ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Справа № 918/321/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, с. Біляшів, Рівненська обл.
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 року
у справі господарського суду Рівненської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, с. Біляшів, Рівненська обл.
доДепартаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації, м. Рівне
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1. Острозької районної державної адміністрації Рівненської області, м. Острог, Рівненська обл. 2. Межиріцької сільської ради Рівненської області, с. Межиріч, Рівненська обл.
провизнання протиправної відмови у поновленні договорів оренди землі та водного об'єкту, зобов'язання продовжити дію договорів оренди землі та водного об'єкту

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

третьої особи-1: не з'явився,

третьої особи-2: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації у поновленні Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, яка міститься в листі № 727/02/2-07/16 від 28.03.2016 року, та зобов'язання Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації продовжити дію вказаних Договорів оренди землі, укладених з ФОП ОСОБА_4, щодо земельної ділянки разом із розміщеним на ній водним об'єктом (ставком) загальною площею 24, 6 га, які знаходяться поруч з с. Межирічі Острозького району на той же самий строк, а саме на 12 років до 2028 року, шляхом укладення Додаткових угод до існуючих Договорів.

09.08.2016 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву про часткову відмову від позову, в якій останній просив прийняти відмову від вимоги про визнання протиправною відмови Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації у поновленні Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, яка міститься в листі № 727/02/2-07/16 від 28.03.2016 року.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.09.2016 року залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації у поновленні Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, яка міститься в листі № 727/02/2-07/16 від 28.03.2016 року - припинено; провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації продовжити дію Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, укладених з ФОП ОСОБА_4 щодо земельної ділянки разом із розміщеним на ній водним об'єктом (ставком) загальною площею 24, 6 га, які знаходяться поруч з с. Межирічі Острозького району на тих самих умовах, шляхом укладення Додаткових угод до існуючих Договорів - припинено; в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації продовжити дію Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, укладених з ФОП ОСОБА_4 щодо земельної ділянки разом із розміщеним на ній водним об'єктом (ставком) загальною площею 24, 6 га, які знаходяться поруч з с. Межирічі Острозького району, на той же самий строк, а саме на 12 років до 2028 року, шляхом укладення додаткових угод до існуючих Договорів - відмовлено.

Вищезазначені судові акти в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що позивачем не дотримано приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" при направленні повідомлення про намір скористатись переважним правом оренди щодо строків та порядку поновлення таких договорів шляхом укладення Додаткової угоди, яка повинна направлятись орендодавцю з листом-повідомленням, а тому з посиланням на положення ст. ст. 1, 13, 33 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 93, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 51 Водного кодексу України, ст. ст. 627, 682, 759, 764, 777 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України "Про аквакультуру" та умови укладених сторонами Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року суди дійшли висновків щодо відсутності правових підстав для поновлення Договорів оренди у зв'язку з припиненням переважного права орендаря; в іншій частині позовних вимог провадження у справі припинено з огляду на часткову відмову позивача від позовних вимог та зменшення їх розміру.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 20.09.2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про поновлення строку дії Договорів оренди землі та водного об'єкту та визнання протиправною відмову Департамент екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації у поновленні зазначених Договорів оренди землі, яка міститься в листі № 727/02/2-07/16 від 28.03.2016 року.

Департаментом екології та природних ресурсів та Острозькою районною державною адміністрацією Рівненської області до Вищого господарського суду України було подано відзиви на касаційну скаргу, в яких відповідач та третя особа-1 проти доводів касаційної скарги заперечують та просять залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Учасників судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак сторони та треті особи не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.03.2004 року Острозькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено Договір оренди землі, який зареєстровано в Острозькому районному відділі земельних ресурсів 29.03.2004 року за № 6 (далі за текстом - Договір оренди землі), за умовами якого на підставі розпоряджень голови Острозької райдержадміністрації від 26.02.2004 року № 88 та від 22.03.2004 року № 148 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки водного фонду, які знаходяться на території Межиріцької сільської ради і входять до складу земель запасу даної сільської ради; в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 24, 6 га разом з водним об'єктом; Договір укладено на 12 років. Після закінчення строку Договору орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. п. 1, 2, 5 Договору оренди землі).

