ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" травня 2017 р. Справа № 911/248/16

за позовом Першого заступника прокурора Київської області, м. Київ, в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг ЛТД-А», м. Київ,

2. Державного підприємства «Український карантинний розсадник», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Мила,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (ОСОБА_2), м. Київ

про визнання векселів такими, що не підлягають оплаті, скасування протесту про неоплату векселя, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобовязання повернути прості векселі

в межах справи № Б8/132-12

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Айсберг ЛТД-А», м. Київ ()

до Державного підприємства «Український карантинний розсадник», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Мила ()

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники провадження згідно протоколу (формуляру) судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/132-12 за заявою ТОВ «Айсберг ЛТД-А» про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник», порушена ухвалою від 03.12.2012 в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (також «Закон про банкрутство»).

Постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014 (з урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 та ухвали господарського суду Київської області від 10.07.2014) визнано Боржника банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3; вирішено інші процедурні питання у справі.

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до ТОВ «Айсберг ЛТД-А», ДП «Український карантинний розсадник» з позовом, в якому просить суд визнати простий вексель серії АА 2508134, виданий 23.07.2012, таким, що не підлягає оплаті; визнати простий вексель серії АА 2508133, виданий 23.07.2012, таким, що не підлягає оплаті; скасувати протест про неоплату векселя, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 14.08.2012 та зареєстрований в реєстрі за № 2192; визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 14.08.2012 та зареєстрований в реєстрі за № 2193 таким, що не підлягає виконанню; зобовязати ТОВ «Айсберг ЛТД-А» повернути ДП «Український карантинний розсадник» прості векселі серії АА 2508134 та серії АА 2508133, видані 23.07.2012, як безпідставно набуте майно.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що директором ДП «Український карантинний розсадник» ОСОБА_4 видано два прості векселі на загальну суму 9 млн. грн. з порушенням Закону України «Про обіг векселів в Україні», Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2002 за № 262 та Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, які в подальшому слугували підставою для порушення провадження у справі № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник». Прокурор зазначає, що спірні векселі в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видані не за фактично поставлені товари чи виконані послуги, а на підставі договору № 07/11-08 від 07.11.2008 про переведення боргу, стороною якого державне підприємство не було. Також, директором державного підприємства, яке за твердженням прокурора було збитковим протягом 2010 - 2012 років, було видано векселі без дозволу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що є порушенням п. 2 Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2002 за № 262. Крім того, у державного підприємства в порушення ст. 10 Закону України «Про обіг векселів в Україні» відсутні докази, які б підтверджували наявність ведення реєстру виданих векселів, що ставить під сумнів сам факт їх видачі. Також, прокурор вказує, що протест про неоплату векселя здійснений приватним нотаріусом ОСОБА_2 не може вважатися належним доказом відсутності платежу, оскільки на простому векселі серії АА 2508134 відсутній напис, передбачений ст. 25 Уніфікованого закону та відсутні будь-які належні та допустимі докази пред`явлення векселя до платежу. Обґрунтовуючи вимогу про зобовязання ТОВ «Айсберг ЛТД-А» повернути ДП «Український карантинний розсадник» прості векселі серії АА 2508134 та серії АА 2508133, видані 23.07.2012, як безпідставно набуте майно, прокурор посилається на ст. 1212 ЦК України та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2016 (суддя Рябцева О.О.) порушено провадження у справі № 911/248/16 за вказаним позовом.

09.02.2016 до суду надійшли письмові пояснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/8.4-32-16 б/дати (вх. № 2856/16) по суті позовних вимог.

23.02.2016 до суду надійшла письмова заява ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 22.02.2016 № 02-07/307 (вх. № 3993/16) про застосування строків позовної давності, в якій заявник просив суд застосувати позовну давність. Заява обґрунтована тим, що ухвала господарського суду Київської області від 03.12.2012 у справі № Б8/132-12 була надіслана на адресу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, отже, Міністерство було обізнане про наявність векселів, які є предметом позову у даній справі.

23.02.2016 до суду надійшли письмові пояснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/8-4-53-16 від 22.02.2016 (вх. № 4019/16) по суті позовних вимог.

23.02.2016 до суду надійшов відзив ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 23.02.2016 б/№ (вх. № 4018/16) на позов, в якому Відповідач 1 просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

09.03.2016 до суду надішли письмові заперечення Прокуратури Київської області від 09.03.2016 № 05/2-308вих16 (вх. № 4941/16) проти заяви про застосування строку позовної давності.

09.03.2016 до суду надійшло клопотання ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 04.03.2016 б/№ (вх. № 4855/16) про залучення додаткових доказів.

