ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" травня 2017 р. Справа № 917/525/16

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Фоміної В.О.

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1, Київ,

на рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р.

у справі №917/525/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управляння юстиції Полтавської області, м. Миргород

про зобов'язання визнати грошові вимоги за кредитним договором та включити дані грошові вимоги до ліквідаційного балансу

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.01.2017р. у справі №917/525/16 (суддя Сірош Д.М.) відмовлено у задоволенні позову (т.2,а.с.164-167).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 15, 104, 110, 111, 112 ЦК України мотивоване тим, що ПАТ «ЗЛАТОБАНК» звернулось з кредиторськими вимогами до ПОСП «Батьківщина» 04.02.2016р., тобто з пропуском встановленого ліквідаційною комісією строку для предявлення кредиторських вимог, визначеного у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, майже на десять місяців. Крім того, зазначив, що позивачем не доведено факту невизнання відповідачем заявлених позивачем кредиторських вимог, а також не доведено підстав включення кредиторських вимог, заявлених після спливу строку, встановленого на заявлення таких вимог, саме до ліквідаційного балансу як такого, що містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік вимог, предявлених виключно в межах строку для заявлення вимог кредиторів, та результати їх розгляду. Також суд зазначив, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки до ліквідаційного балансу включаються лише вчасно заявлені кредиторські вимоги, тоді як належним способом захисту прав позивача у випадку доведення наявності кредиторських вимог до відповідача є вимога про стягнення з відповідача грошових коштів.

Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК», не погодилось з рішенням місцевого господарського суду та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2017р. у справі №917/525/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «ЗЛАТОБАНК» задовольнити в повному обсязі (т.2,а.с.181-186).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що: по-перше, третя особа, яка була залучена до участі у справі, не була повідомлена про судове засідання, що є порушенням рівності та змагальності; по-друге, порушенням своїх прав та інтересів позивач вважає ухилення відповідача від розгляду його кредиторських вимог, неприйняття відповідного рішення щодо них та, як наслідок, ненадсилання такого рішення позивачеві; по-третє, позовна заява подана в межах строку, встановленого частиною 3 статті 112 ЦК України, а тому вимоги банку є обґрунтованими та такими, що відповідають способу захисту, встановленому ЦК України; по-четверте, у ліквідаційному балансі повинні обліковуватись грошові вимоги банку, а в переліку заявлених кредиторських вимог повинна відображатись заявлена банком вимога, оскільки вона є обґрунтованою і сформована на підставі кредитного договору від 23.03.2012р. №47/12-KL та договору поруки від 18.01.2013р. №47/12-KL/Р-5. Також, на думку скаржника, місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховані вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 09.11.2016р. у даній справі.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги скаржник зазначає, що позивачем надані вичерпні докази надіслання вимог кредитора та ухилення відповідачем від їх розгляду, які не були досліджені місцевим господарським судом. Крім того, зазначає, що позивач просить суд зобовязати відповідача включити грошові вимоги АТ «Златобанк» до ліквідаційного балансу, а не до проміжного ліквідаційного балансу. Також вказує на те, що матеріали справи №917/2111/14 не містять повного тексту рішення від 04.02.2015р., яке також не надсилалось позивачу.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 03.05.2017р. позивач, зокрема, зазначає, що йому не направлялось повідомлення ліквідатора ПОСП «Батьківщина» про початок ліквідаційної процедури, а надані відповідачем копії фіскального чеку та опису вкладення до цінного листа також були надані відповідачем при розгляді справи №917/2111/2014, якими підтверджено направлення листа ТОВ «Луксор-УТР» на адресу голови правління АТ «Златобанк».

Крім того, вказує на те, рішенням господарського суду Полтавської області від 04.02.2015р. у справі №917/2111/14, визначено суму заборгованості за кредитним договором від 23.03.2012р. №47/12-KL станом на 2014рік, яка не погашена.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Амарант» укладений кредитний договір від 23.03.2012р. №47/12KL, в забезпечення виконання якого між ПАТ «Златобанк» та ПОСП «Батьківщина» 18.01.2013р. укладений договір поруки №47/12KL/Р-5, та, як зазначає позивач, на підставі якого у відповідача виникла заборгованість у звязку з невиконанням ТОВ «Амарант» зобовязань за кредитним договором №47/12KL.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Отже, правила, які встановлено тільки для розгляду справ у першій інстанції, застосуванню апеляційним судом не підлягають

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до пункту 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» процесуальний закон не обмежує можливості допущення особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі її заяви про вступ у справу в процесі повторного розгляду останньої в апеляційному порядку, а також залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі за клопотанням сторони, прокурора або з ініціативи апеляційного господарського суду; відповідні дії можуть мати місце до прийняття апеляційною інстанцією судового рішення зі справи.

Ухвали про залучення до участі у справі третіх осіб або їх вступ у справу оскарженню в апеляційному та у касаційному порядку не підлягають.