17.02.2005 року Острозькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено Договір оренди водного об'єкту, який зареєстровано в Острозькій районній державній адміністрації 17.02.2005 року за № 03-14/139 (далі за текстом - Договір оренди водного об'єкту), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в користування на умовах оренди водний об'єкт (ставок) загальнодержавного значення, розташований в с. Межирічі на території Межиріцької сільської ради для товарного виробництва, площа водного дзеркала 21,75 га, яке входить до об'єкта оренди - земельна ділянка площею 24, 69 га, переданої в оренду на 12 років на підставі Договору оренди землі; орендар має переважне право перед іншими на поновлення Договору; Договір укладено терміном на 12 років, починаючи з 29.03.2004 року і до 29.03.2016 року (п. п. 1.1, 3.1.1, 7.1 Договору оренди водного об'єкту).

07.02.2012 року Острозькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено Додаткову угоду до Договору оренди водного об'єкту, згідно якої Розділ "Обов'язки орендаря" доповнено пунктом щодо зобов'язання орендаря у термін до 01.04.2012 року встановити межі прибережної смуги та відповідні вказівні знаки.

Згідно розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 18.04.2014 року № 108 Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації надано повноваження щодо надання водних об'єктів у користування.

Позивач, звернувшись до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідача продовжити дію вищезазначених Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року на той же самий строк, а саме, на 12 років до 2028 року, шляхом укладення Додаткових угод до існуючих Договорів та визнання протиправною відмови Департаменту екології та природних ресурсів у поновленні Договорів, яка міститься в листі від 28.03.2016 року за № 727/02/2-07/16, свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" він має переважне право на поновлення Договорів оренди, а тому 26.02.2016 року звернувся з заявою до Рівненської обласної державної адміністрації про поновлення вищезазначених Договорів оренди; у відповідь листом від 21.03.2016 року № 664/02/2-07/16 орендаря повідомлено про необхідність надання проекту Додаткової угоди з долученням необхідних правовстановлюючих документів, проте, листом від 28.03.2016 року № 727/02/2-07/16 повідомлено орендаря, що на підставі ст. 31 Закону України "Про оренду землі", враховуючи численні скарги Межиріцької сільської ради та жителів села щодо невиконання та порушення орендарем Договорів оренди земельної ділянки та водного об'єкту, подальші договірні відносини щодо оренди земельної ділянки з водним об'єктом є неможливими; вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації продовжити дію Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року щодо земельної ділянки разом із розміщеним на ній водним об'єктом (ставком) загальною площею 24, 6 га, які знаходяться поруч з с. Межирічі Острозького району на той же самий строк, а саме, на 12 років до 2028 року, шляхом укладення Додаткових угод до існуючих Договорів, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що заява про намір орендаря скористатися своїм переважним правом на продовження Договорів оренди датована 26.02.2016 року, однак подана та зареєстрована Рівненською обласною державною адміністрацією лише 02.03.2015 року за вх. № 1706/0/01-29/16, а, отже, позивачем пропущено місячний строк надання такого повідомлення, оскільки за умовами Договору оренди землі та положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендар зобов'язаний повідомити орендодавця про свій намір не пізніше ніж за місяць до спливу строку Договору оренди землі, що вказує на не дотримання орендарем умов Договору та вимог законодавства, у зв'язку з чим орендар втратив переважне права на поновлення Договорів оренди землі.

Крім того, в порушення ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до листа-повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення Договору оренди землі орендарем не було додано проекту Додаткової угоди, що свідчить про недотримання останнім процедури для реалізації свого переважного права на поновлення Договору оренди землі та позбавило можливості орендодавця погодити або заперечити істотні умови Договору, оскільки поновлення Договору відбувається на погоджених сторонами умовах Додаткової угоди, у зв'язку з чим не надання проекту Додаткової угоди позбавляє позивача права посилатись на відмову чи зволікання зі сторони відповідача у вирішенні питання про продовження Договорів оренди, а, відтак, спростовує посилання позивача щодо порушення його прав та інтересів у поновленні Договору оренди землі.

Судами також враховано, що відповідно до листа Острозького відділення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції від 23.08.2016 року № 2070/17-11-07-20 під час дії Договорів оренди орендарем порушувались умови щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, в той час як необхідною умовою визнання за орендарем переважного права на продовження дії Договору оренди землі є належне виконання ним своїх обов'язків за Договором.

