ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Справа № 915/76/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 12.01.2017 р. № 11;

від відповідача ОСОБА_2, дов. від 05.05.2016 р. № 20; ОСОБА_3, дов. від 17.02.2017 р. № 9;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Вітовського управління водного господарства,

54050, вул. Бригадна, 44-А, м. Миколаїв,

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

54001, вул. Адміральська, 27, корпус 1, м. Миколаїв,

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.12.2016 р. № 57-ріш, -

В С Т А Н О В И В:

Вітовським управлінням водного господарства (далі Управління) предявлено позов до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) про визнання недійсним рішення його адміністративної колегії від 15.12.2016 р. № 57-ріш у справі № 2-26.213/17-2016, котрим визнано, що позивач з 2014 року в територіальних (географічних) межах Миколаївської області, в яких розташовані мережі, що належать або утримуються Управлінням, займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг, повязаних з подачею води юридичним і фізичним особам з меліоративних систем і водних джерел для поливу городів, садів і богарних земель та наповнення наливних водойм, як таке, що не має на цьому ринку жодного конкурента; що дії Управління, які полягають у встановленні необґрунтованої вартості платних послуг на подачу води без урахування п.п. 2.5, 3.2 Порядку визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого наказом від 25.12.2013 р. № 544/1561/1130 Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2014 р. за № 163/24940, (далі Порядок № 544), шляхом неврахування рівня фактичного надання цих послуг за останній звітний рік та перерозподілу витрат у структурі вартості платних послуг на власний розсуд установи без обєктивних на те причин, є порушенням п. 2 ст. 50, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін реалізації, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, і за дане порушення на позивача накладено штраф у сумі 68000 грн. та зобовязано Управління усунути вчинене порушення шляхом встановлення економічно обґрунтованого розміру платних послуг на подачу води, а також усунути наслідки вчиненого порушення шляхом здійснення перерахунків всім споживачам платних послуг на подачу води та повернення коштів замовникам таких послуг.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Викладені у спірному рішенні твердження Відділення про встановлення Управлінням економічно необґрунтованої вартості платних послуг на подачу води з меліоративних і водних джерел без урахування рівня фактичного надання цих послуг за останній звітний рік та перерозподілу витрат у структурі вартості платних послуг без обєктивних причин не відповідають дійсності, так як:

по-перше, Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228 (далі - Порядок № 228), не передбачено імперативного обовязку формувати проект кошторису в частині обсягів надходжень до спеціального фонду виключно на показниках фактичного виконання попереднього року;

по-друге, планові показники не завжди співпадали з фактичними, тому що сільське господарство, і така допоміжна діяльність у сфері рослинництва як полив сільськогосподарських культур, є видом господарської діяльності, який значною мірою залежить від погодних умов.

Вирішуючи питання про наявність у діях Управління ознак зловживання монопольним (домінуючим) становищем, Відділенням не встановлено, яким саме чином дії Управління щодо неврахування рівня фактичного надання послуг з подачі води на зрошення за останній звітний рік та виниклі розбіжності між фактичними та плановими показниками, призвели чи могли призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції або ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів, і в чому конкретно полягають чи могли полягати відповідні негативні наслідки.

Твердження Відділення про те, ще Управління, ігноруючи право на коригування вартості послуг, при розрахунку вартості послуг на початку поливного сезону, закладає завищені планові витрати та обсяги, що впливає на підвищення вартості послуг, є необґрунтованими, так як у спірному рішенні не наведено механізму впливу розміру планових витрат на вартість послуг з подачі води на зрошення.

Викладені у спірному рішенні висновки, що Управлінням застосовано різні підходи при формуванні вартості платних послуг з подачі води на зрошення, що мало наслідком встановлення економічно необґрунтованої вартості послуги шляхом недоврахування окремих складових статей витрат на надання цієї послуги окремим споживачам, зокрема прямих витрат на оплату праці працівників, позивач вважає такими, що не відповідають дійсності, тому що Управлінням застосовано диференційований підхід до визначення вартості послуг з подачі води з урахуванням технологічних особливостей, при якому як калькуляція вартості послуг з подачі води на зрошення на ПНС-4 (Явкінська ЗС) і калькуляція вартості послуг з подачі води на зрошення на НСП-34А (Явкінська ЗС), так і калькуляція вартості послуг з подачі води на зрошення на Інгулецькій ЗС є частинами загальної калькуляції по Управлінню з урахуванням технологічних особливостей подачі води по кожному обєкту, і таке відповідає приписам п. 3.11 Порядку № 544.

