РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017Справа №910/3499/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛІШЕС ФУД"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України"

Про стягнення 96 613,85 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача : Батьоха О.О. (дов. від 10.04.2017)

від відповідача: Демочко В.В. (дов. від 19.10.2016)

В судовому засіданні 17.05.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

03.03.2017 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛІШЕС ФУД" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (надалі - відповідач) про стягнення 96 613,85 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого товару за Договором поставки №160925 від 01.04.2016

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/3499/17, розгляд справи призначено на 20.03.2017.

20.03.2017 ухвалю суду розгляд справи відкладено на 12.04.2017.

В судовому засіданні 12.04.2017 оголошено перерву до 24.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 17.05.2017.

В судове засідання, призначене на 17.05.2017, з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав викладених в позові та додаткових пояснень до нього.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Делішес Фуд" (далі - Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група рітейлу України" (далі - Відповідач, Покупець) був укладений Договір поставки № 160925 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору Продавець зобов'язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені Договором строки продовольчу та/або непродовольчу продукцію (далі - Товар) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується приймати товар у власність та оплачувати його на умовах Договору; Асортимент Товарів визначається у специфікації (Додаток №1 до Договору).

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

На виконання умов Договору, Позивач поставив Товари Відповідачеві зокрема за видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками Сторін (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи) на суму :

- № 10786 від 07.11.2016 на суму 10 083,18 грн.;

- №10953 від 14.11.2016 на суму 11 745,78 грн.;

- №11232 від 21.11.2016 на суму 9 664,637 грн.;

- №11418 від 28.11.2016 на суму 16 541,16 грн.;

- №11663 від 05.12.2016 на суму 12 047,04 грн.;

- №11887 від 12.12.2016 на суму 8 042,46 грн.;

- №12104 від 19.12.2016 на суму 10 506,35 грн.;

- №12264 від 27.12.2016 на суму 8 570,66 грн.;

- № 12412 від 04.01.2017 на суму 1 980,18 грн.;

- №12538 від 10.01.2017 на суму 2 749,20 грн.;

- №12707 від 16.01.2017 на суму 4 731,78 грн.;

- №12816 від 23.01.2017 на суму 4 195,98 грн.

Між Сторонами було підписано Акт звірки взаємних розрахунків, за даними якого заборгованість Відповідача складає 78 372,69 грн. станом на 31.12.2016.

Відповідно до п. 6.7 Договору Оплата за кожну партію Товару здійснюється Покупцем в строк, що не перевищує 40 (сорок) календарних днів з дня виконання Постачальником зобов'язання з поставки Товару згідно п.2.14 Договору.

Асортимент та кількість Товару в кожній окремій партії погоджується Сторонами у Замовленні згідно розділу 2 Договору.

Розділом 2 Договору врегульовано умови поставки Товарів. Зокрема встановлено, що поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі узгоджених Постачальником до виконання Замовлень Покупця, замовлення надаються Постачальнику виключно через систему ЕDI та вважається прийнятими в день їх надходження від Покупця. Порядок узгодження Замовлень визначений в п.2.6. Договору.

У відзиві та додаткових поясненнях до нього Відповідач підтверджує отримання ним Товару за зазначеними накладними, втім зазначає, що Замовлення на виконання яких було здійснено зазначені поставки були узгоджені не в повному обсязі у зв'язку з чим у Відповідача виник обов'язок сплати штрафних санкцій передбачених пунктами 2.8 та 2.9 Договору. Розмір застосованих Позивачем до Відповідача штрафних санкцій складає 20 100,00 грн.

Пунктом 6.8 Договору сторони погодили, що у випадку наявності непогашеної заборгованості Постачальника перед Покупцем за Договором останній зменшує оплату, що належить Постачальнику за Товар на суму такої заборгованості (неустойки, штрафів, пені, інших видів санкцій, що передбачені Договором) Постачальника шляхом проведення зарахування зустрічних позовних вимог. Для проведення заліку зустрічних однорідних вимог Покупець надсилає Постачальнику Акт звірки взаєморозрахунків, в якому зазначає про проведення такого заліку. Постачальник повинен підписати даний акт звірки та надіслати його Покупцю протягом 5 (п'яти) робочих днів. У випадку не надсилання Постачальником протягом вказаного терміну підписаного Акту звірки, або вмотивованої відмови даний Акт вважається прийнятим Постачальником, а залік зустрічних однорідних вимог проведеними на підставі ч.2 ст. 604 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Саме таким чином сформульовані положення Господарського кодексу щодо припинення зарахуванням господарських зобов'язань (ч. 3 ст. 203 ГКУ).

