РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017Справа №910/1178/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖИТАЛ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про стягнення 8 088,69 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Мазур І.А. - за довіреністю від 12.01.2017 року;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: Григоренко І.В. - за довіреністю №38 від 10.11.2016 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖИТАЛ" про стягнення 8 088,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати за умовами Договору оренди №7012 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.12.2014 року та сплати витрат за умовами Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 30.03.2016 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов:

1) стягнувши з відповідача на свою користь: 6 445,48 грн. - боргу по договору оренди №7012 від 29.12.2014 року, 357,41 грн. - пені за договором оренди №7012 від 29.12.2014 року, 193,36 грн. - штрафу за договором оренди №7012 від 29.12.2014 року, 62,63 грн. - інфляційних втрат за договором оренди №7012 від 29.12.2014 року, 70,93 грн. 3% річних за договором оренди №7012 від 29.12.2014 року, 815,76 грн. - боргу по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, 109,92 грн. - пені за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 30.03.2016 року, 21,12 грн. - інфляційних втрат по договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 30.03.2016 року, 12,08 грн. - 3% річних по Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 30.03.2016 року;

2) Зобов'язавши відповідача усунути перешкод у користуванні орендованим майно, шляхом виселення відповідача з примусовому порядку з безпідставно зайнятого ним нерухомого майна та передачі зазначеного майна Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/1178/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.02.2017 року.

В судовому засіданні 22.02.2017 року оголошено перерву до 22.03.2017 року.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя суддею Пригуновою А.Б. (розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1107 від 21.03.2017 року) матеріали зазначеної справи розподілено для розгляду на суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 року (суддя Якименко М.М.) прийнято справу №910/1178/17 до свого провадження та призначено її розгляд на 26.04.2017 року.

22.03.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання 26.04.2017 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 23001.2017 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.02.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 26.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖИТАЛ" (далі по тексту - позивач, орендар, ТОВ "ЛОКО ДІДЖИТАЛ") та Фондом державного майна України по м. Києву (далі по тексту - третя особа, орендодавець) укладено Договір оренди №7012 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкою платне користування державне нерухоме майно: частину нежитлового підвального приміщення будівлі Південного вестибюлю вокзалу «Дарниця», загальною площею 1,0 м , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3 (далі - Майно), що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу «Центр регіональних перевезень пасажирів» ДТГО «Південно-Західна залізниця», ідентифікаційний код ЄДОППОУ 36001475 (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2014 року і становить 10 757,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передавання Майна (2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - листопад 2014 р. 389,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди грудень 2014 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень місяць 2014 року.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з п. 10.1. Договору цей Договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 29.12.2014 року по 29.12.2015 року.

Факт приймання-передачу майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами 29.12.2014 року Акту приймання-передавання орендованого майна (копія акту міститься в матеріалах справи).

30.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі по тексту - позивач, орендодавець) та ТОВ "ЛОКО ДІДЖИТАЛ" укладено Додатковий договір до Договору оренди нерухомого майна від 29.12.2014 року №7012 (далі по тексту - Договір від 30.03.2016).

Відповідно до п.1 Договору від 30.03.2016 встановити, що Орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 29.12.2014 року №7012 є ПАТ «Укрзалізниця».

У тексті Договору повне найменування Балансоутримувача відокремлений підрозділ Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Центр регіональних перевезень пасажирів та скорочене найменування Центр регіональних перевезень пасажирів замінити відповідно на виробничий підрозділ центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та центр регіональних перевезень пасажирів (п. 2 Договору від 30.03.2016).

Згідно з п. 3 Договору від 30.03.2016, пункту 3.1. розділу 3 «Орендна плата» Договору викласти в новій редакції: «Орендна плата,, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить. 571,15 грн. без ПДВ.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції за наступний місяць».

Відповідно до п. 4 Договору від 30.03.2016, пункту 3.6. розділу 3 «Орендна плата» Договору викласти в новій редакції: «Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», числовий номер філії (структурного підрозділу) 453, код ЄДРПОУ одержувача - 40081221, банк одержувача - ТВБВ № 10026/045 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», МФО 322669, № рахунку 8717».

Згідно з п. 5.3. Договору орендар своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу.

30.03.2016 року між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платає користування нерухоме майно (далі - Об'єкт оренди) - частину нежитлового підвального приміщення будівлі Південного вестибюлю вокзалу «Дарниця», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3, площею 1,00 кв.м. (один цілий нуль десятих кв. м.), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2014р. і становить 10757,00 грн. (десять тисяч сімсот п'ятдесят сім грн.).

26.09.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір до Договору оренди нерухомого майна від 29.12.2014 року №7012, згідно якого п. 10.1. Договору викладено в наступній редакції: «Цей договір діє з 01 червня по 30 вересня 2016 року.

Відповідно до п. 10.4. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Суду не надано жодних доказів припинення дії Договору в зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що у відповідності до п. 10.4. він є пролонгованим та таким що діє.

30.03.2016 року між позивачем (балансоутримувач) та відповідачем (орендар) укладено Договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна (далі по тексту - Договір про відшкодування витрат), за умовою якого (п. 1.1. Договору про відшкодування витрат) Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівель вокзального комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3 (надалі - будівля), а також утримання при будинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору про відшкодування витрат Балансоутримувач будівлі зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і при будинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Згідно з п.2.1.2. Договору про відшкодування витрат орендар компенсує балансоутримувачу послуги на виконання частини комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і при будинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності на підставі наданих балансоутримувачем рахунків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати відповідно до умов Договору за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 6 445,48 грн. та сплати витрат за умовами Договору про відшкодування витрат за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року 815,76 грн., у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з вказаних сум.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до норм ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вказано наступне: відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Звертаємо увагу суду, що за умовами пункту 10.4. договору оренди № 7012 зазначено: «у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору».

У період дії спірного договору оренди відбулися зміни у законодавстві України. Так згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, 21 жовтня 2015 року відбулась державна реєстрація ПАТ «Українська залізниця».

В зв'язку з реорганізацією, частина орендованого майна залишилась в господарському відданні за регіональними відділеннями Фонду державного майна України, а частина увійшла до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно норм ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

В рамках реалізації процедури заміни сторони орендодавця, попередній і новий власники (орендодавці) підписують угоду, якою формалізують всі пов'язані із заміною орендодавця питання, зокрема початку сплати орендної плати новому власнику (орендодавцю), платіжних реквізитів.

Суд акценту увагу, що жодного письмового повідомлення з боку ПАТ «Українська залізниця» про зміну власника (орендодавця) за договором оренди №7012 ТОВ «Локо Діджитал», як і не укладалися будь які угоди про передачу Функцій прав орендодавця між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПАТ. «Укрзалізниця».

А тому суд контактує, що у разі неотримання письмового повідомлення орендар виконує свої обов'язки, у тому числі щодо внесення орендної плати, на користь попереднього власника (орендодавця) орендованих приміщень, в даному випадку Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Суд зазначає наступне, так як ПАТ «Укрзалізниця» не подано доказів повідомлення орендаря про припинення або зміну умов спірного договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, як це узгоджено сторонами у Договорі і відповідає положенням ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, то суд вважає, що укладений сторонами договір продовжено на 1 рік на тих самих умовах, які передбачені договором».

Листом від 24.02.2016 року вих. №30-06/2062 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву строк дії договору продовжено на один рік, а саме: з 29.12.2015 р. по 29.12.2016 p. на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Тобто орендна плата (у відповідності до п. 3.6. Договору) перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Також суд зазначає, що у відповідності до п. 5.11. Договору, орендар зобов'язаний протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Проте сам Договір по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна укладений лише 30.03.2016 p., (тобто через 1 рік і 3 місяці після укладення договору оренди №7012), що в свою чергу унеможливлювало оплату за вказаним договором.

Підтвердженням належного виконання своїх зобов'язань та відсутністю заборгованості за договором оренди та договором по відшкодуванню витрат балансоутримувача, ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» є квитанції про оплату за період з січня 2016 р. по жовтень 2016 р.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» належним чином виконуються умови договору оренди №7012 від 29.12.2014, а твердження позивача, що 30.06.2016 р. між відповідачем та позивачем підписано Додатковий договір оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014, яким внесені зміни в договір щодо орендодавця та балансоутримувача, орендної плати та терміну дії договору є необґрунтованими, оскільки позивачем знову не дотримана процедура зміни сторони договору №7012, а умови такого додаткового договору в редакції позивача є такими, що суперечать вимогам ч.4 та ч.5 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Додатковий договір від 30.03.2016 року до Договору оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014 року викладений у стандартному формулярі позивача та було підписано відповідачем шляхом приєднання до його умов в цілому, відповідно до вимог ч. 1 ст.634 ЦК України.

Збільшення орендної плати та зменшення строку оренди Додатковим договором від 30.03.2016 року до Договору оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014 року погіршують становище відповідача, порівняно з умовами Договору оренди №7012 від 29.12.2014 року та є формою зловживання позивачем своїми правами в розумінні ч. 3 ст.13 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди

Суд зазначає, що ст. 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Суд також звертає увагу на той факт, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, 21 жовтня 2015 року відбулась державна реєстрація ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Злиття вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Однак, відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) вбачається, що Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» () перебуває в стані припинення за рішенням засновників, однак не є припиненим.

Суд наголошує, що фактично ПАТ «Укрзалізниця» звернулось до суду саме як правонаступник Державного територіального об'єднання «Південно-Західна залізниця» (тобто на сьогоднішній день маємо дві юридичні особи), вказане ставить під сумнів реалізацію ПАТ «Укрзалізниця» правомочностей щодо майна, прав та обов'язків Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Враховуючи викладене суд вважає нарахування заборгованості в сумі 8088.69 грн. та вимоги про виселення відповідача необґрунтованим та здійсненними всупереч умовам Договору оренди №7012 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.12.2014 року.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 17.05.2017 року.