У відзиві від 21.02.2017 р., з урахуванням додаткових пояснень від 20.03.2017 р., 30.03.2017 р. та 14.04.2017 р., Відділення позовні вимоги не визнало повністю, вважаючи спірне рішення обґрунтованим та законним.

Вислухавши представників сторін, які підтримали доводи, викладені у позовній заяві та відзиві на неї, з урахуванням додаткових пояснень та заперечень, пояснення фахівця Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в Миколаївській області, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірним рішенням адміністративної колегії Відділення від 15.12.2016 р. № 57-ріш у справі № 2-26.213/17-2016 (а.с. 20-26) (далі - рішення) визнано позивача таким, що займає з 2014 року до поточного періоду 2016 року у територіальних (географічних) межах Миколаївської області, в яких розташовані мережі, що належать або утримуються Управлінням, монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг, повязаних з подачею води юридичним і фізичним особам з меліоративних систем і водних джерел для поливу городів, садів і богарних земель та наповнення наливних водойм, як таке, що не має на цьому ринку жодного конкурента; визнано дії Управління, які полягають у встановленні економічно необґрунтованої вартості платних послуг на подачу води без урахування п.п. 2.5, 3.2 Порядку визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого наказом від 25.12.2013 р. № 544/1561/1130 Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України (далі Порядок № 544), шляхом неврахування рівня фактичного надання цих послуг за останній звітний рік та перерозподілу витрат у структурі вартості платних послуг на власний розсуд установи без обєктивних на те причин, є порушенням п. 2 ст. 50, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін реалізації, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, і за дане порушення на позивача накладено штраф у сумі 68000 грн. та зобовязано Управління усунути вчинене порушення шляхом встановлення економічно обґрунтованого розміру платних послуг на подачу води, а також усунути наслідки вчиненого порушення шляхом здійснення перерахунків всім споживачам платних послуг на подачу води та повернення коштів замовникам таких послуг, про результати чого повідомити Відділення у місячний термін з моменту завершення відповідних заходів з наданням копій підтверджуючих документів.

З викладеними в рішенні висновками Відділення про визнання Управління МКП монополістом на ринку надання послуг, повязаних з подачею води юридичним і фізичним особам з меліоративних систем і водних джерел для поливу городів, садів і богарних земель та наповнення наливних водойм, котрі не заперечуються позивачем, суд погоджується, а щодо інших доводів позивача суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Управління є бюджетною неприбутковою організацією, яка утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України (далі - Держводагенство). У своїй діяльності Управління керується Конституцією України, актами Президента України, Верховної Ради України, постановами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами центральних органів виконавчої влади, наказами, рішеннями колегії та іншими нормативними документами та актами Держводагенства, рішеннями обласної та місцевої державних адміністрацій, Південно-Бузького басейнового управління водних ресурсів, цим Положенням. Управління в межах своїх повноважень забезпечує на території Вітовського району Миколаївської області вирішення питань щодо експлуатації державних меліоративних систем, використання, управління та відтворення поверхневих водних ресурсів, гідротехнічної меліорації земель, вирішує в установленому порядку разом з місцевими органами виконавчої влади та іншими організаціями питання забезпечення населення і галузей економіки Вітовського району Миколаївської області водними ресурсами, здійснює від імені Держводагенства виробничі функції з управління інженерною інфраструктурою меліоративних систем та її окремими обєктами, що перебувають у державній власності (п.п. 1.1- 1.3 Статуту Управління).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1101 Про затвердження переліку платних послуг, які надаються бюджетними установами,що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів затверджено відповідний перелік платних послуг, до якого віднесено, зокрема, послуги, повязані з подачею води юридичним і фізичним особам з меліоративних систем і водних джерел для поливу зрошуваних або зволоження осушених земель, промислових і комунальних потреб, а також поливу городів, садів і богарних земель та наповнення наливних водойм.

