ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

23.05.2017 Справа № 907/461/17

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатиагропродукт» с. Минай Ужгородського району (далі - товариство) про визначення вартості належної до сплати частки майна юридичної особи та про стягнення боргу на суму 587450,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дана позовна заява подана ОСОБА_1 як фізичною особою до товариства з вимогами, що виникли з корпоративних відносин сторін, та вимогами щодо стягнення заборгованості, що виникли з господарських правовідносин сторін.

Суд, вивчивши позовні матеріали, дійшов висновку про відмову у прийнятті позову в частині вимог про стягнення боргу та про повернення позову в частині вимог про визначення вартості належної до сплати частки майна юридичної особи .

При цьому суд виходить з наступного.

За приписами ст. 21 Господарського процесуального кодексу України (ГПКУ) сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього кодексу.

Статтею 1 ГПКУ встановлено, що правом звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, наділені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності вправі звертатися до господарського суду лише у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Стаття 12 ГПКУ визначено, що, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року за № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" встановлено (п.п.2.3-3.2), що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК У господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПКУ, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Тобто, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами підприємницької діяльності, а також спори, пов'язані з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин, в яких сторонами можуть виступати фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

З огляду на наведені приписи процесуального законодавства дана позовна заява в частині вимог щодо стягнення заборгованості, що виникли з господарських правовідносин сторін, оскільки заявлена фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, не підвідомча господарському суду, тому відповідно до п. 1 ст. 62 ГПКУ у прийнятті позову в цій частині належить відмовити.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, зокрема, фізичних осіб, здійснюється місцевими загальними судами в порядку цивільного судочинства відповідно до приписів ст. 1, 15 Цивільного процесуального кодексу України.

За приписами ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

В іншій частині вимог - про визначення вартості належної до сплати частки майна юридичної особи - позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ст. 63 ГПКУ, оскільки вона всупереч приписів ст. 54 ГПКУ не містить інформації щодо місця проживання фізичної особи позивача, реєстраційного номеру облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності. Дана позовна заява містить адресу для листування з позивачем, що за змістом наведених норм не може вважатися ні місцем проживання позивача, ні його поштовою адресою.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " (п.3.5) встановлено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПКУ щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПКУ.

Повернення позовної заяви в частині вимог про визначення вартості належної до сплати частки майна юридичної особи не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 21, 54, п. 1 ст. 62, п. 2 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У прийнятті до розгляду позовної заяви в частині вимог про стягнення боргу відмовити.

2. Повернути без розгляду позовну заяву в частині вимог про визначення вартості належної до сплати частки майна юридичної особи

Позовну заяву та додані до неї документи на 14 арк. повернути позивачу.

Суддя Ушак І. Г.