09.03.2016 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 04.03.2016 б/№ (вх. № 4854/16) по суті справи, в яких Відповідач 1 проти позовних вимог заперечує, та зазначає, що ухвалами господарського суду Київської області у справі № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник» встановлено законність вимог ТОВ «Айсберг ЛТД-А»; право вимоги ТОВ «Айсберг ЛТД-А» до ДП «Український карантинний розсадник» виникло на підставі договору № 28/11/2008 про відступлення права вимоги від 28.11.2008, отже спірні векселі слугували засобом платежу за існуючою заборгованістю ДП «Український карантинний розсадник» перед ТОВ «Айсберг ЛТД-А», а не джерелом її виникнення; обов'язок сплати ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» на користь ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» суми заборгованості та ліквідація ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» не впливає на право вимоги ТОВ «Айсберг ЛТД-А». Також Відповідач 1 зазначає, що емітовані ДП «Український карантинний розсадник» векселі містять визначені законом реквізити, не мають дефекту форми; Порядок випуску векселів не поширюється на спірні правовідносини, а вирішення спору на користь відповідача шляхом зобов'язання до вчинення дій іншого відповідача процесуальним законодавством не передбачено.

17.03.2016 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 17.03.2016 № 02-07/314 (вх. № 5685/16) по суті справи, в яких ліквідатор ДП «Український карантинний розсадник» повідомив суд, що за актами від 08.08.2014, 26.08.2014 та 01.09.2014 ОСОБА_3 було передано документи ДП «Український карантинний розсадник», однак за змістом вказаних актів, оригінал або копія реєстру виданих у 2012 ДП «Український карантинний розсадник» векселів ОСОБА_3 не передавались, у звязку з чим подати до суду вказаний реєстр не вдається за можливе.

18.03.2016 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 18.03.2016 б/№ (вх. № 5752/16) по суті справи, в яких Відповідач 1 на виконання вимог ухвали суду від 09.03.2016 надав наступні пояснення: 14.08.2012 Відповідач 1 надіслав на адресу ДВС Києво-Святошинського РУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості у сумі 400000,00 грн. з ДП «Український карантинний розсадник», до якої було додано простий вексель серії АА №2508134, і станом на 18.03.2016 вказаний вексель знаходиться в матеріалах виконавчого провадження. Також, Відповідач 1 зазначив, що оригінал простого векселя серії АА № 2508133 на суму 8600000,00 грн. перебуває у Відповідача 1.

21.03.2016 до суду надійшов лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 15.03.2016 № 22/01-16 (вх. № 5882/16) про надання доказів на виконання вимог суду, а саме надано: копія протесту про неоплату векселя, посвідченого 14.08.2012, за реєстровим № 2192; копія простого векселя, серія АА 2508134; копія заяви від ТОВ «Айсберг ЛТД-А», представника по довіреності ОСОБА_5; копія квитанцій №№ 4004, 4005, копія телеграми до директора ОСОБА_4; копія опису векселів, що пред'являються до протесту в неплатежі, від ТОВ «Айсберг ЛТД-А», представника по довіреності ОСОБА_5; копія листа від директора ДП «Український карантинний розсадник» ОСОБА_6, вих. № 10/08/12-08 від 14.08.2012, на телеграму від 14.08.2012, та інші документи.

22.03.2016 до суду надійшли письмові пояснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/8.4-81-16 від 21.03.2016 (вх. № 6151/16) по суті позовних вимог.

05.04.2016 до суду надійшли додаткові письмові пояснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/8.4-99-16 від 04.04.2016 (вх. № 7162/16) по суті позовних вимог.

05.04.2016 до суду надійшли додаткові письмові пояснення Прокуратури Київської області б/№, б/дати (вх. № 7238/16) по суті справи.

05.04.2016 до суду надійшли додаткові письмові пояснення ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 05.04.2016 б/№ по суті справи.

25.04.2016 до суду надійшли письмові заперечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 8/8.4-122-16 від 22.04.2016 (вх. № 8915/16) проти заяви ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» про застосування строків позовної давності.

25.04.2016 до суду надішли письмові заперечення Прокуратури Київської області від б/№, б/дати (вх. № 8953/16) проти заяви про застосування строку позовної давності.

25.05.2016 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 24.05.2016 № 02-07/351 (вх. № 11098/16) по суті справи.

10.06.2016 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 08.06.2016 № 02-07/362 (вх. № 12324/16) по суті справи.

10.06.2016 до суду надійшов лист ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 08.06.2016 № 02-07/361 (вх. № 12323/16) з доданими доказами.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.06.2016 у справі № 911/248/16 у задоволенні позову відмовлено повністю, зокрема у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 вказане рішення залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 рішення господарського суду Київської області від 13.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 скасовано; справу № 911/248/16 передано до господарського суду Київської області для розгляду по суті в межах справи № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник».

Підставою для скасування судових актів слугував той факт, що судами розглянуто даний позов в окремому позовному провадженні, в той час, коли згідно ст. 12, 16 ГПК України, ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, а також практики Верховного Суду України у справі № 911/4212/14, усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, мають вирішуватись судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Після надходження матеріалів справи № 911/248/16 до місцевого господарського суду ухвалою господарського суду Київської області від 27.12.2016 прийнято до провадження справу № 911/248/16 для розгляду по суті в межах справи № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник»; розгляд справи призначено на 07.02.2017. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався судом з обєктивних підстав.

