РІШЕННЯ

15 травня 2017 року Справа № 913/191/17

Провадження №26/913/191/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 33 210 990 грн 91 коп.

Суддя Масловський С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 начальник відділу представництва в судах управління судової роботи департаменту правового забезпечення Товариства за довіреністю №6-48 від 10.01.2017;

від відповідача ОСОБА_2 заступник голови правління ПАТ Луганськгаз за довіреністю №15 від 28.12.2016.

У судовому засіданні 15.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 в сумі 16 283 188 грн 10 коп., пені у сумі 10 221 660 грн 22 коп., 3% річних у сумі 997591 грн 92 коп., інфляційних втрат у сумі 5 708 550 грн 67 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.02.2017 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 13.03.2017.

Позивач у письмових поясненнях б/н від 13.03.2017 зазначив яким чином здійснювалось нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.03.2017 розгляд справи відкладений на 20.03.2017, а потім відповідною ухвалою на 10.04.2017.

Відповідач відзивом №01-02-43/712 від 07.04.2017 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз є гарантованим постачальником природного газу для усіх споживачів у Луганській області і здійснює свою діяльністю відповідно до приписів Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, яким передбачений порядок оплати за транспортування природного газу; що відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за транспортування природного газу, що свідчить про відсутність у товариства вини у простроченні платежів та виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені та нарахування 3% річних і інфляційних втрат; що заявлений позов є передчасним, оскільки позивачем відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України не було предявлено жодної вимоги; що в період з грудня 2015 року по лютий 2017 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Рубіжанської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано 4 спільних протокольних рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, згідно яких було змінено порядок і строк проведення розрахунків за транспортування природного газу згідно договору №/Н28 від 27.09.2011; що у звязку з проведенням антитерористичної операції на непідконтрольній території Луганської області залишилася значна частина споживачів та боржників ПАТ Луганськгаз, що зумовлює спадання обсягів споживання газу, а також нездійснення ними оплати за поставлений природний газ; що до теперішнього часу залишається несплаченою дебіторська заборгованість за отриманий природний газ (населення, бюджетних та промислових підприємств) в обсязі 237 000 000 грн 00 коп. з причин місцезнаходження боржників на тимчасово непідконтрольних Україні територіях; що внаслідок дії негативних факторів та обставин, на які ПАТ Луганськгаз не може вплинути, має місце неспроможність підприємства здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток з квітня 2014 року, виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобовязання; що сертифікатом Торгово-промислової палати України від 26.09.2014 №663 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, у т.ч. виконання зобовязань за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 10.04.2017 була оголошена перерва до 13.04.2017.

Позивач у письмовому запереченні на відзив відповідача б/н від 13.04.2017 зазначив, що відповідачем не враховано, що згідно рішення НКРЕКП №2284 від 08.09.2015 було визначено як безстроковою лише ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу (ліцензія №527279), а не на поставку природного газу розподільними трубопроводами; що Закон України Про засади функціонування ринку природного газу втратив чинність з 01.10.2015, у звязку з чим відповідач з вказаної дати втратив статус гарантованого постачальника та перестав виконувати його функції та обовязки; що умови договору чітко визначають, що відповідач повинен був здійснювати остаточні розрахунки з позивачем до 20-го числа місяця, наступного за звітним відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, що спростовує доводи відповідача про передчасне подання позову; що факт здійснення розрахунків за алгоритмом розподілу коштів не звільняє відповідача від відповідальності та сплати пені за прострочення виконання ним умов договору в частині здійснення оплати за надані позивачем послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами; що ні умовами договору, ні положеннями законодавства України не визначено обовязковості виконання зобовязань з оплати послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в тому чи іншому періоді за рахунок пільг та субсидій, шляхом оформлення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 №20; що розрахунки, які здійснюються за вказаним Порядком є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобовязань за договором і зазначений Порядок не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобовязань перед позивачем за договором від 27.09.2011; що сторонами до договору не вносились зміни ні відносно строків виконання відповідачем грошових зобовязань за договором, ні щодо порядку здійснення розрахунків; що спільні протокольні рішення не є свідченням вжиття всіх залежних від відповідача заходів щодо виконання зобовязань з проведення розрахунків за договором, оскільки відповідач мав та має можливість самостійно виконати зобовязання з оплати послуг з транспортування природного газу відповідно до умов договору, які не містять імперативного положення щодо виконання такого зобовязання виключно за рахунок коштів з державного бюджету, отриманих згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005; що відповідачем не надані суду докази своєчасного повідомлення позивача відповідно до умов п.9.3 договору про наявність форс-мажорних обставин з наданням підтверджуючих документів.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.04.2017 була оголошена перерва до 19.04.2017.