Згідно з Порядком № 544, планування надходжень і використання коштів за надані платні послуги на замовлення юридичних і фізичних осіб здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228 Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ та частини четвертої статті 13 Бюджетного кодексу України (п. 2.5 Порядку № 544).

Розмір договірних (вільних) цін за кожний вид платної послуги визначається на підставі економічно обґрунтованих витрат, повязаних безпосередньо з наданням (виконанням) відповідної платної послуги. До складу витрат на надання (виконання) платних послуг належать: прямі витрати на оплату праці; прямі матеріальні витрати; інші прямі витрати; загальногосподарські витрати, у тому числі витрати на оновлення та модернізацію основних засобів, що використовуються для надання платних послуг. До прямих витрат на оплату праці відносяться витрати на заробітну плату штатним працівникам, діяльність яких безпосередньо повязана з наданням платних послуг у порядку, встановленому законодавством, а також передбачені законодавством відрахування на соціальні заходи. До калькуляції вартості послуги в частині заробітної плати включаються витрати, частково забезпечені або не забезпечені видатками кошторису загального фонду. До прямих матеріальних витрат відноситься вартість основних матеріалів, необхідних для виконання робіт, надання послуг, допоміжних та інших матеріалів, які віднесені до конкретного виду надання послуг. До інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які віднесені до конкретного виду надання послуг. До загальногосподарських витрат відносяться всі витрати на управління виробництвом та обслуговування і управління водогосподарською організацією в цілому. Визначення складу та механізму їх розподілу здійснюється з урахуванням вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248. До витрат на оновлення та модернізацію основних засобів, що використовуються для надання платних послуг, відносяться капітальні видатки, визначені кошторисами на поточний рік на ці цілі (п.п. 3.2-3.7, 3.9 Порядку № 544).

Визначення кошторису бюджетної установи надано в п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного Кодексу України та ст. Порядку № 228, згідно яких ним є основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобовязань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Кошторис має такі складові частини:

- загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету;

- спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, повязаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи, зокрема, необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, довгострокових зобовязань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; а за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу) (ч.ч. 1-2 ст. 48 БК України).

Обсяги надходжень до спеціального фонду проекту кошторису визначаються на підставі розрахунків, які складаються за кожним джерелом доходів та/або фінансування бюджету чи повернення кредитів до бюджету, що плануються на наступний рік. За основу цих розрахунків беруться такі показники: обсяг надання тих чи інших платних послуг, а також інші розрахункові показники (площа приміщень і вартість обладнання та іншого майна, що здаються в оренду, кількість місць у гуртожитках, кількість відвідувань музеїв, виставок тощо) та розмір плати в розрахунку на одиницю показника, який повинен встановлюватися відповідно до законодавства; прогнозне надходження зборів (обовязкових платежів) до спеціального фонду бюджету; прогнозний обсяг повернення коштів до бюджету, що мають цільове призначення. На підставі зазначених показників визначається сума надходжень на наступний рік за кожним їх джерелом з урахуванням конкретних умов роботи установи. Під час формування показників, на підставі яких визначаються надходження планового періоду, обовязково враховується рівень їх фактичного виконання за останній звітний рік, а також очікуваного виконання за період, що передує планованому. Показники повинні наводитися в обсязі, зазначеному в розрахунку, і повністю відповідати показникам бухгалтерської звітності за відповідні періоди (ст. 17 Порядку № 228).

У процесі формування спеціального фонду проекту кошторису планування власних надходжень бюджетних установ здійснюється за групами та підгрупами, визначеними Бюджетним кодексом України, з урахуванням того, що показники власних надходжень формуються:

за першою групою (надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством) - з урахуванням рівня їх фактичного виконання за останній звітний рік, а також очікуваного виконання таких показників за період, що передує планованому;

за першою підгрупою другої групи (благодійні внески, гранти та дарунки) - на підставі договорів, календарних планів проведення централізованих заходів та інших документів, якими передбачено отримання таких внесків, грантів та дарунків;

за третьою підгрупою другої групи (кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право) - за видами надходжень, які передбачається розміщувати на депозитах (ст. 18 Порядку № 228).