07.02.2017 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора ДП «Український карантинний розсадник» від 06.02.2017 № 02-07/27 (вх. № 2921/17) по суті справи.

07.02.2017 до суду надійшло клопотання Прокуратури Київської області від 07.02.2017 № 05/2-158вих17 (вх. № 2924/17) про витребування доказів, а саме оригінали простого векселя серії АА 2508134 від 23.07.2012 та простого векселя серії АА 2508133 від 23.07.2012, а також підтверджуючі документи направлення на адресу ДП «Український карантинний розсадник» вказаних векселів для предявлення для оплати.

07.02.2017 до суду надійшло клопотання Прокуратури Київської області від б/№, б/дати (вх. № 2925/17) про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке було задоволене судом.

Ухвалою суду від 07.02.2017 частково задоволено клопотання Прокуратури Київської області про витребування доказів; зобовязано ТОВ «Айсберг ЛТД-А» надати суду (для огляду) оригінали простого векселя серії АА 2508134, виданого 23.07.2012, та простого векселя серії АА 2508133, виданого 23.07.2012, а також підтверджуючі документи направлення на адресу ДП «Український карантинний розсадник» вказаних векселів для предявлення для оплати та їх копії (для залучення до матеріалів справи).

Ухвалами суду від 14.03.2017 повторно та від 04.04.2017 втретє зобовязано ТОВ «Айсберг ЛТД-А» надати суду витребувані докази; ухвалою від 04.04.2017 також стягнуто з ТОВ «Айсберг ЛТД-А» в доход Державного бюджету України 1700,00 грн. штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону; розгляд справи відкладено на 16.05.2017.

16.05.2017 у судове засідання зявились представники Прокуратури Київської області та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України і надали пояснення у справі, заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 протягом розгляду справи подавалися клопотання про розгляд справи без її участі.

Детально дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

07.11.2008 між ДП «Український карантинний розсадник» (первісний боржник) та ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу № 07/11-08 від 07.11.2008 (далі - договір про переведення боргу) згідно якого ДП «Український карантинний розсадник» перевів борг в сумі 9766976,80 грн., за двома договорами підряду № 22/1 від 08.02.2008 та № 24/1 від 11.02.2008, укладеними між ДП «Український карантинний розсадник» та ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж», а ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» прийняв на себе зобов'язання за зазначеними договорами підряду (п.1.1. Договору про переведення боргу).

Пунктом 2.1. розділу 2 Договору про переведення боргу встановлено, що ДП «Український карантинний розсадник» сплачує ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» винагороду в розмірі 9000000,00 грн.

Згідно з п. 3.2. Договору про переведення боргу, ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» зобовязаний протягом 30 днів з дня виконання ним зобовязання перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» письмово повідомити ДП «Український карантинний розсадник» про таке виконання із зазначенням дати, суми і форми виконання з додаванням завірених ним копій документів, що підтверджують проведення виконання.

Пунктом 3.3. Договору про переведення боргу встановлено, що з моменту набуття чинності цим договором у нового боржника - ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» виникає право вимоги до первісного боржника - ДП «Український карантинний розсадник» в сумі зазначеній в статті 2 цього договору. Первісний боржник зобовязаний сплатити цю суму новому боржнику до 31.12.2008 із дня набуття чинності цим договором.

Згідно з п. 4.2.1. Договору про переведення боргу, ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» зобовязувався виконати зобовязання ДП «Український карантинний розсадник» перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» на умовах договорів підряду № 22/1 від 08.02.2008 та № 24/1 від 11.02.2008.

Відповідно до п. 6.1. договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Стаття 520 ЦК України встановлює, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2009 у справі № 2/214 за позовом ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» до ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» та до ДП «Український карантинний розсадник» про стягнення 9766976,80 грн. визнано недійсним Договір від 07.11.2008 № 07/11-8 про переведення боргу, укладений між ДП «Український карантинний розсадник» та ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат», стягнуто з ДП «Український карантинний розсадник» на користь ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» 9766976,80 грн. боргу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 2/214 від 11.01.2012 рішення господарського суду Кіровоградської області від 15.01.2009 у справі № 2/214 скасовано, стягнуто з ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» на користь ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» 9766976,80 грн. боргу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 2/214 від 11.01.2012 встановлено факти виконання ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» підрядних робіт за Договорами № 22/1 від 08.02.2008 та № 24/1 від 11.02.2008 на підставі підписаних актів виконаних робіт, оплата яких мала бути здійснена до 11.11.2008 включно, виникнення у ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» заборгованості у сумі 9766976,80 грн., наявності згоди кредитора - ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» на укладення договору про переведення боргу.