У письмових поясненнях б/н від 18.04.2017 позивач зазначив, що відповідачем згідно спільних протокольних рішень №1395/у від 22.02.2017 та №1489/у від 10.03.2017 була здійснена часткова оплата послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 2 819 191 грн 00 коп. після порушення провадження у справі; що вказаними коштами частково була погашена заборгованість за послуги березня 2016 року, у звязку з чим сума основного боргу за вказаний місяць 2016 року з 6 685 059 грн 37 коп. зменшилась до 3 865 868 грн 37 коп., що відображено в розрахунку суми основного боргу; що 07.02.2017 за спільним протокольним рішенням №616/у від 24.01.2017 були перераховані коти в сумі 216384 грн 00 коп.; що оскільки вказані розрахунки були здійснені вже після звернення позивача до суду та після порушення провадження у справі №913/191/17, є підстави для припинення провадження у справі відповідно до положень п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України; що відповідачем не сплачені інші нарахування позивача, які здійснені правомірно, враховуючи факт прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати послуг транспортування природного газу, наданих у 2014-2016 роках.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.04.2017 була оголошена перерва до 25.04.2017.

Відповідач у письмових поясненнях №01-02-43/827 від 24.04.2017 зазначив, що в період з грудня 2015 року по лютий 2017 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Рубіжанської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано 5 спільних протокольних рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, згідно яких було змінено порядок і строк проведення розрахунків за транспортування природного газу згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011, зокрема, сторонами погоджено, що дана оплата проводитиметься за рахунок коштів субвенції з державного бюджету; що підписанням спільних протокольних рішень сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за договором, що відповідачем фактично сплачено 16 028 633 грн 00 коп., залишок складає 254555 грн 10 коп.; що наразі 2 протокольних рішення №1395/у від 22.02.2017 та №1489/у від 10.03.2017 вже профінансовані і позивач отримав грошові кошти; що спільні протокольні рішення №2034/у від 23.03.2017 на суму 3 000 000 грн 00 коп., №2033/у від 23.03.2017 на суму 9 809 422 грн 00 коп., №2287/у від 19.04.2017 на суму 400000 грн 00 коп. чекають державного фінансування.

Згідно ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.04.2017 була оголошена перерва до 15.05.2017; продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

15.05.2017 на адресу електронної пошти суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи платіжного доручення №250 від 12.05.2017 на суму 3 000 000 грн 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

27.09.2011 між Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, правонаступником якої відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та п.1.2 Статуту Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз є Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз (позивач, газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз (відповідач, замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28, відповідно до якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 32900,00 тис. куб. м, у т.ч. по місяцях:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень-Квітень-Липень-Жовтень65000
Лютий-Травень-Серпень-Листопад112000
Березень-Червень-Вересень-грудень152000

Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, газоспоживаюче обладнання яких підключено до газорозподільних мереж, що знаходяться у власності чи в користуванні замовника.

Згідно з п.2.1 договору підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України, відповідно до щомісячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

Послуги по транспортуванню природного газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). У випадку, якщо замовник та/або його споживач (споживачі) безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачу визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. У випадку, якщо замовник та/або споживачі замовника отримують газ з мережі газорозподільного підприємства про обсяги протрансопртованого ним газу замовнику та/або його споживачам (пп.2.11.1 п.2.11 договору).

Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженими представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом 2 днів з моменту одержання акту наданих послуг зобовязується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг ( пп.2.11.2, пп.2.11.3 п.2.11 договору).