Згідно з абзацом 4 пункту 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у статті 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи, що предметом спору є зобовязати ліквідаційну комісію ПОСП «Батьківщина» визнати вимоги АТ «Златобанк» з заборгованості за кредитним договором від 23.03.2012р. № 47/12-KL та включити їх до ліквідаційного балансу у розмірі: 15000000дол. США -заборгованість за кредитом; 1213333,32дол. США заборгованість за процентами, 35491643,36грн. пеня, 999987,17грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості, 11025,56грн. штраф; 15000грн. прострочена комісія, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що прийняття оскаржуваного рішення може вплинути на права та обовязки ТОВ «Амарант» як позичальника та боржника за кредитним договором від 23.03.2012р. № 47/12-KL, а тому вважає за доцільне залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Амарант», назву якого змінено на ТОВ «Луксор УТР».

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. у звязку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи №917/525/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Фоміної Л.М.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. N 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що скаржником надано суду апеляційної інстанції вступну і резолютивну частини рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2015р. у справі №917/2111/14 за позовом ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Луксор УКР» (попередня назва ТОВ «Амарант»), ПОСП «Батьківшина», ПП «Амарант-Агро», ТОВ «Полтава-Агро», ТОВ «Торговий дім «Амарант», за яким, як зазначає ПАТ «Златобанк», стягнуто з відповідачів заборгованість саме за спірним кредитним договором від 23.03.2012р. № 47/12-KL.

Проте, вказана вступна та резолютивна частина рішення господарського суду Полтавської області 04.02.2015р. у справі №917/2111/14 надана не в повному обсязі, та як стверджує позивач, повний текст рішення у даній справі, який відповідно до статті 85 ГПК України, повинен бути складений у строк не більше пяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення, відсутній в матеріалах справи.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. (рішення чинне з 06.11.2002р.) в справі Совтрансавто-Холдінг проти України у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі Брумареску проти Румунії, параграф 61) (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.07.2008 р. N 01-8/451 «Про внесення змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 N 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Також у рішенні Європейського суду з прав людини "Христов проти України" від 19.02.2009р. Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Враховуючи доводи позивача, відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення у справі №917/2111/14, та недопущення порушення вимог ГПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та встановлення всіх фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне витребувати у господарського суду Полтавської області справу №917/211/14 та належним чином засвідчену копію рішення від 04.02.2015р. у справі №917/2111/14.

Зважаючи на неявку представників сторін, зміну складу суду та залучення до участі у справі третьої особи, колегія суддів дійшла висновку про неможливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні та вирішила з метою повного всебічного та обєктивного розгляду справи відкласти розгляд апеляційної скарги і зобовязати позивача забезпечити участь свого представника в суді апеляційної інстанції з метою дослідження нарахування суми заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Луксор УТР» (попередня назва - ТОВ «Амарант»).

2.Відкласти розгляд справи на 15.06.2017р. о 14год. 30хв.

3.Розгляд апеляційної скарги відбудеться у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судового засідання №105.

4. Зобовязати позивача у строк до 05.06.2017р. надати суду апеляційної інстанції:

- докази отримання ТОВ «Амарант» кредитних коштів, у відповідності до п.2.2 кредитного договору від 23.03.2012р. № 47/12-KL;

- докази погашення ТОВ «Амарант» суми отриманого кредиту та відсотків, зокрема, платіжні доручення тощо;

- обґрунтований розрахунок суми заборгованості по тілу кредиту, процентам з зазначенням підстав виникнення та строку оплати, пені, періоду нарахування та кількості днів прострочення, з урахуванням приписів частини 6 статті 232 ГК України з правовим обґрунтуванням здійснення такого нарахування;

- докази закриття рахунків відповідача та підстави для такого закриття.

- копію рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2015р. у справі №917/2111/14.

5. Зобовязати відповідача у строк до 05.06.2017р. надати суду апеляційної інстанції:

- відзив на апеляційну скаргу з документальним та нормативним обґрунтуванням викладених доводів;

- обґрунтований розрахунок суми заборгованості третьої особи (ТОВ «Луксор УТР») по тілу кредиту, процентам з зазначенням підстав виникнення та строку оплати, пені, періоду нарахування та кількості днів прострочення, з урахуванням приписів частини 6 статті 232 ГК України з правовим обґрунтуванням здійснення такого нарахування;

- докази отримання позивачем повідомлення про ліквідацію ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» та листа щодо закриття рахунку;

- проміжний ліквідаційний баланс та ліквідаційний баланс ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства «Батьківщина»;

- пояснення щодо стадії проведення ліквідаційної процедури.

6. Зобовязати третю особу ТОВ «Луксор УТР» у строк до 05.06.2017р. надати суду апеляційної інстанції:

- докази отримання та повернення кредитних коштів за договором від 23.03.2012р. №47/12-KL;

- обґрунтований розрахунок суми заборгованості за кредитним договором від 23.03.2012р. №47/12-KL по тілу кредиту, процентам з зазначенням підстав виникнення та строку оплати, пені, періоду нарахування та кількості днів прострочення, з урахуванням приписів частини 6 статті 232 ГК України з правовим обґрунтуванням здійснення такого нарахування.

7. Зобовязати господарський суд Полтавської області у строк до 05.06.2017р. надіслати на адресу Харківського апеляційного господарського суду справу №917/2111/14 та належним чином засвідчену копію рішення господарського суду Полтавської області від 04.02.2015р. у справі №917/2111/14.

8. Викликати в судове засідання представників сторін та третьої особи з належним чином оформленими повноваженнями.

Попередити сторони та третю особу, що суд має право стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, та застосувати приписи статті 90 ГПК України.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Камишева

Суддя В.О. Фоміна