Таким чином, за зазначеним Договором про переведення боргу ДП «Український карантинний розсадник» з 07.11.2008 перевів свої зобов'язання, як боржника в сумі 9766976,80 грн. на іншу юридичну особу - ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат». Відповідно до зазначеного договору ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» втратило право вимоги до ДП «Український карантинний розсадник» щодо стягнення боргу в сумі 9766976,80 грн. Одночасно за зазначену послугу ДП «Український карантинний розсадник» взяло на себе зобов'язання зі сплати винагороди 9000000,00 грн. ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат», що на 766976,80 грн. менше первісного зобов'язання.

28.11.2008 між ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» (первісний кредитор) та ТОВ «Айсберг ЛТД-А» (новий кредитор) укладено договір № 28/11/2008 про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги), згідно якого первісний кредитор - ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» передає належне йому право вимоги згідно з договором переведення боргу від 07.11.2008 № 07/11-08 (основний договір), а новий кредитор - ТОВ «Айсберг ЛТД-А» приймає право вимоги на суму 9000000,00 грн., що належить первісному кредитору за Договором № 07/11-08 від 07.11.2008 в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору (п.1. Договору про відступлення права вимоги).

За передане право вимоги до боржника за основним договором - ДП «Український карантинний розсадник», новий кредитор - ТОВ «Айсберг ЛТД-А» сплачує первісному кредитору - ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» суму в розмірі 8900000,00 грн. після виконання боржником - ДП «Український карантинний розсадник» зобов'язання в повному обсязі перед новим кредитором (п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (розділ 4 договору).

Отже, векселі, що є предметом розгляду у даній справі, було видано ДП «Український карантинний розсадник» в якості оплати послуг переведення боргу відповідно до договору № 28/11/2008 про відступлення права вимоги від 28.11.2008 за договором переведення боргу від 07.11.2008 № 07/11-08.

Наведене спростовує посилання позивача та прокуратури на порушення при видачі векселів ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», за змістом якої видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

11.02.2009 ДП «Український карантинний розсадник» отримано вимогу № 13/12 від 11.02.2009 ТОВ «Айсберг ЛТД-А» про сплату боргу в сумі 9000000,00 грн., заявлену на підставі Договору про відступлення права вимоги № 28/11/2008 від 28.11.2008 за договором переведення боргу від 07.11.2008 № 07/11-08, що підтверджено вимогою, на якій наявний підпис керівника ДП «Український карантинний розсадник» з відміткою про отримання, на яку ДП «Український карантинний розсадник» було відмовлено листом № 25/02/09-01 від 25.02.2009.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 26.06.2012 у справі № 11/89 про банкрутство ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат», ліквідовано юридичну особу банкрута - ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат», заборгованість банкрута перед кредиторами, в тому числі перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» на суму 9792594,80 грн., визнано погашеними.

04.07.2012 до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій внесено запис про припинення юридичної особи ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат».

27.06.2012 ДП «Український карантинний розсадник» отримано претензію ТОВ «Айсберг ЛТД-А» № 13/12/55 від 27.06.2012 про сплату боргу у сумі 9000000,00 грн. на підставі договору про відступлення права вимоги № 28/11/2008 від 28.11.2008 за договором переведення боргу від 07.11.2008 № 07/11-08, що підтверджено вимогою, на якій наявний підпис керівника ДП «Український карантинний розсадник» з відміткою про отримання.

Директор ДП «Український карантинний розсадник» ОСОБА_4 листом № 09/07/12-06 від 09.07.2012 повідомив ТОВ «Айсберг ЛТД-А» про те, що претензію № 13/12/55 від 11.06.2012 року про сплату боргу у сумі 9000000,00 грн. по договору про відступлення права вимоги № 28/11/2008 від 28.11.2008 ДП «Український карантинний розсадник» визнає в повному обсязі та повідомляє, що матеріальне становище ДП «Український карантинний розсадник» є скрутним, сплатити грошові кошти в розмірі виставлених вимог не має можливості та в розрахунок по Договору № 28/11/2008 від 28.11.2008 зобов'язався виписати простий вексель зі строком погашення до 29.07.2012.

23.07.2012 ДП «Український карантинний розсадник» видано ТОВ «Айсберг ЛТД-А» простий вексель серії АА № 2508134 зі строком платежу 14.08.2012 на суму 400000,00 грн., а також простий вексель серії АА №2508133 на суму 8600000,00 грн. з датою платежу відповідно до моменту пред'явлення такої вимоги до ДП «Український карантинний розсадник».

14.08.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на прохання ТОВ «Айсберг ЛТД-А», як законного векселедержателя простого векселя серії АА № 2508134, складеного 23.07.2012 ДП «Український карантинний розсадник» зі строком платежу 14.08.2012 на суму 400000,00 грн., який подав вказаний вексель зазначеному нотаріусу для вчинення протесту, а векселедержатель платежу не отримав, при цьому у протесті про неоплату вказано, що з мотивів відсутності платоспроможності, на підставі чого, нотаріусом опротестовано вказаний вексель про неоплату проти векселедавця. Протест про неоплату векселя від 14.08.2012 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 зареєстровано в реєстрі за № 2192.