Системний аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що зазначеним Порядком не передбачено імперативного обовязку формувати проект кошторису в частині обсягів надходжень до спеціального фонду виключно на показниках фактичного виконання попереднього року. Такі показники належить досліджувати в сукупності з іншими передбаченими Порядком № 544 даними, зокрема, кошторисною документацією організації та її штатним розкладом, дослідження котрих необхідне для визначення розміру витрат на надання (виконання) платних послуг.

Позивачем стверджується, що ним розроблено тарифи на послуги з подачі води згідно приписів Порядку № 544 за таким порядком:

1) складання і затвердження плану водокористування з метою визначення загального обсягу води, необхідного для подачі водокористувачам;

2) визначення загальної суми витрат по управлінню повязаних з наданням послуг з подачі води на відповідний період, з урахуванням нестачі бюджетного фінансування;

3) визначення вартості послуг в розрахунку на 1 куб.м. поливної води;

4) укладання договорів на надання послуг з подачі води з Управлінням каналів ІЗС, Снігурівським УВГ, Баштанським МУВГ визначенням їх вартості для Жовтневого УВГ у точці водовиділу;

5) розрахунок послуг відповідно до п. 4 з урахуванням втрат у точці водовиділу водокористувачам;

6) визначення вартості послуги з подачі 1 куб.м. води на полив з урахуванням п.п. 3, 5;

7) розрахунок затрат електроенергії для подачі 1 куб.м. води на полив по середньому тарифу на момент укладення договору з водокористувачем;

8) затвердження планово-розрахункової калькуляції начальником управління.

Із поданих Управлінням разом із супровідним листом від 18.05.2017 р. № 275 копій вимог відповідача від 15.02.2016 р., 18.04.216 р. та від 30.05.2016 р. про надання інформації, випливає, що Відділенням не витребувано у позивача, а отже, і не досліджувалися кошторисна документація та штатні розклади Управління за попередні періоди та звітний період, що свідчить про неповне зясування відповідачем обставин відносно економічної обґрунтованості встановленої позивачем вартості платних послуг на подачу води. Викладене підтверджено представником позивача, який пояснив, що Управлінням надавалися Відділенню тільки документи, витребувані вищевказаними вимогами. Таке не спростовано представниками відповідача.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що Відділенням при прийнятті спірного рішення не досліджено документи в обсязі, достатньому для надання висновку про економічну необґрунтованість встановленої позивачем вартості платних послуг на подачу води.

Позивач спростовує доводи Відділення про економічну необґрунтованість встановленої позивачем вартості платних послуг на подачу води через неврахування рівня фактичного надання цих послуг за останній звітний рік, пояснюючи таке:

по-перше, у досліджений відповідачем період планові показники дійсно не завжди співпадали з фактичними, через те, що сільське господарство, а отже і така допоміжна діяльність у сфері рослинництва як полив сільськогосподарських культур, є видом господарської діяльності, який значною мірою залежить від погодних умов;

по-друге, ураховуючи те, що фактичний обсяг водоподачі та фактичний обсяг витрат на 2013 рік були більшими відповідно за плановий обсяг водоподачі та плановий обсяг витрат у 2014 році, що не заперечується відповідачем, то необхідність доведення фактів дотримання Управлінням положень п.п. 17-18 Пордяку № 228 при формуванні планових обсягів водоподачі у 2014 році відсутня. У 2015 році планові показники водоподачі та плановий обсяг витрат перевищували фактичний обсяг водоподачі та фактичний обсяг витрат за 2014 рік, оскільки за основу проектів кошторисів в частині надходжень до спеціального фонду Управління брало обсяг наданих послуг за попередній рік, який коригувався за обєктами (зрошувальними системами) відповідно до зміни наступних чинників, визначених у протоколах намірів на полив сільськогосподарських культур, які надавалися водокористувачами: площі поливу, видів сільськогосподарських культур, поливної норми, типу зрошення, який використовувався для визначення загального планового обсягу води, необхідного для подачі замовникам, тощо. Крім того, у 2015 році при формуванні загального планового обсягу водоподачі по всім водокористувачам для розрахунку взято обсяги води, які відповідають фактичному виконанню за останній звітний рік (2014 рік), та скореговано зазначені дані з урахуванням того, що товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Агро-торгівельна фірмаАгро-Діло на Явкінській зрошувальній системі заявлено про значне збільшення площ поливу у 2015 році, а приватне сільськогосподарське товариство (ПСП) Роднічок на Інгулецькій зрошувальній системі у попередніх роках не укладало договір з Управлінням, тому обсяг необхідної йому води додано до розрахунку вперше;