Відповідно до пп.2.11.4 п.2.11 договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу, у тому числі газу замовника, до мережі газорозподільного підприємства визначається приладами обліку, які встановлені на ГРС. Прилади обліку витрат газу повинні відповідати вимогам, встановленим для таких приладів обліку уповноваженим органом державної виконавчої влади. У випадку, якщо замовник безпосередньо підключений до магістрального трубопроводу через ГРС, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС. Газотранспортне підприємство на підставі письмового запиту замовника (у разі коли власні обєкти замовника або обєкти споживачів замовника безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу) допускає його уповноважених представників до зчитувань показників приладів обліку витрат газу на ГРС, але не частіше одного разу на тиждень (п.3.2 договору).

Згідно з п.4.1 розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про діючі тарифи на своєму офіційному веб - сайті та в засобах масової інформації.

Тарифи, визначені в п. 4.1 цього договору, є обовязковими для сторін з моменту введення їх в дію. Визначена на їх основі вартість послуг буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами цього договору (п. 4.2 договору).

Відповідно до п.4.5 договору оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обовязково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученням замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги по транспортуванню газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 4 цього договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.3 договору).

Відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків по цьому договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.8.2 договору).

Настання обставин форс-мажору підтверджується рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей потерпілими від повені, пожежі та інших видів стихійного лиха Торгово-промисловою палатою України, висновками інших органів, що уповноважені засвідчувати обставини форс-мажору згідно із законодавством (п.8.3 договору).

Згідно з п.8.4 договору сторони зобовязані негайно повідомити про обставину форс-мажору та протягом 14 днів з моменту їх виникнення надати відповідні підтверджуючі документи.

У відповідності до п.10.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

25.11.2011 між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору, якою внесено зміни до п.1.2 договору в частині збільшення річного обсягу транспортування природного газу у 2012 році до 1 580 800,00 тис. куб. м, у т.ч. по місяцях:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень293000Квітень123200Липень28200Жовтень120000
Лютий304000Травень36900Серпень28500Листопад121000
Березень244100Червень27400Вересень31500грудень223000
І кв.841100ІІ кв.187500ІІІ кв.88200IV464000

03.02.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011 №/Н28, якою змінено п.1.2 договору та викладено його в наступній редакції: Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника у 2014 році складає 900660,443 тис. куб.м, у тому числі по місяцях:

- для потреб населення (тис. куб.м)

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень145862Квітень58771Липень18843,153Жовтень92500
Лютий124075Травень19905Серпень20363Листопад108560
Березень127253Червень18642Вересень34185Грудень161095
- для потреб релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (тис. куб.м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень112Квітень25,150Липень1,879Жовтень13,5
Лютий96,230Травень3,900Серпень2,026Листопад56
Березень84,624Червень2,210Вересень2,311Грудень94
- для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів (в межах обсягів, що використовуються як пальне для забезпечення горіння вічного вогню) (тис.куб.м)

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень7Квітень9,350Липень9,100Жовтень8,160
Лютий11,3Травень10,3705Серпень9,220Листопад9,600
Березень9,5Червень9,150Вересень10,210Грудень9,500

Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення.

17.03.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №4 до договору, в якій внесено зміни до розділу 12 договору в частині зміни реквізитів газотранспортного підприємства.

05.11.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №6 до договору, в якій внесено зміни до розділу 12 договору в частині зміни реквізитів газотранспортного підприємства.

На виконання вказаних умов договору та додаткових угод до нього протягом 2014 2016 року позивач надав відповідачеві послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 101 505 264 грн 92 коп., що підтверджується актами послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які останній оплачував несвоєчасно, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 16 283 188 грн 10 коп. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг, до яких відноситься і договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем послуг відповідачеві підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с.32-67) та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зауважує, що до матеріалів справи позивачем додана додаткова угода №2 від 17.01.2013, яка була укладена до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011 №/Б28, в той час позовні вимоги заявлені до стягнення за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28. З огляду на що при розгляді справи суд враховує умови саме договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 та додаткових угод до нього.

Відповідно до п.4.5 договору оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обовязково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученням замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги по транспортуванню газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

В актах наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами позивач зазначав обсяг протранспортованого природного газу помісячно, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за 1000 куб.м, загальну суму наданих послуг з ПДВ та без нього.