14.08.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 здійснено виконавчий напис на підставі зазначеного вище протесту простого векселя серії АА № 2508134 про неоплату вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ТОВ «Айсберг ЛТД-А», який є векселедержателем простого векселя серії АА № 2508134, складеного 23.07.2012 ДП «Український карантинний розсадник» за строком платежу 14.08.2012 на суму 400000,00 грн., а також витрати, пов'язані з опротестуванням векселя у сумі 1400,00 грн. та витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 5000,00 грн. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 2193.

ДП «Український карантинний розсадник» не здійснило платежу за простим векселем серії АА за №2508133 на суму 8600000,00 грн.

01.10.2012 між ТОВ «Айсберг ЛТД-А» та ДП «Український карантинний розсадник» складено акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2012, згідно якого станом на вказану дату ДП «Український карантинний розсадник» визнано наявність заборгованості у сумі 9000000,00 грн. перед ТОВ «Айсберг ЛТД-А».

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.12.2012 порушено провадження у справі № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник» за заявою ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 22.11.2012 № 13/16.

Також, судом встановлено, що ухвалою господарського суду Київської області від 12.09.2014 у справі № Б8/132-12 затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута - ДП «Український карантинний розсадник» - до складу яких (кредиторів), серед інших, увійшло ТОВ «Айсберг ЛТД-А», у вигляді 400000,00 грн. основного боргу, які відносяться до 4 черги задоволення вимог кредиторів, 5365,00 грн. судового збору, сплаченого у справі № Б8/132-12 за подання заяви про порушення справи про банкрутство, які відносяться до 1 черги задоволення вимог кредиторів, 8600000,00 грн. основного боргу, які відносяться до 4 черги задоволення вимог кредиторів, судового збору сплаченого у справі № Б8/132-12 за подання заяви з додатковими грошовими вимогами у сумі 1147,00 грн., які відносяться до 1 черги задоволення вимог кредиторів; 1532342,46 грн., - 6 черга задоволення вимог кредиторів; 1218,00 грн. судового збору, сплаченого у справі № Б8/132-12 за подання заяви про вимоги до банкрута, які відносяться до 1 черги задоволення вимог кредиторів.

Прокурор в позовній заяві стверджує, що ТОВ «Айсберг ЛТД-А» мало право вимагати грошові кошти в сумі 9000000 грн. у ДП «Український карантинний розсадник» лише після виконання ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» зобовязання за договором № 07/11-08 від 07.11.2008 перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» шляхом оплати за договорами підряду або на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.01.2012 у справі № 2/214 коштів у сумі 9766976,80 грн. Вказане твердження є помилковим з огляду на наступне.

Прокурор посилається на ст. 538 ЦК України, якою встановлено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Так, пунктом 3.3. Договору про переведення боргу встановлено, що з моменту набуття чинності цим договором у ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» виникає право вимоги ДП «Український карантинний розсадник» в сумі 9000000,00 грн.; ДП «Український карантинний розсадник» зобовязаний сплатити цю суму ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» у строк до 31.12.2008.

Таким чином, обов'язок сплати суми 9000000,00 грн. був обумовлений конкретною датою - 31.12.2008 та не ставився у залежність від виконання ВАТ «Кіровоградський м'ясокомбінат» зобовязання за договором № 07/11-08 від 07.11.2008 перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» шляхом оплати за договорами підряду або на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.01.2012 у справі № 2/214 коштів у сумі 9766976,80 грн.

Отже, твердження прокурора, що ТОВ «Айсберг ЛТД-А» мало право вимагати грошові кошти в сумі 9000000 грн. у ДП «Український карантинний розсадник» лише після виконання ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» зобовязання за договором про переведення боргу № 07/11-08 від 07.11.2008 перед ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» є безпідставним та спростовується змістом цього договору.

Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Стаття 512 ЦК України встановлює, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ст. 512, 520 ЦК України чітко врегульовано, що передача прав кредитора відбувається на підставі договору про відступлення права вимоги, а обов'язку боржника - за договором переведення боргу.

Договором № 28/11/2008 від 28.11.2008 ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» передав ТОВ «Айсберг ЛТД-А» саме право вимоги до ДП «Український карантинний розсадник».

Отже, обов'язок сплати ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» на користь ТОВ «Шляхове будівництво «Спецпроммонтаж» суми заборгованості у розмірі 9792594,80 грн. не впливає на право вимоги ТОВ «Айсберг ЛТД-А» на суму 9000000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Твердження позовної заяви про припинення зобов'язань між ДП «Український карантинний розсадник» та ТОВ «Айсберг ЛТД-А» за договором № 28/11/2008 про відступлення права вимоги від 28.11.2008 з 04.07.2012 на підставі ст. 609 ЦК України не відповідає дійсним обставинам справи.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до Договору № 28/11/2008 від 28.11.2008 ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» зобов'язався: відступити ТОВ «Айсберг ЛТД-А» право вимоги згідно з умовами цього Договору: сповістити ДП «Український карантинний розсадник» про укладання цього Договору; передати усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка важлива для їх здійснення. Згідно п. 4.1. Договір набув чинності з моменту його підписання.

