду приймає до уваги пояснення ліквідатора, які в свою чергу не були спростовані апелянтом, відносно того, що загальна сума кредиторської заборгованості складає 324366929,00 грн, тоді як активи боржника становлять 92542,94 грн. Проте, щоб звернутись у встановленому законодавством порядку з позовами до боржників ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат", необхідно сплатити судового збору більше ніж 130000,00 грн. Разом з тим, з огляду на відсутність зазначених коштів, ліквідаторм були пред`явлені вимоги до всіх відомих кредиторів боржника, що не суперечить вимогам ч. 4 ст 111 ЦК України.

Колегією суду при дослідженні обставин дотримання боржником процедури досудової ліквідації банкрута та встановлено, що 19.04.2016 загальними зборами учасників заявника прийнято рішення про припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації та створено ліквідаційну комісію у складі голови ліквідаційної комісії Давидюка Р.М.

Матеріалами справи підтверджується, що для доведення вказаних обставин суду було подано рішення власника про ліквідацію підприємства, докази звернення до державного реєстратора, податкового органу та фондів загальнообов'язкового соціального страхування з відповідним повідомленням та для з'ясування питання про наявність заборгованості перед бюджетом та позабюджетними державними цільовими фондами, довідки державних реєстраційних органів, що здійснюють реєстрацію майнових активів (різного роду рухомого та нерухомого майна), матеріали інвентаризації, довідки з банківських установ тощо.

Після внесення запису про перебування боржника в стані припинення підприємницької діяльності, внесеного 21.04.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. А також, публікації оголошення про припинення юридичної особи, здійсненої у спеціалізованому друкованому органі в газеті «Голос України» № 87 (6341) від 13.05.2016, ліквідаційною комісією було проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів, розрахунків та інших статей балансу боржника та встановлено, що коштів та майнових активів недостатньо для погашення кредиторської заборгованості.

Крім того ліквідаційною комісією встановлено, що загальна сума кредиторської заборгованості складає 324366929,00 грн, тоді як активи боржника становлять 92542,94 грн. У зв'язку з чим, 29.09.2016 загальними зборами учасників боржника прийнято рішення про звернення до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до матеріалів справи, на виконання вищезазначених вимог ст. 111 ЦК України, після закінчення двомісячного строку, для пред`явлення вимог кредиторів, боржником складено проміжний ліквідаційний баланс станом на 05.10.2016, додані документи до якого містять відомості про склад майна боржника, перелік пред`явлених кредиторами вимог, а також письмові результати їх розгляду.

Таким чином не знаходять свого підтвердження доводи апелянта відносно недотримання боржником вимог чинного законодавства щодо здійснення процедури добровільної ліквідації юридичної особи.

Колегія суду також, відхиляє доводи апелянта щодо порушення ліквідатором черговості задоволення вимог апелянта, з урахуванням пункту 36.7. Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, яким роз`яснено, що заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Отже, враховуючи, що предметом даного апеляційного розгляду є постанова суду про перехід до ліквідаційної процедури, таким чином, ліквідаційна процедура ще не перебуває на етапі розгляду грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі та відповідно не може бути предметом даного апеляційного розгляду.

Разом з тим судова колегія дійшла висновку про обгрунтованість доводів скаржника щодо порушення передбченого Законом № 2343-XII порядку призначення ліквідатора банкрута у даній справі.

Частиною 2 статті 95 Закону № 2343-XII, передбачено, що у разі визнання боржника, що ліквідується власником, банкрутом, та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури, господарський суд призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. При цьому, обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

В свою чергу наведена правова норма щодо призначення господарським судом ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна кореспондується із частиною 1 статті 114 Закону № 2343-XII. Відповідно до якої кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна господарським судом у справах про банкрутство затверджується Пленумом Вищого господарського суду України за погодженням з державним органом з питань банкрутства.

Відповідно до пункту 4.1 Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 8 від 14.07.2016 (далі за текстом - Положення № 8), передбачено, що автоматизований відбір кандидатів на призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство здійснюється автоматизованою системою з дотриманням Закону та цього Положення у всіх випадках призначення вперше арбітражного керуючого та може за ініціативою суду застосовуватися у разі необхідності заміни арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство.