Акт звірки взаєморозрахунків надсилався Позивачем на адресу Відповідача 20.02.2017 (цінний лист №529), та додатково разом з відзивом 20.03.2017 (цінний лист №605).

Позивач у додаткових поясненнях до позовної заяви зазначає, що Акт звірки взаєморозрахунків ним було отримано лише 23.03.2017 в якості додатку до відзиву (цінний лист №605), а власне акт з відображенням розміру накладених штрафних санкцій на загальну суму 20 100,00 грн. були доставлені Позивачу цінним листом №529 28.03.2017. Тобто факт отримання Актів Позивачем не заперечується, втім відповіді, передбаченої Договором Позивачем надано не було. Отже, згідно положень Договору Акт взаєморозрахунків вважається прийнятим, а залік зустрічних однорідних вимог проведеним відповідно до вимог ч.2 ст.601 ЦК України.

При перевірці правильності розрахунків заявлених до зарахування зустрічних вимог судом встановлено, що сума штрафних санкцій, які підлягають до сплати Позивачем відповідно до Договору більша ніж зазначено Відповідачем, втім оскільки суд при розгляді справи не може виходити за межі вимог заявлених сторонами до зарахування підлягають зустрічні однорідні вимоги в сумі 20 100,00 грн.

Під час розгляду справи Відповідачем було сплачено основний борг в сумі 58881,99 грн. (платіжне доручення №186467 від 03.03.2017) та 4 195,98 грн. (платіжне доручення №187973 від 10.10.2017), а отже заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 8 752,19 грн.

У відзиві Відповідач також категорично заперечує наявність з його сторони будь-яких порушень виконання Договору, що стосуються своєчасного розрахунку за поставлений Товар та пов'язані з цим нараховані суми штрафів та пені, оскільки п. 9.2 Договору передбачено, що у випадку прострочення зобов'язання Постачальника Покупець оплачує йому Товар на загальних підставах, передбачених Договором , але лише після повного виконання прострочених зобов'язань Постачальника, при цьому Покупець не вважається таким, що прострочив оплату.

Разом з тим пунктом 2.14 Договору встановлено, що зобов'язання Постачальника з поставки кожної партії Товару вважається виконаним після передачі Покупцю Товару та його приналежностей, підписання Сторонами оформленої належним чином накладної та інших документів передбачених Договором, оформлених згідно вимог чинного законодавства України та Договору. В матеріалах справи містяться копії підписаних представниками ОБОХ сторін накладних, жодних доказів неналежного виконання Позивачем ПОГОДЖЕНИХ замовлень сторонами не надано. Отже обов'язок Позивача щодо поставки Товару на виконання ПОГОДЖЕНИХ замовлень виконано, а строк оплати Відповідачем настав відповідно до умов Договору.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо оплати поставленого Товару Відповідачем в повному обсязі не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 8 752,19грн.

Окрім того Позивач просить стягнути з відповідача 3355,26 грн. пені встановленої п.7.2. Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня відповідно до п. 7.2 Договору, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання. Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 7.2 Договору, при перевірці якого судом встановлено, що Позивачем допущено помилки, та стягненню підлягає сума пені в розмірі 3022,13 грн.

Крім того, Позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 265,00 грн. трьох відсотків річних та 1063,52 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих на суму боргу ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а судом встановлено, що відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним неправильно здійснено зазначений розрахунок та 3 % річних складають 322,98 грн., інфляційні втрати складають 1426,07 грн. Проте, оскільки суд при розгляді справи не може виходити за межі заявлених позовних вимог стягненню підлягають заявлені позивачем 3 відсотки річних в сумі 265,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 1063,52 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 549, 601, 612, 625, 629, 673, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 203, 229, 231, 232 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (03035, м. Київ, вулиця Кудряшова, будинок 20А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛІШЕС ФУД" (03680, м. Київ, вулиця Сім'ї Сосніних, будинок 9; ) 8 752 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 19 коп. основного боргу, 3022 ( три тисячі двадцять дві) грн. 13 коп. пені, 265 ( двісті шістдесят п'ять) грн. 00 коп. 3 % річних, 1063 (одну тисячу шістдесят три) грн. 52 коп. інфляційних втрат та 216 (двісті шістнадцять) грн. 99 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 24.05.2017.

Суддя М.О. Лиськов