Таким чином, ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» виконано у повному обсязі зобов'язання за Договором № 28/11/2008 від 28.11.2008. З моменту його укладання ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» втратив, а ТОВ «Айсберг ЛТД-А» набув право вимоги до ДП «Український карантинний розсадник».

На час ліквідації ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» його зобов'язання перед ТОВ «Айсберг ЛТД-А» за Договором № 28/11/2008 від 28.11.2008 були виконані у повному обсязі, а ліквідація ВАТ «Кіровоградський мясокомбінат» не впливала на правові наслідки за виконаними цією особою зобов'язаннями.

Щодо позовної вимоги про визнання векселів такими, що не підлягають оплаті суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України № 3480-IV від 23.02.2006 «Про цінні папери та фондовий ринок», вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого Закону простий вексель містить:1) назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; 2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; 3) зазначення строку платежу; 4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; 5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; 6) зазначення дати і місця складання простого векселя; 7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 196 ЦК України і статей 2, 76 Уніфікованого закону документ, який не містить обов'язкових реквізитів, перелічених у вказаних статтях Уніфікованого закону, не є цінним папером (векселем), а може мати силу простої боргової розписки, за винятком випадків, прямо зазначених в абзацах 2 - 4 ст. 2, абзацах 2 - 4 ст. 76 Уніфікованого закону. Зазначена позиція викладена Верховним Судом України у п. 3 постанови Пленуму від 08.06.2007 № 5.

Тобто, законодавство пов'язує визнання векселів такими, що не мають вексельної сили, у випадках, якщо вони видані з дефектом форми.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», вексель підписується від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що всупереч ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» спірні векселі не містять підпису головного бухгалтера ДП «Український карантинний розсадник».

Як зазначає прокурор та позивач, з посиланням на фінансовий звіт ДП «Український карантинний розсадник» за 2011 рік (станом на 31.12.2011), посада головного бухгалтера була передбачена штатним розписом, оскільки вказаний звіт було підписано як директором ОСОБА_4 так і головним бухгалтером ОСОБА_7

Однак, як вбачається з фінансового звіту ДП «Український карантинний розсадник» за 2012 рік (станом на 31.12.2012), останній підписаний лише директором ОСОБА_4, а графі «головний бухгалтер» зазначено «не передбачено». Також, представником Відповідача 2 надано суду копії податкових декларацій ДП «Український карантинний розсадник» за вересень, жовтень та листопад 2012 року, з яких також вбачається, що за вказані періоди посада головного бухгалтера на підприємстві передбачена не була.

Крім того, як вбачається з фінансових звітів ДП «Український карантинний розсадник» (форма № 1-м «Баланс», форма № 2-м «Звіт про фінансові результати») за І півріччя 2012 року, 9 місяців 2012 року, за 2012 рік та за І квартал 2013 року, наданих ОСОБА_8 управлінням статистики у Київській області супровідним листом № 20-08/92П від 07.06.2016 представнику ДП «Український карантинний розсадник», станом на 30.06.2012, 30.09.2012, 31.12.2012 та 31.03.2013 посада головного бухгалтера на підприємстві передбачена не була. Вказані документи наявні в матеріалах справи.

Крім того, в листі від 02.06.2016 за № 5315/06 Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області зазначено, що за період з травня по липень 2012 року, згідно бази даних персоніфікованого обліку відомостей, застрахована особа ОСОБА_7 у звітності ДП «Український карантинний розсадник» відсутня.

Отже, з наведеного вбачається, що станом на 23.07.2012 посаду головного бухгалтера штатним розписом ДП «Український карантинний розсадник» передбачено не було.

Належних доказів в підтвердження того, що посада головного бухгалтера була передбачена штатним розписом ДП «Український карантинний розсадник» станом на липень 2012 року ні прокуратурою, ні позивачем не надано.

Емітовані ДП «Український карантинний розсадник» прості векселі серії АА 2508134 та серії АА 2508133, видані 23.07.2012, копії яких залучено до матеріалів справи, містять визначені законом реквізити, дефекту форми судом не встановлено.

Не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи те, що векселі не були предявлені векселедавцю.

Прямий боржник за векселем зобов'язаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не пред'явив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів (статті 57 - 59 ЦПК України, статті 32, 34 ГПК України, у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його пред'явлення до платежу, а також документів, виданих боржником. Кредитор, який не спростував заперечення прямого боржника про відсутність належного пред'явлення векселя до платежу, вважається таким, що прострочив. До такого кредитора застосовуються наслідки, передбачені ст. 613 ЦК. Зазначена позиція відображена у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Айсберг ЛТД-А» телеграмою-наказом від 14.08.2012 звернулося до ДП «Український карантинний розсадник» з наказом сплатити по простому векселю АА № 258134. Листом № 10/08/12-08 від 14.08.2012 ДП «Український карантинний розсадник» визнав отримання наказу - телеграми та повідомив, що не має грошових коштів на його оплату.