Позивачем за позовом заявлено до стягнення заборгованість відповідача щодо оплати наданих протягом грудня 2015 року, а також березня-грудня 2016 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором №/Н28 від 27.09.2011 у сумі 16 283 188 грн 10 коп.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку що вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати наданих протягом грудня 2015 року, а також березня-грудня 2016 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором №/Н28 від 27.09.2011 у сумі 16 283 188 грн 10 коп., є законною та обґрунтованою, але з урахуванням нижчевикладеного підлягає задоволенню частково.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідно до вказаного Порядку 22.02.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Рубіжанської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1395/У. Відповідно до п.2.8 договору сторона 6 (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз) перераховує стороні 7 (Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз) кошти в сумі 2 470 956 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ 411826 грн 00 коп. за транспортування природного газу за 2016 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н28 із записом у графі призначення платежу: Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 27.09.2011 №/Н28, у т.ч. ПДВ 411826 грн 00 коп. В п.5.3 вказаного протокольного рішення сторони передбачили, що рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

10.03.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Рубіжанської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1489/у. Відповідно до п.2.8 договору сторона 6 (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз) перераховує стороні 7 (Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз) кошти в сумі 348235 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ 58039 грн 17 коп. за транспортування природного газу за 2016 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н28 із записом у графі призначення платежу: Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 27.09.2011 №/Н28, у т.ч. ПДВ 58039 грн 17 коп. В п.5.3 вказаного протокольного рішення сторони передбачили, що рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

23.03.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Попаснянської райдержадміністрації Луганської області, Управлінням соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації Луганської області, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2033/у. Відповідно до п.2.7 договору сторона 5 (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз) перераховує стороні 6 (Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз) кошти в сумі 9 809 442 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ 1 634 907 грн 00 коп. за транспортування природного газу за 2016 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н28 з таким записом у графі призначення платежу: Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 27.09.2011 №/Н28, у т.ч. ПДВ 1 634 907 грн 00 коп. В п.5.3 вказаного протокольного рішення сторони передбачили, що рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

23.03.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Рубіжанської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2034/у. Відповідно до п.2.8 договору сторона 6 (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз) перераховує стороні 7 (Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз) кошти в сумі 3 000 000 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ 500000 грн 00 коп. за транспортування природного газу за 2016 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н28 із записом у графі призначення платежу: Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 27.09.2011 №/Н28, у т.ч. ПДВ 500000 грн 00 коп. В п.5.3 вказаного протокольного рішення сторони передбачили, що рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

19.04.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, Державним підприємством Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, ПАТ Луганськгаз, ПАТ Укртрансгаз та НАК Нафтогаз України було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2287/у. Відповідно до п.2.8 договору сторона 6 (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз) перераховує стороні 7 (Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз) кошти в сумі 400000 грн 00 коп., у т.ч. ПДВ 66666 грн 67 коп. за транспортування природного газу за 2016 рік згідно з договором від 27.09.2011 №/Н28 з таким записом у графі призначення платежу: Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 27.09.2011 №/Н28, у т.ч. ПДВ 66666 грн 67 коп. В п.5.3 вказаного протокольного рішення сторони передбачили, що рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Відносно доводів відповідача про те, що уклавши спільні протокольні рішення сторони змінили порядок та строки проведення розрахунків за транспортування природного газу за договором суд зазначає наступне.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Сторонами за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 є Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз і вказаний договір регулює правовідносини сторін з надання газотранспортним підприємством (позивачем у справі) замовнику (відповідачу у справі) послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а також передбачає обовязок замовника оплатити надані послуги у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (п.1.1 договору).

В п.4.5 договору сторони передбачили, що оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обовязково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученням замовника не зазначений номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги по транспортуванню газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Частиною 1 ст.651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.10.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Сторонами вносились зміни до вказаного договору шляхом підписання відповідних додаткових угод №1 від 25.11.2011, №3 від 03.02.2014, №4 від 17.03.2014, №6 від 05.11.2014, в яких зазначено про те, що зміни вносяться саме до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011. Вказані додаткові угоди підписані сторонами зазначеного договору.

В свою чергу, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу укладені не тільки сторонами за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011, а й іншими субєктами господарювання. В цих рішеннях не зазначено, що ними змінюються умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011, зокрема, щодо оплати наданих послуг відповідно до п.4.5 договору.

Суд бере до уваги, що в п.5.3 протокольних рішень сторони передбачили, що вони є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що укладення вищезазначених протокольних рішень не змінює строків проведення відповідачем розрахунків з позивачем за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 за надані послуги, а є лише одним із способів виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011.

