ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Справа № 904/10497/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіМогила С.К.,
суддіСтратієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет"
нарішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року
у справі№ 904/10497/16 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет"
простягнення 138 695,00 грн,
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - ПАТ "Укрзалізниця", позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (надалі - ТОВ "Елітмет", відповідач) 138695 грн штрафу за неправильне зазначення у накладній № 33475252 від 15.05.2016 року маси відправленого вантажу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (надалі - Статут залізниць), п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів а п.п. 5, 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року N 644.

Відповідач позов не визнавав, посилаючись на те, що при перевірці маси вантажу та складанні комерційного акта не дотримано вимоги законодавства, оскільки:

- в порушення п. 10 Правил приймання вантажів зважування вантажів провадилось в статичному режимі без розчіплення вагонів;

- комерційний акт попутної станції в порушення п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року N 334, не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи);

- в порушення п. 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, зважування вагону з вантажем на станції відправлення здійснювалось ПП "Магніт Ресурс" на вагонних вагах, які встановлені безпосередньо на станції відправлення та пройшли повірку, проте документів, які б підтверджували справність приладу, на яких проводилось зважування при складанні комерційного акту, позивачем не надані;

- в порушення п. п. 2, 3 Правил складання актів та ст. 129 Статут залізниць, які передбачають, що для засвідчення обставин маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах, складається комерційний акт, на попутній станції був також складений акт загальної форми.

При цьому, відповідач просив суд зменшити розмір заявленого позивачем штрафу на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), п. 3 с. 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), оскільки при переваженні вагону залізницею було виявлено меншу масу вантажу, ніж зазначено у накладній, і жодних збитків таким порушенням залізниця не зазнала.

У запереченнях на відзив ПАТ "Укрзалізниця" пояснила, що:

- відповідно до абз. 4 п. 28 Правил приймання вантажів вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу;

- перелік осіб, які відповідно до п. 10 Правил складання актів мають підписувати комерційні акти, не є вичерпним, оскільки відповідно до цього ж таки пункту Правил до підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Комерційний акт на попутній станції підписаний трьома працівниками залізниці, а також трьома працівниками залізниці станції призначення, і не містить підпису начальнику вантажного району, оскільки по штатному розкладу така посада не передбачена, а замість нього до перевірки вантажу і підписання акта залучений прийомоздавальник Рогозіна А.Л.;

- позивачем не було порушено п. 10 Правил приймання вантажів, оскільки зважування проводилось в статистичному режимі з розчепленням, а відповідно до п. 9 Правил складання актів не передбчано, що у комерційному акті обов'язково мають бути зазначені відомості про спосіб зважування (із розчіпленням вагонів або без розчіплення), тому відсутність такої інформації не свідчить, що зважування вантажів на вагонних вагах провадилось без розчіплення вагонів;

- складання залізницею акта загальної форми у випадках, коли залізниця не зобов'язана була його складати, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення, оскільки в такому акт загальної форми є додатковим доказом у справі;

- належна до сплати штрафна санкція (штраф) не є договірною, оскільки її розмір і порядок застосовування встановлений Статутом залізниць України, тому підстав для її зменшення за рішення суду немає;

- у пункті 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/225 роз'яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки, тому посилання відповідача на відсутність у позивача збитків внаслідок невірно зазначених відомостей щодо маси вантажу в накладній є безпідставними.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року у справі № 904/10497/16 (суддя Загинайко Т.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді Джихур О.В., суддів: Сизько І.А., Широбокова Л.П.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 69347,50 грн штрафу. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року скасувати, прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши згідно ч. 2 ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що 19.05.2016 року на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено контрольне переважування вагону № 68700061, який був відправлений відповідачем зі станції Ізяславль Південно-Західної залізниці на станцію призначення Роя Донецької залізниці за накладною НА № 33475252. У цій накладній, крім іншого, було зазначено найменування вантажу: "брухт чорних металів, не пойменованих у алфавіті", маса вантажу: "71000 кг.", спосіб визначення маси "на вагонних вагах - (150 т)". Контрольне переважування на станції Нижньодніпровськ-Вузол проведено на справних вагонних 150-тонних електротензометричних вагах.

В комерційному акті № 001369/198/9 від 19.05.2016 року, який був складений за результатами контрольного зважування, вказано, що: "при перезваженні вагону № 68700061 в статичному режимі у присутності ДС Цапа, АРГ Жукової, приймальника поїздів Кокошинської, прийомоздавальника Рогозіної, на справних 150 тонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, які пройшли державну повірку 15.01.2016 року, виявлено вагу брутто - 9500 кг, тара за документами - 20700 кг, нетто - 69800 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 1200 кг. Навантаження нижче бортів на 10-20 см, вантаж пакетирований, маркований вапном. Поглиблень немає, маркування не порушено. Вагон бездверний, безлюковий. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилась. Зав. вантажним двором за штатним розкладом нема."