Зазначене підтверджується документами, які надійшли до суду 21.03.2016 від Третьої особи на виконання вимог ухвали від 09.03.2016 а саме: копія протесту про неоплату векселя, посвідченого 14.08.2012, за реєстровим № 2192, на 1 арк.; копія простого векселя, серія АА 2508134; копія заяви від ТОВ «Айсберг ЛТД-А», представника по довіреності ОСОБА_5; копія квитанцій №№ 4004, 4005, копія телеграми до директора ОСОБА_4; копія опису векселів, що пред'являються до протесту в неплатежі, від ТОВ «Айсберг ЛТД-А», представника по довіреності ОСОБА_5; копія листа від директора ДП «Український карантинний розсадник» ОСОБА_6, вих. № 10/08/12-08 від 14.08.2012, на телеграму від 14.08.2012.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено дотримання нотаріусом ОСОБА_2 вимог п. 4.2., 4.17. (Глава 17) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, що діяла на момент вчинення нотаріальних дій) та Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Відповідачем 2 не надано суду реєстру виданих векселів, проте суд вважає помилковим твердженням прокурора та позивача, що єдиним належним доказом видачі векселя є наявність ведення відповідного реєстру та внесення інформації щодо видачі спірних простих векселів.

Крім того, 22.10.2012 ТОВ «Айсберг ЛТД-А» пред'явлено ДП «Український карантинний розсадник» акт пред'явлення векселя до погашення із строком погашення 26.10.2012, який того ж дня підписано керівником підприємства ОСОБА_4

Як вже зазначалося, простий вексель серії АА № 2508134 зі строком платежу 14.08.2012 на суму 400000,00 грн. та простий вексель серії АА за № 2508133 на суму 8600000,00 грн. з датою платежу відповідно до моменту пред'явлення видані ДП «Український карантинний розсадник» підписані директором ОСОБА_4

Повноваження директора Відповідача 2 закріплено у п. 2.14 контакту № к/6-1 з директором підприємства, що є у державній власності, укладеного 09.01.2009 між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в особі Міністра ОСОБА_9 та ОСОБА_4, в якому вказано, що при проведенні розрахунків, що передбачають використання векселів директор має дотримуватися Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2002 № 262.

Пунктом 2 Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2002 № 262, передбачено, що випуск, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів підприємств здійснюється відповідно до Законів України «Про обіг векселів в Україні», «Про цінні папери і фондову біржу», Женевських вексельних конвенцій 1930 року з урахуванням, зокрема, таких особливостей: 1) підприємства, що протягом останнього звітного періоду не мали збитків, можуть випускати векселі для розрахунків з постачальниками продукції (робіт, послуг) без узгодження з центральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з управління майном (державними корпоративними правами) зазначених підприємств (далі - уповноважений орган), на суму прибутку, яка залишається у підприємства з попереднього звітного періоду після сплати податків, зборів (обов'язкових платежів). Термін погашення векселів не повинен перевищувати 30 днів. Випуск векселів на суму, що перевищує суму прибутку підприємства, здійснюється за дозволом уповноваженого органу; 2) підприємства, що мали збитки протягом останнього звітного періоду, можуть випускати векселі за дозволом уповноваженого органу. Сума вексельних зобов'язань підприємства не повинна перевищувати суму коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок підприємства за попередній звітний період.

Як вбачається зі Звіту про фінансові результати ДП «Український карантинний розсадник» за І півріччя 2012 року (останній звітний період), який наданий відповідачу ОСОБА_8 управлінням статистики у Київській області супровідним листом № 20-08/92П від 07.06.2016, підприємство не мало ні збитку, ні прибутку (Розділ 2 Фінансового звіту, стаття 1, код рядка 150).

Таким чином, оскільки сума векселів перевищувала суму прибутку підприємства, яка дорівнювалася нулю, то відповідно до п.п. 1 п. 2 вказаного Порядку при випуску спірних векселів підприємство мало отримати дозвіл уповноваженого органу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке є органом управління ДП «Український карантинний розсадник», дозволу на випуск простого векселя серії АА № 2508134 та простого векселя серії АА № 2508134 не надавало, що свідчить про те, що директор ДП «Український карантинний розсадник» діяв з перевищенням повноважень.

Згідно з ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Водночас відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження.

З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів»).

Таким чином, є підстави для визнання спірних векселів, такими що не підлягають оплаті, в частині зобов`язань ДП «Український карантинний розсадник».

В той же час, ДП «Український карантинний розсадник» під час розгляду справи звернулось до суду із заявою про застосування строку позовної давності у даній справі.