На підставі викладено суд відхиляє доводи відповідачі в цій частині.

Суд враховує наступне.

Відповідно до платіжного доручення №228 від 22.03.2017 на виконання спільного протокольного рішення від 22.02.2017 №1489/У позивачу 23.03.2017 було перераховано грошові кошти в сумі 348235 грн 00 коп. з призначенням платежу: постанова Уряду від 11.01.05. №20; спільн. проток. ріш. від 10.03.17 №1489/У; за трансп. прир. газу 2016р. згід. з дог. від 27.09.2011 №/Н28; в т.ч. ПДВ 58039,17 грн.

Відповідно до платіжного доручення №229 від 22.03.2017 на виконання спільного протокольного рішення від 22.02.2017 №1395/У позивачу 23.03.2017 було перераховано грошові кошти в сумі 2 470 956 грн 00 коп. з призначенням платежу: постанова Уряду від 11.01.05. №20; спільн. проток. ріш. від 22.02.17 №1395/У; за трансп. прир. газу 2016р. згід. з дог. від 27.09.2011 №/Н28; в т.ч. ПДВ 411826 грн.

Відповідно до платіжного доручення №250 від 12.05.2017 на виконання спільного протокольного рішення від 23.03.2017 №2034/У позивачу 12.05.2017 було перераховано грошові кошти в сумі 3 000 000 грн 00 коп. з призначенням платежу: постанова Уряду від 11.01.05. №20; спільн. проток. ріш. від 23.03.17 №2034/У; за трансп. прир. газу 2016р. згід. з дог. від 27.09.2011 №/Н28; в т.ч. ПДВ 500000 грн.

Згідно з абз.3 пп.4.4 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що відповідачем заборгованість в загальній сумі 5 819 191 грн 00 коп. була сплачена за платіжними дорученнями №228 від 22.03.2017, №229 від 22.03.2017, №250 від 12.05.2017, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду 20.02.2017, тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 в сумі 5 819 191 грн 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає заборгованість з оплати наданих позивачем протягом грудня 2015 року, а також березня-грудня 2016 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором №/Н28 від 27.09.2011 у сумі 10 463 997 грн 10 коп. (16 283 188 грн 10 коп. (сума заборгованості станом на момент звернення до суду) - 5 819 191 грн 00 коп. (часткова оплата відповідно до протокольних рішень)).

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 21.01.2014 по 21.02.2017 у сумі 10 221 343 грн 78 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В п.6.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 4 цього договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.3 договору).

Згідно з ч.4 ст.219 Господарського кодексу України сторони зобовязання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобовязання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Водночас, відповідно до п.8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків по цьому договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п.8.2 договору).

Настання обставин форс-мажору підтверджується рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей потерпілими від повені, пожежі та інших видів стихійного лиха Торгово-промисловою палатою України, висновками інших органів, що уповноважені засвідчувати обставини форс-мажору згідно із законодавством (п.8.3 договору).

За змістом ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Аналогічні положення передбачені ст.218 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669-VIІ від 02.09.2014, який набрав чинності з 15.10.2014, в ст.10 передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Крім того, були внесені зміни у Закон України Про торгово-промислові палати в Україні, зокрема, викладено абзац 3 ч.3 ст.14 Закону у наступній редакції засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб, а також доповнено ст.141 в наступній редакції: торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 2 ст.11 Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції передбачено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), яким встановлено єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин в системі Торгово-промислової палати України.

Відповідно до абзацу першого п.3.1.1 Регламенту (у відповідній редакції) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які обєктивно впливають на виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди, тощо), обовязків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначенням, наданим вказаним вище Регламентом, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Розділом шостим Регламенту засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) передбачено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, пунктом 6.13 передбачено, що сертифікат після його внесення до реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підписується першим віце-президентом або віце-президентом Торгово-промислової палати України, відповідно - президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної торгово-промислової палати та уповноваженою особою, яка приймала рішення про засвідчення форс-мажорних обставин. На сертифікаті ставиться печатка Торгово-промислової палати України/ регіональної торгово-промислової палати.