Також, судам не надано належних доказів щодо погодження даного Договору з Державним управлінням екології та природних ресурсів в Рівненській області та Рівненським облводгоспом (п. 3.2.4 Договору), здійснення заходів щодо забезпечення режиму охорони захисної смуги водного об'єкта (п. 3.2.10 Договору), встановлення до 01.04.2012 року межі прибережної смуги та відповідних вказівних знаків (п. 2 Додаткової угоди до Договору оренди землі); в той же час, неналежне використання орендованого водного об'єкту підтверджується листом Державної екологічної інспекції України від 08.09.2015 року (за результатами проведення лабораторних досліджень відібраних проб води встановлено перевищення гранично допустимих концентрацій для водойм культурно-побутового використання в 1,5 рази, по БСК5 - в 1,4 рази, що свідчить про неналежне використання переданого в оренду водного об'єкту), листом Межиріцької сільської ради від 29.01.2016 року (щодо не приведення в належний стан прибережної смуги навколо ставка, аварійний стан греблі та шлюзу, створення конфлікту орендарем із жителями села Межирічі внаслідок загибелі риби та зниження рівня ґрунтових вод).

При цьому, судами зауважено, що сплата орендних платежів за користування земельною ділянкою та водним об'єктом після закінчення дії Договорів не може розцінюватись як згода орендодавця на пролонгацію Договорів, оскільки така плата є обов'язковою за фактичне користування майном орендованим майном.

З огляду на встановлені обставини справи, приписи ст. ст. 93, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 33 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 1, 51 Водного кодексу України, ст. ст. 627, 682, 759, 764, 777 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України "Про аквакультуру" та умови Договорів оренди землі від 29.03.2004 року та водного об'єкту від 17.02.2005 року, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що реалізація переважного права на поновлення Договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої законодавством процедури та наявності волевиявлення сторін, за відсутності яких немає правових підстав для поновлення Договорів оренди на новий строк.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такими висновками судів виходячи з наступного.

Правовідносини щодо оренди земельної ділянки з водними об'єктами, які виникли між сторонами, регулюються насамперед Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, Водним кодексом України, Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (ст. 125 Земельного кодексу України).

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 759 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. При цьому, ч. 6 ст. 93 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються законом.

Закон України "Про оренду землі" є спеціальним законом, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи регулювання відносин з оренди землі в Україні.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку на який його було укладено.

В силу приписів ч. ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Водночас, приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених ст. 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Як вірно встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, позивач, маючи намір продовжити користування орендованою земельною ділянкою з водним об'єктом, не дотримався строків, визначених п. 5 Договору оренди щодо письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору про намір продовжити його дію, оскільки заяву до Рівненської обласної державної адміністрації про поновлення Договорів оренди хоча і датовано 26.02.2016 року, проте подано згідно з реєстраційним вх. № 1706/0/01-29/16 лише 02.03.2015 року; при цьому, до заяви не додано проекту Додаткової угоди, що є порушенням приписів ч. ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку з чим суди дійшли правомірних висновків, що орендарем було порушено строк повідомлення орендодавця про намір скористатись своїм переважним правом на укладення Договору оренди земельної ділянки на новий строк, а сторонами Договору оренди землі не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору оренди землі, що унеможливлює поновлення Договору оренди землі на підставі ч. ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. ч. 6 - 8 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем під час дії Договорів оренди постійно порушувались умови цих Договорів щодо внесення орендної плати у строки, встановлені Договором, та неналежним чином здійснювалось виконання обов'язків орендаря водного об'єкту, що призвело до загибелі риби у орендованому ставку та, як результат, до конфлікту орендаря із жителями села Межирічі.

З урахуванням зазначених фактичних обставин, 28.03.2016 року орендодавець своїм листом повідомив орендаря про відмову у поновленні Договору оренди з водним об'єктом, що свідчить про відсутність згоди орендодавця на продовження дії Договорів оренди, у зв'язку з чим суди дійшли обґрунтованих висновків щодо відсутності правових підстав для поновлення Договору оренди відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої ч. ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" процедури та наявності волевиявлення сторін, за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення Договору та досягнення домовленості щодо усіх істотних умов такого Договору.

З огляду на те, що судами не встановлено обставини щодо виконання позивачем зазначених передумов, переважне право орендаря на укладення Договору оренди землі припиняється; при цьому продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем зі сплатою орендних платежів після припинення строку дії Договору, за наявності заперечення орендодавця у зв'язку з неналежним виконання орендарем умов Договорів оренди, не є підставою для визнання поновленими Договорів оренди відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки право позивача на переважне поновлення Договору оренди землі не порушено.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також суд касаційної інстанції зазначає, що інші доводи ФОП ОСОБА_4, викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій. Крім того, такі доводи скаржника вже були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції, їм дана належна правова оцінка і вони правомірно були відхилені як необґрунтовані.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 року у справі № 918/321/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

Судді М.В. Данилова

В.А. Корсак