Позовна давність застосовується судом коли доведено існування порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Листом, отриманим Міністерством за вхідним № 9017/0.10-12 від 25.10.2012 ДП «Український карантинний розсадник» доповідало позивачу - Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо заборгованості перед ТОВ «Айсберг ЛТД-А», де зазначалось про те, що для здійснення розрахунків з останнім, підприємством виписано 2 векселі на суму 400000,00 грн. та 8600000,00 грн. та просило надати юридичну допомогу в аналізі ситуації з вищевказаним боргом.

Зазначений лист з вхідним № 9017/0.10-12 від 25.10.2012 Міністерства (позивача) був наданий суду Відповідачем 2, при цьому суд ухвалою від 26.05.2016 зобовязав Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надати суду: відомості за підписом відповідальних посадових осіб щодо отримання або неотримання Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листа № 24/10/12-01 від 24.10.2012 ДП «Український карантинний розсадник»; відомості за підписом відповідальних посадових осіб щодо отриманої кореспонденції за вхідним № 9017/0/10-12 від 25.10.2012; оригінал (для огляду) та копію (для залучення до матеріалів справи) журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 25.10.2012. Крім того, у пункті 4 резолютивної частини ухвали вказано, що у разі неподання зазначених доказів надати письмові пояснення з зазначенням причин невиконання ухвали суду та доказів, що підтверджують обставини, викладені в поясненнях.

Позивач витребуваних документів суду не надав, при цьому письмових пояснень з зазначенням причин невиконання ухвали суду Позивачем також надано не було, у зв`язку з чим судом розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами справи.

Таким чином, з 25.10.2012 позивачу було відомо про існування спірних векселів.

До того ж, в подальшому ухвалою господарського суду Київської області від 03.12.2012 порушено провадження у справі № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник» за заявою ТОВ «Айсберг ЛТД-А» від 22.11.2012.

Ухвала господарського суду Київської області від 03.12.2012 у справі № Б8/132-12 (відповідно до пункту 12 резолютивної частини вказаної ухвали) була надіслана на адресу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 04.12.2012, що підтверджується відтиском печатки канцелярії суду на зворотному аркуші вказаної ухвали.

Ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство від 03.12.2012 у справі № Б8/132-12 було отримано Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.12.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 203, яке знаходиться в матеріалах справи № Б8/132-12.

Крім того, матеріали справи № Б8/132-12 містять письмові пояснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, які були подані до господарського суду Київської області 24.12.2012, що підтверджується відтиском печатки канцелярії господарського суду Київської області на супровідному листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.12.2012.

Позовну заяву у справі № 911/248/16 подано прокурором до суду 22.01.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається з позовної заяви, Перший заступник прокурора Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 4.1. Постанови від 29.05.2013 № 10 зазначив, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Таким чином, оскільки з 25.10.2012 позивачу було відомо про існування векселів, то з урахуванням правової позиції Пленуму Вищого господарського суду України, строк позовної давності почав свій перебіг від 26.10.2012.

Твердження прокурора про те, що строк позовної давності має обчислюватись із дня вступу прокуратури у справу № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник» суперечить змісту ст. 261 ЦК України, яка зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, та вищенаведеній позиції пленуму Вищого господарського суду України.

Вважається помилковим і посилання представників позивача та прокуратури в судових засіданнях на те, що початок перебігу строку позовної давності починається не з моменту, коли позивач дізнався про існування векселів, а з моменту, коли позивач дізнався, що векселі були видані без дозволу уповноваженого органу, тобто самого позивача, оскільки стаття 261 ЦК України пов`язує початок перебігу строку від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Таким чином, дізнавшись 25.10.2012 про існування векселів, позивач повинен був довідатися про те, що вони видані без його дозволу.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Поважних причин пропуску позовної давності ні прокуратурою, ні позивачем не зазначено та судом не встановлено.

Отже, вимоги про визнання простого векселя серії АА 2508134, виданого 23.07.2012, та простого векселя серії АА 2508133, виданого 23.07.2012, такими, що не підлягають оплаті, задоволенню не підлягають.

Відповідно не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про скасування протесту про несплату векселя, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2М від 14.08.2012 та зареєстрованого в реєстрі за № 2192, визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 14.08.2012 та зареєстрованого в реєстрі за № 2193 таким, що не підлягає виконанню та зобовязання ТОВ «Айсберг ЛТД-А» повернути ДП «Український карантинний розсадник» прості векселі серії АА 2508134 та серії АА 2508133, видані 23.07.2012, як безпідставно набуте майно.

Отже у задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на прокуратуру.

Керуючись ст. 49, 86 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України до ТОВ «Айсберг ЛТД-А» та ДП «Український карантинний розсадник» за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (ОСОБА_2М.) про визнання векселів такими, що не підлягають оплаті, скасування протесту про неоплату векселя, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобовязання повернути прості векселі, в межах провадженні у справі № Б8/132-12 про банкрутство ДП «Український карантинний розсадник», відмовити повністю.

2. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 19.05.2017

Суддя С.Ю. Наріжний