З наданого відповідачем сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №663 від 26.09.2014, який виданий Торгово-промисловою палатою України, вбачається, що він засвідчує, що події, які мали місце на території Луганської області є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, у т.ч. виконання зобовязань Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011, укладеного з Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України. Початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 07.04.2014, які продовжують діяти на теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору (обставин непереборної сили) на момент видачі даного сертифікату встановити неможливо.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що відповідно до умов п.п.8.1-8.3 договору форс-мажорні обставини у відповідача настали з 07.04.2014 відповідно до Сертифікату №663 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) і саме з цього часу пеня, як відповідальність відповідачу не нараховується.

Відносно доводів позивача про те, що відповідач в порушення умов договору не повідомив про наявність форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

В ст.10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином, отримання відповідачем сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №663 від 26.09.2014, який виданий Торгово-промисловою палатою України, свідчить про наявність форс-мажорних обставин та є підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді стягнення пені за невиконання зобовязань Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 з оплати наданих йому послуг позивачем.

З огляду на що вказані доводи позивача судом відхиляються.

Водночас суд зазначає, що нарахування позивачем пені у період з 21.02.2014 по 06.04.2014 не підпадає під дію форс-мажорних обставин, а тому її нарахування є правомірним.

Підпунктом 1.9 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобовязання визначено по 1 серпня 2014 року або включно до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобовязання буде 1 серпня 2014 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (а.с.79-88 т.1), судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення для нарахування пені за зобовязаннями січня-лютого 2014 року - з 21.02.2014 та з 21.03.2014 відповідно, оскільки відповідно до умов п.4.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, тобто початком періоду прострочення з оплати наданих позивачем відповідачеві у січні 2014 послуг з транспортування природного газу є 20.02.2014, у лютому 2014 року 20.03.2014. Крім того, позивачем в порушення пп.1.9 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань день фактичної сплати заборгованості включений в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Водночас, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство в межах заявленого позивачем періоду:

Місяць надання послугСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Часткова оплата, грнПеріод нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
Січень 2014 рокуДо 20.02.201428178,31 21.02.2014-20.03.201428281,01
Лютий 2014 рокуДо 20.03.8,51 21.03.2014-23.03.201432680,76
2462953,2124.03.2014 в сумі 45965,3024.03.20141877,22
2365747,9025.03.2014 в сумі 97205,3125.03.20141842,60
2298675,4326.03.2014 в сумі 67072,4726.03.20141818,71
2208973,9627.03.2014 у сумі 89701,4727.03.20141786,76
2180718,6028.03.2014 у сумі 28255,3628.03.2014-30.03.201432330,08
1902884,5631.03.2014 у сумі 277834,0431.03.20141677,74
1901837,7301.04.2014 у сумі 1046,8301.04.20141677,37
1835214,4202.04.2014 у сумі 66623,3102.04.20141653,64
1763570,2503.04.2014 у сумі 71644,1703.04.20141628,12
1686730,6404.04.2014 у сумі 76839,6104.04.2014-06.04.201431802,26
Всього:13056,27

Також суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у справі про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені не заявлялось.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за період з 21.02.2014 по 06.04.2014 у сумі 13056 грн 27 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 21.02.2014 по 21.03.2014 в сумі 997557 грн 92 коп. та інфляційних втрат за період з березня 2014 року по січень 2017 року в сумі 5 708 550 грн 67 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем (а.с.79-88 т.1) та встановлено, що він є арифметично правильним у межах заявлених позивачем періодів, зроблений у відповідності до діючого законодавства та даних первинних документів. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення для нарахування 3% річних з 21 числа відповідного місяця, оскільки відповідно до умов п.4.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, тобто початком періоду прострочення з оплати наданих позивачем відповідачеві є 20 число місяця, наступного за звітним.

Враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, розмір заявлених до стягнення 3% річних та заявлені періоди, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є 3% річних за період з 21.02.2014 по 21.03.2014 в сумі 997557 грн 92 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період березень 2014 січень 2017 року в сумі 5 708 550 грн 67 коп. господарський суд зазначає наступне.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (т.1 а.с.89-99), господарський суд прийшов до висновку про те, що позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, оскільки ці нарахування повинні здійснюватись з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, не враховано розмір заборгованості, що складався на кінець місяця, не враховано місяці, коли була дефляція.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство, але в межах періоду заявленого позивачем:

Місяць надання послугСума боргу. грн.Часткова оплата, грн.Період нарахування Індекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн.
Лютий 2014 року1602893,53 Квітень 2014 року1,03352895,49
1548523,42В травні 2014 на суму 54370,11Травень 2014 року1,03858843,89
1182812,72В червні 2014 на суму 365710,70Червень 2014 року1,0111828,13
998574,14В липні 2014 на суму 184238,58Липень 2014-вересень 20141,1321,92
997441,16В жовтні 2014 на суму 1132,98Жовтень 2014 року1,02423938,59
661461,28В листопаді 2014 року на суму 335979,88Листопад 2014 року1,01912567,76
березень 2014 року2038436,51 Травень 2014-листопад 20141,283763,79
1799301,99В грудні 2014 року на суму 239134,52Грудень 2014 року1,0353979,06
1684746,19В січні 2015 року на суму 114555,80Січень 2015 року1,03152227,13
1681152,47В лютому 2015 на суму 3593,72Лютий 2015-червень 20151,613224,08
Квітень 2014 року1307075,46 червень 2014-червень 20151,771947,46
травень 2014 року285968,82 Липень 2014-червень 20151,164387,15
Червень 2014 року441451,57 Серпень 2014-червень 20151,250995,52
129854,8401.07.2015 на суму 311596,73Липень 2015-серпень 20150,98208-2327
Липень 2014 року288554,35 Вересень 2014-серпень 20151,152424,22
Серпень 2014 року292014,26 Жовтень 2014-серпень 20151,141674,88
8673,4524.09.2015 на суму 283340,81Вересень 20151,023199,49
Вересень 2014 року212395,62 Листопад 2014-вересень 20151,102738,71
Жовтень 2014 року793400,53 Грудень 2014-вересень 20151,361829,50
477014,6026.10.2015 на суму 316385,93Жовтень 20150,987-6201,19
Листопад 2014 року1114086,12 Січень 2015-жовтень 20151,440356,42
Грудень 2014 року1314844,36 Лютий 2015-жовтень 20151,464547,47
1304747,0824.11.2015 на суму 10097,28Листопад 20151,0226094,94
Квітень 2015 року3766116,32 Червень 20151,00415064,47
2759162,22В липні 2015 на суму 1006954,10Липень 20150,99-27591,62
1827561,98В серпні 2015 на суму 931600,24Серпень 20150,992-14620,50
659052,52В вересні 2015 на суму 1168509,46Вересень 20151,02315158,21
Травень 2015 року2430139,32 Липень 2015-вересень 20151,343,50
576027,73В жовтні 2015 на суму 1854111,59Жовтень 20150,987-7488,36
Червень 2015 року1429209,04 Серпень 2015-жовтень 20151,320,17
Липень 2015 року1623397,38 Вересень 2015-жовтень 20151,8,58
Серпень 2015 року1483044,96 Жовтень 20150,987-19279,58
1250552,97В листопаді 2015 на суму 232491,99Листопад 20151,0225011,06
Вересень 2015 року1476800,09 Листопад 2015 року1,0229536
Листопад 2015 року7201787,71 Січень 20161,00964816,09
7014001,78В лютому 2016 на суму 187785,93Лютий 20160,996-28056,01
1503788,04В березні 2016 на суму 5510213,74Березень 20161,0115037,88
Грудень 2015 року13994012,22 Лютий 2016-березень 20161,,31
548595,26В квітні 2016 на суму 13445416,96Квітень 2016-липень 20161,18064,68
Січень 2016 року5525021,92 Березень 20161,0155250,22
4357552,16В квітні 2016 на суму 1167469,76Квітень 20161,035152514,33
3489375,49В травні 2016 на суму 868176,67Травень 20161,0013489,38
Лютий 2016 року8207607,10 Квітень 2016-травень 20161,61,12
4093222,84В червні 2016 на суму 4114384,26Червень 20160,998-8186,45
1100088,43В липні 2016 на суму 2993134,41Липень 20160,999-1100,09
597265,68В серпні 2016 на суму 502822,75Серпень 20160,997-1791,80
71593,91В вересні 2016 на суму 525671,77Вересень 20161,0181288,69
28997,99В жовтні 2016 на суму 42595,92Жовтень 20161,028811,94
Березень 2016 року7749496,60 Травень 2016-жовтень 20161,319873,78
7749214,6930.11.2016 на суму 281,91Листопад 20161,018139485,86
6916431,67В грудні 2016 на суму 832783,02Грудень 20161,00962247,89
6901443,37В січні 2017 на суму 14988,30Січень 20171,01175915,88
Травень 2016 року1393955,33 Липень 2016-січень 20171,14875,31
Червень 2016 року889952,48 Серпень 2016-січень 20171,74304,89
Липень 2016 року823396,09 Вересень 2016-січень 20171,71432,38
Серпень 2016 року850898,83 Жовтень 2016-січень 2017 1,57467,74
Вересень 2016 року1535582,81 Листопад 2016-січень 20171,9059,72
Жовтень 2016 року110456,60 Грудень 2016-січень 20171,,07
Листопад 2016 року147237,44 Січень 20171,0111619,61
Всього:5748266,76