На станції призначення Роя Донецької залізниці відміткою в цьому комерційному акті було зазначено, що під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

На підставі комерційного акту № 001369/198/9 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці за невірно вказану у накладній масу вантажу на підставі ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць відправнику нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати: 27739 грн Ч5 = 138695 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній і відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення засвідчується комерційним актом, який складено та підписано уповноваженими особами залізниці із дотриманням вимог чинного законодавства, тому позивач на підставі ст.ст. 118, 122, 129 Статуту залізниць України правомірно нарахував позивачу відправнику (відповідачу) штраф у п'ятикратному розмірі перевізної плати. Водночас, беручи до уваги те, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, і позивач не надав доказів понесення ним збитків внаслідок невірно зазначеної маси вантажу, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, дійшов висновку про зменшення розміру штрафу на 50 % до 69347,50 грн.

Вищий господарський суд України вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що невідповідність між фактичною масою вантажу і зазначеною в перевізному документі підтверджується актом комерційної форми, що відповідно до ч. 1 ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України є складом правопорушення та підставою для нарахування вантажовідправнику штрафу у п'ятикратному розмірі.

Твердження заявника касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не брали до уваги, що комерційний акт попутної станції в порушення п. 10 Правил складання актів не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки такі обставини відповідно до вимог ст. 43 ГПК України були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції, який правильно зауважив, що відсутність у комерційному акті підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) не позбавляє його належної доказової сили, якщо на станції згідно штатного розкладу немає таких посад, і акт підписаний трьома працівниками залізниці. До того ж, суд касаційної інстанції враховує, що у розділі "Є" комерційного акту міститься відмітка станції призначення такого змісту: "При перевірці різниці проти цього акту не виявлено", яка засвідчена штемпелем станції і підписами уповноважених осіб (п. п. 10, 12 Правил складання актів). Відтак, доводи відповідача про правильність визначення та зазначення у накладній маси вантажу обґрунтовано не брались судами до уваги.

Доводи заявника касаційної скарги про те, що у комерційному акті відсутній опис способу та порядку зважування вантажу (із розчіпленням вагонів або без розчіплення) свідчить про порушення перевізником вимог п. 10 Правил приймання вантажів, яка передбачає, що із зупинкою і розчіпленням вагонів зважуються метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом, Вищий господарський суд України відхиляє, оскільки Правилами складання актів передбачено, що у акті має бути вказаний детальний опис вантажу, а не спосіб його зважування. Відтак, відсутність у комерційному акті таких відомостей само по собі ще не свідчить про здійснення зважування без розчіплення вагонів. Суд апеляційної інстанції встановив, що спірний вагон зважувався в статичному режимі з розчепленням, що відповідає вимогам п.10 Правил приймання вантажів.

Водночас, Вищий господарський суд України не може погодитися з розміром стягнутого господарськими судами штрафу, виходячи з таких підстав.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту, яка передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, сума штрафу визначена у п'ятикратному розмірі до вартості провізної плати, що дорівнює 500% цієї вартості. При цьому, статут не містить приписів стосовно того, що є базою нарахування штрафу, зокрема, вартість провізної плати всього вагону чи вартість провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу, виявленої залізницею при перевірці.

Водночас, зміст загального поняття штрафу наведено у ч. 2 ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто, за загальним правилом штраф обраховується не з загальної вартості послуг (робіт, товарів), а з вартості послуг (робіт, товарів), які виконані з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). І відповідно, зважаючи на те, що інше прямо не передбачено Статутом, штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу.

У той же час із наданого позивачем розрахунку штрафу, який визнаний правильним та обґрунтованим судами обох інстанцій, вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено з вартості провізної плати всього вантажу, що прямо суперечить ч. 2 ст. 549 ЦК України, а також не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, і це встановили суди попередніх інстанцій, що провізна плата вантажу масою 71000 кг становить 27739,00 грн, а фактична маса вантажу - 69800 кг, що на 1200 кг менше, ніж зазначено у накладній, дозволяє зробити висновок про те, що вартість провізної плати недостачі 1200 кг становить 468,83 грн (27739,00/7100х1200х), а правильний розмір штрафу, який підлягає стягненню з відправника у зв'язку із зазначенням у накладній маси вантажу на 1200 кг менше фактичної маси вантажу, становить 2344,14 грн (5х468,83 грн).

За цих обставин, Вищий господарський суд України, керуючись п. 2 ст. 1119, ч. 1 ст. 11110 ГПК України, вважає за необхідне скасувати постановлені у справі судові рішення, як такі, що ухвалені з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 118 Статуту, п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, п. 2 ст. 1119, ч. 1 ст. 11110, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року у справі № 910/10467/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49000, м. Дніпро, вул. Ворошилова, 3-А; ідентифікаційний код 39252154) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 2344,14 грн.

В решті позову відмовити.

Визначити новий розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49000, м. Дніпро, вул. Ворошилова, 3-А; ідентифікаційний код 39252154) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) 35,16 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49000, м. Дніпро, вул. Ворошилова, 3-А; ідентифікаційний код 39252154) 2249,78 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49000, м. Дніпро, вул. Ворошилова, 3-А; ідентифікаційний код 39252154) 2454,31 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати накази.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
СуддяМогил С.К.
СуддяСтратієнко Л.В.