РІШЕННЯ

23 травня 2017 року Справа № 913/266/17

Провадження №19/913/266/17

За позовом Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії, м.Лисичанськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 940892 грн 50 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 провідний економіст за довіреністю №1770/9-09 від 26.04.2017; ОСОБА_2 директор Луганської філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення за довіреністю №5309/9-09 від 23.11.2016;

від відповідача ОСОБА_3 юрисконсульт за довіреністю №б/н від 31.03.2017.

С У Т Ь С П О Р У:

Концерн радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта про стягнення заборгованості за договором надання телекомунікаційних послуг №27-12/09 від 25.12.2009 у сумі 501174 грн 99 коп., пені у сумі 15362 грн 90 коп., 3% річних у сумі 37040 грн 37 коп., інфляційних втрат у сумі 387314 грн 24 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.03.2017 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 05.04.2017.

Відповідач відзивом №46 від 31.03.2017 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що в порушення умов п.3.2, п.5.2, п.5.7 договору відповідач жодного акту прийняття наданих послуг та рахунків по договору не отримував; що у позивача відсутні будь-які докази направлення актів та рахунків на адресу відповідача; що акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 01.04.2014 не є первинним документом бухгалтерського обліку, а печатку та підпис на акті могли поставити представники незаконних збройних формувань, які захопили офіс телекомпанії; що в позовній заяві вказана сума основного боргу у розмірі 501174 грн 99 коп., відповідно до п.5.7 договору розрахунки за надання телекомунікаційних послуг здійснюється безпосередньо між виконавцем і замовником за цінами додатку №2, а в наданій позовній заяві дані не дають змоги порахувати звідки взялась сума заборгованості та на підставі яких тарифів вона нарахована тому, що розмір оплати за надання телекомунікаційних послуг вказаний в протоколі узгодження договірної ціни від 27.12.2013 не дозволяє скласти велику суму за період березень-грудень 2014 року; що безпідставність суми основного боргу унеможливлює правильне нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат у розмірах, визначених позовними вимогами позивача; що позивач пропустив строк позовної давності про стягнення пені, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає; що 30.05.2014 офіс відповідача було захоплено невідомими озброєними особами, що унеможливило здійснення телевізійного та радіомовлення; що постановою Вищого господарського суду України у справі №913/188/16 від 03.11.2016 встановлено, що в період з 30.05.2014 по 30.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта не мало можливості споживати спірні послуги та не знаходилось на території м.Луганська.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.04.2017 було відкладено розгляд справи на 20.04.2017.

Позивач у письмових поясненнях б/н від 20.04.2017 зазначив, що застосування протоколу розбіжностей до проекту договору №27-12/09 від 25.12.2009 повністю врегульовано не було, оскільки кожна із сторін вважала умови, зазначені у протоколі розбіжностей, відповідно до свого варіанту викладеного у редакції.

Позивач у запереченнях на відзив №141 від 14.04.2017 зазначив, що всі витрати на трансляцію програм Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта зараховуються Луганській філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення як збитки державному підприємству стратегічного значення та збитки державному бюджету; що інформація, яка стала відома загальному колу мешканців громади міста Лисичанськ з засобів масової інформації, щотижневої телепрограми, надрукованої у газеті Новий путь у період з 01 січня по 08 червня 2014 року, свідчать, що послуги Луганської філією Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення надавалися відповідачеві; що факт надання послуг також підтверджується журналами обліку обслуговування переданого обладнання, яке застосовується при наданні телекомунікаційних послуг; що про надання послуг відповідачеві свідчить прийняття наданого відповідно до ст.201 Податкового кодексу України податкового кредиту, який останнім було прийнято та зараховано до затратної частину балансу за 2014 рік; що відповідачем згідно рахунку №1 від 31.01.2014 було сплачено 1550 грн 13 коп., у т.ч. ПДВ 258 грн 36 коп.; що підтвердженням виконання договірних умов позивачем є звіт Національної ради України з питань телерадіомовлення за 2014 рік, в якому вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта для здійснення свого мовлення задіяла передавачі та мережі Луганської обласної державної телерадіо компанії.