Враховуючи принцип диспозитовності судового процесу, розмір заявлених до стягнення позивачем інфляційних втрат, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати за період квітень 2014 січень 2017 року у сумі 5 708 550 грн 67 коп.

Відносно доводів відповідача про те, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №663 від 26.09.2014, який виданий Торгово-промисловою палатою України, звільняє його від відповідальності за несвоєчасне виконання своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 у вигляді сплати 3% річних та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Абзацом 1 пп.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Відповідно до пп.4.1 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що порушення відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н28 від 27.09.2011 щодо оплати наданих послуг є підставою для нарахування, визначених ст.625 Цивільного кодексу України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обовязку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє права кредитора на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Правова позиція з вказаного питання викладена у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 №3-1462гс16.

З огляду на що вказані доводи відповідача судом відхиляються.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: сума основного боргу 10 463 997 грн 10 коп., пеня у сумі 13056 грн 27 коп., 3% річних у сумі 997557 грн 92 коп., інфляційні втрати в сумі 5 708 550 грн 67 коп. в частині стягнення заборгованості у сумі 5 819 191 грн 00 коп. припинити провадження на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині позову відмовити..

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір за платіжним дорученням №2080 від 17.02.2017 у максимальному розмірі, передбаченому Законом України Про судовий збір за майновою вимогою у сумі 240000 грн 00 коп.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд зазначає, що оскільки позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено максимальний розмір судового збору, в свою чергу судом задоволено вимоги на загальну суму 17183161,96 грн., що охоплюється максимальним розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні позову до суду, а тому у звязку з припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення боргу у сумі 5 819 191 грн 00 коп. судовий збір поверненню не підлягає.

Відповідно до ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але враховуючи те, що розмір судового збору на частину суми основного боргу 5 819 191 грн 00 коп. у звязку з припиненням провадження поверненню не підлягає з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку що сума судового збору яка підлягає стягнення з позивача на користь відповідача складає 166227,04 грн.

Розрахунок суду:

33210990,91 грн. (сума заявлених вимог) 240000,00 грн. (сума сплаченого судового збору)

17183161,96 грн. (загальна сума задоволених вимог) + 5819191,00 грн. (сума на яку провадження припинено, судовий збір не повертається, але станом на момент звернення до суду заборгованість існувала) = 23002352,96

23002352,96 х 240000,00 / 33210990,91 = 166227,04 грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, вул.Гагаріна, б.87, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05451150, на користь Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, Кловський узвіз, б.9/1, м.Київ, ідентифікаційний код 30019801, заборгованість за надані послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у сумі 10 463 997 (десять мільйонів чотириста шістдесят три девятсот девяносто cім) грн 10 коп., пеню у сумі 13056 (тринадцять тисяч пятдесят шість) грн 27 коп., 3% річних у сумі 997557 (девятсот девяносто сім тисяч пятсот пятдесят сім) грн 92 коп., інфляційні втрати в сумі 5 708 550 (пять мільйонів сімсот вісім тисяч пятсот пятдесят) грн 67 коп., судовий збір у сумі 166227 (сто шістдесят шість тисяч двісті двадцять сім) 04 грн., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у сумі 5 819 191 (пять мільйонів вісімсот девятнадцять тисяч сто девяносто одна) грн 00 коп. - припинити.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.2017.

Суддя С.В. Масловський