по-третє, перевищення планових витрат при формуванні проекту кошторису на 2015 рік над фактичними витратами 2014 року зумовлено зростанням витрат внаслідок подачі більшого обсягу води на полив та зростанням індексу споживчих цін за 2014 рік на 24,9 % у порівнянні з попереднім роком, що також взято до уваги при здійсненні розрахунку.

Такі твердження відповідачем не спростовано, а тому суд їх кладе в основу рішення.

Суд також вважає, що визнаючи у спірному рішенні, що Управлінням встановлено необґрунтовану вартість платних послуг на подачу води, Відділенням не наведено належного порядку визначення такої вартості та не подано відповідний розрахунок, а також не визначено механізм впливу розміру планових витрат на вартість послуг з подачі води на зрошення. Відділенням не встановлено та не доведено належними доказами, яким саме чином дії Управління щодо неврахування рівня фактичного надання послуг з подачі води на зрошення за останній звітний рік та виниклі розбіжності між фактичними та плановими показниками призвели чи могли призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції або ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів і в чому конкретно полягають чи могли полягати відповідні негативні наслідки.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем у спірному рішенні не доведено факт встановлення Управлінням економічно необґрунтованої вартості платних послуг на подачу води у спірний період.

Твердження відповідача про те, що Управління не скористалося правом на корегування вартості платних послуг також не відповідає дійсності, адже за підсумками кожного поливного сезону Управлінням складалися скореговані (фактичні) калькуляції та у разі необхідності робилися перерахунки споживачам, що підтверджується доданою до письмових пояснень від 21.03.2017 р. № 152 копією додаткової угоди № 1 до договору від 27.04.2015 р. № 7 про надання послуг, повязаних з подачею води на полив сільськогосподарських культур, укладеного попередником Управління з садівничим товариством (СТ) Мрія, у відповідності до котрої споживачу скореговано розмір договірної ціни на послуги з подачі води.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що висновки Відділення, викладені у п. 2 резолютивної частини спірного рішення, є безпідставними, і цей пункт підлягає визнанню недійсним. У звязку з цим, підлягають визнанню недійсними також і п.п. 3-5 резолютивної частини спірного рішення, котрими накладено на позивача штраф у сумі 68000 грн. та зобовязано останнього усунути вчинене порушення та його наслідки.

Отже, позов Управління підлягає задоволенню частково, а саме, в частині визнання недійсними пунктів 2-5 спірного рішення.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з того, що ст. 49 ГПК України передбачено покладання таких витрат, зокрема, на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову частково на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд визнає, що витрати Управління на оплату позовної заяви судовим збором за платіжним дорученням від 21.12.2016 р. № 1500 у сумі 1378 грн. та за квитанцією від 27.01.2017 р. № 0.0.696108081.2 у сумі 222 грн., а всього в сумі 1600 грн., підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 1000 грн.

У судовому засіданні 20.04.2017 р., згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Вітовського управління водного господарства задовольнити частково.

2. Визнати недійсними пункти 2-5 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.12.2016 р. № 57-ріш.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 54001, вул. Адміральська, 27, корпус 1, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 22440366, на користь Вітовського управління водного господарства, 54050, вул. Бригадна, 44-А, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 03562282, грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн. судовий збір.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2017 р.

Суддя Ю.М. Коваль.