Відповідач у письмових поясненнях №52 від 18.04.2017 зазначив, що у травні 2014 року офіс підприємства було захоплено невідомими озброєними особами; що з приводу захоплення будівлі Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта, ліцензії, установочної, технічної, фінансово-бухгалтерської документації, договорів, а також печатки до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості №0002222 від 08.08.2014; на підставі довідки №54/3 від 12.08.2014 Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області відповідач замовив та отримав нову печатку; що у жовтні 2014 року ОСОБА_4 значився у штаті працівників відповідача та займав посаду начальника відділу ІТ (компютерні системи), але з моменту захоплення телекомпанії і до початку 2015 року він був відсутній на робочому місці, у звязку з веденням бойових дій на території м.Луганська та неможливістю виїхати на територію, підконтрольну України.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.04.2017 було оголошено перерву до 16.05.2017.

Позивач у клопотанні №171 від 13.05.2017 зазначив, що не зважаючи на те, що договір не було укладено належним чином, надання послуг фактично відбувалося; що вимога була направлена позивачем у претензійному листі №491, що підтверджується доданими скріншотами електронної пошти та надано начальнику відділу інформаційних технологій відповідача ОСОБА_4, який записаний у журнали учета сторонних организаций РРС-Лисичанск.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.05.2017 було оголошено короткочасну перерву до 16.05.2017, а потім відповідною ухвалою розгляд справи відкладено на 23.05.2017.

Позивач клопотанням №188 від 22.05.2017 просив для визначення періоду та обсягів мовлення витребувати договір у телеканалу Донбас, який входить до складу холдингу ОСОБА_5 Україна.

Позивач клопотанням №190 від 22.05.2017 просив для визначення періоду та обсягів мовлення, витребувати договір у телеканалу 24, який входить до складу медіа холдингу ТРК Люкс.

Відповідач у письмових поясненнях №65 від 22.05.2017 зазначив, що надані позивачем скріншоти електронної пошти є неналежними доказами направлення документів; що використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі; що відповідно до ч.4 ст.6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється субєктами електронного документообігу на договірних засадах, але в договорі про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09 від 25.12.2009 відсутні домовленості про використання інших видів електронних підписів, а також відсутні погодження сторін щодо відправлення документів факсом чи електронною поштою; що відповідач не отримував від позивача комунікаційних послуг у період з березня по грудень 2014 року, тому позовні вимоги є безпідставними.

У судовому засіданні 23.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2009 між Концерном радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії концерну (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта (замовник, відповідач) був укладений договір про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09, предметом якого є надання виконавцем телекомунікаційних послуг з технічного обслуговування та експлуатації технічних засобів замовника, які зазначені у додатку №1 до цього договору, що встановлені на обєктах замовника за адресою: Старобільський район, Подгорівська сільська рада, РРС-РТС; м.Лисичанськ, проспект Леніна, 161-А; м.Луганськ, вул.Демьохіна, 25 (п.1.1 договору).

Надання виконавцем замовнику каналів телевізійного мовлення, організованих по РРЛ Луганської філії КРРТ, за допомогою кінцевого обладнання замовника за напрямками згідно додатку №2 до цього договору для передавання телесигналів телевізійних програм (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору встановлюється за домовленістю сторін і визначається в додатку №2 Протокол узгодження договірної ціни, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п.3.2 договору вартість наданих телекомунікаційних послуг щомісяця визначається актом прийняття наданих послуг.

Ціна договору може бути змінена, про що виконавець повідомляє замовника за 1 (один) місяць та направляє відповідну додаткову угоду для підписання (п.3.3 договору).

В п.3.4 договору сторони передбачили, що у разі недосягнення згоди щодо ціни договору протягом визначеного п.3.3 договору строку, договір вважається припиненим.

Відповідно до п.5.2 договору виконавець щомісячно не пізніше 10-го числа складає акт прийняття наданих послуг і рахунок на оплату наданих послуг за підсумками роботи, та направляє їх замовнику.

Згідно з п.5.3 договору замовник у триденний термін після отримання рахунку та акту, розглядає їх, і у випадку відсутності зауважень або заперечень підписує акт, скріплює печаткою і повертає виконавцю.

За наявністю зауважень або заперечень до рахунку або акту замовник протягом трьох днів після їх отримання, складає протокол зауважень або заперечень, направляє його виконавцю та скликає оперативну нараду сторін для врегулювання розбіжностей, що виникли. В разі непогодження сторін на оперативній нараді, спірні питання вирішуються в судовому порядку (п.5.4 договору).

У разі неотримання виконавцем протоколу зауважень або заперечень від замовника в строк зазначений п.5.4 договору сума, зазначена в акті прийняття наданих послуг, вважається узгодженою сторонами і виставлений рахунок підлягає оплаті (п.5.5 договору).

Відповідно до п.5.8 договору щомісячна оплата здійснюється за фактично відпрацьований час згідно акту прийняття наданих послуг і рахунку не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому були надані телекомунікаційні послуги.

Згідно з п.6.1 договору він набирає чинності з 01.01.2010 і діє по 31.12.2010 включно.

В п.7.2 договору за порушення замовником троків виконання зобовязання, виконавцем стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від суми заборгованості за місяць.

Відповідно до п.10.4 договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невідємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками.

Договір був підписаний з боку замовника з протоколом розбіжностей, з яким погодився виконавець, підписавши його, тобто редакція преамбули договору, пп.б) п.2.1, п.7.2 договору прийнята в редакції замовника. Крім того розділ 7 Відповідальність сторін було доповнено пп.7.3.

До договору №27-12/09 від 25.12.2009 були підписані акт прийому-передачі обладнання на технічне обслуговування (додаток №1) та протокол узгодження договірної ціни від 25.12.2009 (додаток №2).

25.10.2010 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №1 ОСОБА_4 прийому-передачі обладнання на технічне обслуговування та викладено його в новій редакції.

07.12.2010 між сторонами була укладена додаткова угода №2 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2011 по 31.12.2011 (п.2 додаткової угоди).

01.04.2011 між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №1 ОСОБА_4 прийому-передачі обладнання на технічне обслуговування, в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено їх в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.04.2011 по 31.12.2011 (п.2 додаткової угоди).

30.12.2011 між сторонами була укладена додаткова угода №4 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2012 по 31.12.2012 (п.2 додаткової угоди).

04.12.2012 між сторонами була укладена додаткова угода №5 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2013 по 31.12.2013 (п.2 додаткової угоди).

27.12.2013 між сторонами була підписана додаткова угода №6 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою передбачалось внесення змін в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та продовження терміну дії договору з 01.01.2014 по 31.12.2014 (п.2 додаткової угоди).

Як зазначив позивач, на виконання умов договору 27-12/09 від 25.12.2009 він у період з березня по грудень 2014 року надавав відповідачеві телекомунікаційні послуги, які останній не оплатив, що стало підставою для звернення Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.28 Закону України Про телекомунікації використання ресурсів телекомунікаційних мереж загального користування для потреб телебачення та радіомовлення здійснюється на договірних засадах відповідно до законодавства. Надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення регулюється Законом України Про телебачення і радіомовлення.

Пунктом 5 ч.1 ст.33 Закону України Про телекомунікації передбачено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобовязані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Пунктом 1 ч.2 ст.63 Закону України Про телекомунікації встановлено умови надання телекомунікаційних послуг, зокрема, укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно

до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації.

Відповідно до інформації з сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації (http://nkrzi.gov.ua) Концерн радіомовлення, радіозвязку та телебачення є оператором телекомунікацій та включений до відповідного реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій.

Частиною 1 ст.68 Закону України Про телекомунікації розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі

одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

У відповідності до викладених приписів законодавства 25.12.2009 між Концерном радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії концерну та Товариством з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіокомпанія Ірта і був укладений договір про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09.

Відповідно до ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно з п.6.1 договору він набирає чинності з 01.01.2010 і діє по 31.12.2010 включно.

Частиною 1 ст.651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось судом 07.12.2010 між сторонами була укладена додаткова угода №2 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2011 по 31.12.2011 (п.2 додаткової угоди).

01.04.2011 між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №1 ОСОБА_4 прийому-передачі обладнання на технічне обслуговування, в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено їх в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.04.2011 по 31.12.2011 (п.2 додаткової угоди).

30.12.2011 між сторонами була укладена додаткова угода №4 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2012 по 31.12.2012 (п.2 додаткової угоди).

04.12.2012 між сторонами була укладена додаткова угода №5 до договору №27-12/09 від 25.12.2009, якою внесено зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни та викладено його в новій редакції. Також було продовжено термін дії договору з 01.01.2013 по 31.12.2013 (п.2 додаткової угоди).

27.12.2013 між сторонами була підписана додаткова угода №6 до договору №27-12/09 від 25.12.2009. В п.1 вказаної угоди сторони домовились внести зміни в додаток №2 Протокол узгодження договірної ціни. Відповідно до п.2 додаткової угоди термін дії договору з урахуванням змін, які вносяться чинною додатковою угодою, встановлюється з 01.01.2014 по 31.12.2014.

В свою чергу, додаток №2 від 27.12.2013 до договору №27-12/09 від 25.12.2009 Протокол узгодження договірної ціни (а.с.57-58 т.1), який був предметом зміни за вказаною додатковою угодою позивачем не підписаний.

Відповідно до ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст.204 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобовязання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обовязковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобовязання.

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору встановлюється за домовленістю сторін і визначається в додатку №2 Протокол узгодження договірної ціни, який є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору встановлюється за домовленістю сторін і визначається в додатку №2 Протокол узгодження договірної ціни, який є невідємною частиною цього договору.

Ціна договору може бути змінена, про що виконавець повідомляє замовника за 1 (один) місяць та направляє відповідну додаткову угоду для підписання (п.3.3 договору).

В п.3.4 договору сторони передбачили, що у разі недосягнення згоди щодо ціни договору протягом визначеного п.3.3 договору строку, договір вважається припиненим.

Суд бере до уваги, що додаток №2 від 27.12.2013 до договору Протокол узгодження договірної ціни в редакції додаткової угоди №6 від 27.12.2013 Концерном радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії концерну не підписаний і є неукладеним, що відповідно до умов п.2 вказаної додаткової угоди унеможливлює продовження терміну дії договору з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ч.3 ст.258 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З огляду на викладене, враховуючи умови п.п.3.1 3.4 договору про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09 від 25.12.2009, суд приходить до висновку про те, що у звязку з недосягненням між сторонами згоди щодо ціни договору вказаний договір припинився 28.01.2014.

Таким чином, посилання позивача на договір про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09 від 25.12.2009 є необґрунтованими.

Водночас господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.4 пп.4.2 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості у сумі 501174 грн 99 коп., пені у сумі 15362 грн 90 коп., 3% річних у сумі 37040 грн 37 коп., інфляційних втрат у сумі 387314 грн 24 коп., а підставою позову позивачем визначено договір про надання телекомунікаційних послуг №27-12/09 від 25.12.2009. Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих письмових пояснень у справі позивач в обґрунтування позовних вимог посилається і на сам факт надання телекомунікаційних послуг відповідачеві, тобто ці обставини також є підставою заявленого позову.

Враховуючи вищевикладені приписи Закону України Про телекомунікації зобовязання відповідача оплатити телекомунікаційні послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій оператора і споживача.

Суд бере до уваги, що правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобовязанням.

Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі Положення), затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обовязкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення, згідно якого первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Отже, для вирішення питання про виникнення у замовника обовязку з оплати наданих послуг мають значення належні та допустимі докази передбачені законом документи, якими підтверджується сам факт здійснення господарської операції з передачі наданих послуг. До таких доказів в силу чинного законодавства належать первинні документи, а саме акт прийняття наданих послуг.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вказаних приписів законодавства позивачем не надано належним чином оформлених та підписаних актів прийняття наданих послуг або інших первинних документів, в яких було б зазначено, зокрема, обєм наданих послуг, період та місце їх надання, вартість.

Доводи позивача про те, що Луганською філією концерну оформлювались та подавались електронні податкові накладні на дату виникнення податкових зобовязань, а також посилання на записи, зроблені черговими по РРС-РТС Лисичанськ у апаратному журналі роботи передавачів судом відхиляються, оскільки вони не підтверджують безпосередньо факт надання позивачем телекомунікаційних послуг та не є первинними документами в розумінні приписів Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відхиляються судом і посилання позивача на опублікування у засобах масової інформації (газеті Новий путь) програми телепередач на тиждень, починаючи з 01.01.2014 по 09.06.2014, оскільки вони також не підтверджують факт надання телекомунікаційних послуг.

Відносно посилання позивача на отримання головним інженером відповідача ОСОБА_4 листа №510 від 15.10.2014 разом з актами надання послуг та рахунками на оплату суд зазначає наступне.

На листі №510 від 15.10.2014 (а.с.65 т.1), який адресований директору Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта ОСОБА_6, міститься відмітка про його отримання ОСОБА_7 та міститься підпис.

Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_4 та директором Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта ОСОБА_6. ОСОБА_4 в жовтні 2014 року займав посаду начальника відділу інформаційних технологій Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта, до обовязків якого входило виконання функцій щодо здійснення оперативного контролю за забезпеченням безперебійної роботи компютерної техніки та локальної мережі; організація роботи з розвитку та експлуатації мереж передачі даних та адміністрування загальносистемного програмного забезпечення та інших функцій з питань компютерної безпеки та захисту електронної інформації на телекомпанії і до його обовязків не входило отримання будь-якої вхідної кореспонденції; що в період з травня 2014 по січень 2015 він був відсутній на робочому місці та не виконував свої посадові обовязки.

Крім того, позивачем належними доказами не доведено факту вручення/передачі відповідачеві актів надання послуг, про які йдеться мова у листі №510 від 15.10.2014, оскільки оригінали вказаних актів чи належним чином завірені їх копії позивачем також не надано суду на його вимогу (ухвала від 23.03.2017, від 05.04.2017, від 16.05.2017).

З огляду на що вказані доводи позивача судом відхиляються.

Відносно посилань позивача на скріншоти про направлення на адресу електронної пошти відповідача актів виконання робіт (надання послуг) №777 від 30.11.2014 та №827 від 31.12.2014 суд зазначає наступне.

Листом №12 від 01.12.2014 (а.с.68 т.1) Товариство з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта просило позивача прислати копії договорів з підприємством на адресу електронної пошти - .

Таким чином, адреса електронної пошти належить відповідачеві та використовується ним для пересилання кореспонденції засобами електронного звязку.

Водночас суд зауважує, що надсилання електронних копій актів виконання робіт (надання послуг) №777 від 30.11.2014 та №827 від 31.12.2014 відповідно до приписів ст.34 Господарського кодексу України не є належним доказом виконання робіт, оскільки їх надсилання в електронному вигляді унеможливлює їх фактичне (фізичне) підписання відповідачем у паперовому вигляді.

З огляду на викладене, суд відхиляє вказані доводи позивача.

Таким чином суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у сумі 501174 грн 99 коп. за період з березня 2014 року по грудень 2014 року.

Суд зазначає, що позивачем не доведено факту надання телекомунікаційних послуг у сумі 501174 грн 99 коп. за період з березня 2014 року по грудень 2014 року, а тому нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на зазначену суму заборгованості є необґрунтованим, вимога про їх стягнення задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову у їх задоволенні.

Відносно клопотань позивача №188 від 22.05.2017 та №190 від 22.05.2017, в яких він просив для визначення періоду та обсягів мовлення витребувати договори у телеканалу , який входить до складу холдингу ОСОБА_5 Україна, та у телеканалу 24, який входить до складу медіа холдингу ТРК Люкс, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Позивачем у поданих клопотаннях не зазначено, які саме договори (номер, дата, тощо) слід витребувати, а також не обґрунтовано та не підтверджено неможливості самостійно звернутися до телеканалів Донбас та 24 з клопотанням надати договори, з огляду на що суд відхиляє вказані клопотання.

Судовий збір покладається на позивача згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Луганської філії до Товариства з обмеженою відповідальністю Незалежна телерадіо компанія Ірта відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.05.2017.

Суддя Т.В. Косенко