Відповидно до п. 4.2 Положення № 8, у разі надходження заяви про порушення справи про банкрутство та прийняття суддею рішення про наявність підстав для її прийняття до винесення відповідної ухвали суддя протягом 2 робочих днів з моменту автоматизованого розподілу йому заяви про порушення справи про банкрутство:

- визначає вид економічної діяльності боржника за КВЕД та його організаційно-правову форму господарювання за КОПФГ;

- з'ясовує приналежність боржника до страховиків, професійних учасників ринку цінних паперів чи інститутів спільного інвестування, державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, а також підприємств, до яких у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, виникли вимоги щодо сплати заборгованості за поставлений/спожитий природний газ;

- вчиняє електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого із зазначенням виду економічної діяльності боржника за КВЕД та організаційно-правової форми господарювання за КОПФГ, а також особливостей його правового статусу як страховика, професійного учасника ринку цінних паперів чи інститутів спільного інвестування, державного підприємства або підприємства, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, та прирівняних до них за пунктом 4.1 даного Положення.

Пунктами 4.7, 4.8 згаданого положення передбачено, що суддя забезпечує повноту і достовірність даних та своєчасність вчинення електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого. Електронний запит судді є підставою для проведення автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого.

Пунктом 4.13. Положення № 8 передбачено, що Господарський суд при введенні кожної наступної судової процедури (санації, ліквідації, мирової угоди) у судовому рішенні зазначає про припинення повноважень арбітражного керуючого у процедурі, яка завершилась, та про призначення арбітражного керуючого у наступній судовій процедурі (санація, ліквідація) з повідомленням про це адміністратора автоматизованої системи.

Згідно пункту 4.18. Положення № 8 ухвалою про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство господарський суд зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого подати заяву про участь у відповідній справі у встановлений цією ухвалою строк, який не може бути менше 3 робочих днів.

Отже, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею, якому передано на розгляд заяву про порушення справи про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону № 2343-XII, електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, за наявності правових підстав для прийняття такої заяви до розгляду.

При цьому, враховуючи особливості провадження у справі про банкрутство за статтею 95 Закону № 2343-XII, господарський суд не позбавлений можливості відхилити визначену автоматизованою системою відбору арбітражних керуючих кандидатуру арбітражного керуючого та призначити ліквідатором боржника, що ліквідується власником, особу, яка виконувала повноваження ліквідатора в досудовому порядку, виходячи з власної оцінки кандидатур та обставин справи.

Відтак, призначивши ліквідатором банкрута Давидюка Романа Миколайовича, що виконував повноваження ліквідатора боржника в процедурі його самоліквідації, без вчинення у даній справі електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури ліквідатора на стадії вирішення питання про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство боржника до розгляду, суд першої інстанції порушив процедуру призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство, яка не має винятків щодо порядку відбору кандидатів у ліквідатори підприємств, що ліквідуються власниками, за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство (Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, що висловив Вищий господарський суд України у постанові від 27 вересня 2016 року по справі № 904/8828/15).

Матеріалами справи підтверджується, що місцевим судом не було дотримано вимоги відносно вчинення у даній справі електронного запиту на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого ТОВ "Чугуївський олійно-жировий комбінат" ні на стадії прийняття заяви про порушення справи про банкрутство боржника до розгляду, ані при переході до ліквідаційної процедури.

З огляду на зазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 необхідно частково скасувати як таку, що прийнята з порушенням законодавства про банкрутство та процесуального права, а справу передати для розгляду до місцевого господарського суду в іншому складі суду в судовому засіданні з введення ліквідаційної процедури для вирішення питання щодо призначення арбітражного керуючого з урахуванням Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна господарським судом у справах про банкрутство.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 припинити.

2. Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна пелетна компанія" на постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 задовольнити частково.

3. Скасувати пункт 3 резолютивної частини постанови Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16, а саме:

" 3. Призначити ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії Давидюка Романа Миколайовича АДРЕСА_1

5. Справу № 910/24284/16 передати для розгляду до місцевого господарського суду в іншому складі суду в судовому засіданні з введення ліквідаційної процедури для вирішення питання щодо призначення арбітражного керуючого у даній справі з урахуванням Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна господарським судом у справах про банкрутство.

5. В решті постанову Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 у справі № 910/24284/16 залишити без змін.

6. Матеріали справи № 910/24284/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 22.05.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков