РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2017Справа №910/2745/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторитет-2012"

про стягнення заборгованості 378 887,68 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Симбірцев Є.В., довіреність № П-05/935 від 29.12.2016

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "КИЇВХЛІБ" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторитет-2012" про стягнення заборгованості 378 887,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2745/17 та призначено розгляд на 17.03.2017.

В судове засідання 17.03.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 17.03.2017 розгляд справи відкладено на 10.04.2017.

10.04.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 призначено розгляд справи на 12.05.2017.

В судове засідання 12.05.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 12.05.2017 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 12.05.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем було укладено Договір №18293/1 поставки продукції (Договір 1), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти на умовах Договору хлібобулочні вироби далі іменується, «товар», у відповідності з поданими покупцем і погодженими постачальником замовленнями, а покупець зобов'язаний приймати товар та своєчасно сплачувати його вартість постачальнику.

Відповідно до п. 2.1 Договору асортимент та кількість товару визначається у замовленні покупця та відображається у документах, що засвідчують перехід права власності на товар.

Товар постачається за діючими на час поставки цінами з урахуванням податку на додану вартість. Ціна визначається в прайс- листах постачальника та фіксується у документах, що засвідчують перехід права власності а товар. (п. 3.1)

Відповідно до п. 3.2 Договору 1 датою оплати по даному Договору вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

25.02.2016 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем було укладено Договір №18293/2 поставки продукції (Договір 2), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти на умовах даного Договору - сухарно-бараночні (сухарі, сушки, соломка), хлібобулочні (хліб, булочні та здобні вироби), кондитерські вироби (торти, тістечка, кекси, печиво, пряники), далі іменується товар, у відповідності з поданими покупцем і погодженими постачальником замовленнями. А покупець зобов'язаний приймати товар та своєчасно сплачувати його вартість постачальнику.

Сторони погодили, що асортимент та кількість товару визначається у замовленні покупця та відображається у документах, що засвідчують перехід права власності на товар. (п. 2.1)

Відповідно до п. 3.3 Договору 2, ціна Договору дорівнює загальній вартості поставленого товару відповідно до Договору 2.

Згідно п. 3.5 Договору 2, датою оплати по даному Договору вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 9.1 Договору, він вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за їх наявності) та діє до 31.12.2016.

01.02.2016 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем, було укладено Договір № 18293/3 поставки продукції (Договір 3), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти на умовах даного Договору - сухарно-булочні (сухарі, сушки, соломка), хлібобулочні (хліб, булочні та здобні вироби), кондитерські вироби ( торти, тістечка, кекси, печиво, пряники), далі іменується «товар», у відповідності з поданими покупцем і погодженими постачальником замовленнями, а покупець зобов'язаний приймати товар та своєчасно сплачувати його вартість постачальнику.

Відповідно до п. 3.1 Договору 3, товар постачається за діючими на час поставки цінами з урахуванням податку на додану вартість. Ціна визначається в прайс-листах постачальника та фіксується у документах, що засвідчують перехід права власності на товар.

Згідно п. 9.1 Договору 3, зазначено, що Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за їх наявності) та діє до 31.12.2016.

Позивач зазначив, що на виконання вимог договорів, здійснив поставку товару відповідачеві на суму 2918659,74 грн.

Відповідачем було сплачено 2539772,06 грн. за поставлений товар.

Позивачем на адресу відповідача 04.11.2016 було надіслано вимогу про виконання грошового зобов'язання в розмірі 319825,5 грн.

Відповідач надіслав на адресу позивача відповідь на претензію Вих. №0335/2-ю від 14.11.2016 , відповідно до якої зазначив, що ТОВ «Авторитет -2012» не відмовляється від взятих на себе зобов'язань за Договором, однак зважаючи на деякі труднощі в своїй господарській діяльності зможе сплати заборгованість протягом 1 місяця.

Позивач зазначив, що станом на розгляд справи, відповідачем грошові кошти не сплачено.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз умов укладених між сторонами договорів свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 378887,68 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет -2012» ( 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6, ідентифікаційний код 38650546) на користь Публічного акціонерного товариства «КИЇВХЛІБ» ( 04080, м. Київ, вул. Межигірська, 83, ідентифікаційний код 00381574) основну заборгованість в розмірі 378 887 (триста сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 68 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.2017

Суддя Мельник В.І.