РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017Справа №910/3036/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО"

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 65 192,83 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Нестеренко Г.А., довіреність №347 від 22.12.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НА КО" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 65 192,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 порушено провадження у справі № 910/3036/17 та призначено розгляд на 27.03.2017.

22.03.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

27.03.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 призначено розгляд справи на 28.04.2017.

В судове засідання 28.04.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 28.04.2017 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надав.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 28.04.2017 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 28.04.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що 16.01.2015 р. подав заяви для отримання дозволів на розміщення реклами до Центру надання адміністративних послуг міста Києва, утвореного при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) номер справи № 01026-04 від 16.01.2015 р. та № 01026-04 від 16.01.2015 р. В описах поданих документів зазначені терміни виконання адміністративних послуг про видачу документів дозвільного характеру: 19 серпня 2015 року. В подальшому позивач неодноразово звертався до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), голови КМДА Кличка В. В., Антимонопольного комітету України, Дозвільного центру КМДА, КП «Київреклама» з питанням щодо видачі, в тому числі, зазначених у описі дозволів.

За результатами надісланих запитів, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повідомив позивача листами від 15.02.2016 р. № 2149/0/21/27-16 та від 15.02.2016 р. № 055-1253, що документи дозвільного характеру були погоджені в Департаменті та прийнято рішення про їх включення до відповідного проекту розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який передано на погодження до виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Позивач також неодноразово повідомляв Департамент та голову Київської міської ради (КМДА) про застосування принципу «мовчазної згоди» у випадку ненадання відповідних дозволів або відмови у їх наданні.

Після закінчення строків, визначених у описах, позивач розмістив рекламні засоби без відповідного дозволу в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

В той же час, в ніч з 30.03.2016 р. на 31.03.2016 р. КП «Київреклама» здійснено демонтаж рекламних засобів позивача на підставі наказу «Про демонтаж рекламних засобів» від 22.10.2015 р. № 273

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2016 у справі №761/20558/16-а визнано протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо прийняття наказу від 22 жовтня 2015 року № 273 в частині переліку рекламних засобів за адресою: Деснянський район, проспект Броварський, 835 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 12 додатку до наказу) та проспект Броварський, 1025 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 13 додатку до наказу), які належать товариству з обмеженою відповідальністю «НА КО». Визнано протиправним та скасувано наказ Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж рекламних засобів» від 22 жовтня 2015 року № 273 в частині переліку рекламних засобів за адресою: Деснянський район, проспект Броварський, 835 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 12 додатку до наказу) та проспект Броварський, 1025 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 13 додатку до наказу), які належать товариству з обмеженою відповідальністю «НА КО». Визнано протиправними дії комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» щодо проведення демонтажу рекламних засобів за адресою: Деснянський район, проспект Броварський, 835 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 12 додатку до наказу) та проспект Броварський, 1025 метрів від будинку № 3В в напрямку міста Бровари (на розподілювачі) (пункт 13 додатку до наказу), які належать товариству з обмеженою відповідальністю «НА КО».

Позивач зазначив що у зв'язку з неправомірними діями відповідача, йому завдано збитки у вигляді доходу, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода), а саме: отримати суму коштів на підставі укладеного Договору про надання рекламних послуг від 12.11.2015 № ДГ-74 за період з 01.06.2016 по 30.11.2016 на суму 25 200 ( двадцять п'ять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Позивач звернув увагу на те, що ТОВ «НА КО» підписало з ТОВ «Дельта Текс» додаткову угоду № 4 від 18.11.2015 до Договору про надання рекламних послуг від 10.07.2014 № ДГ-7 відповідно до якої позивач зобов'язався надавати послуги з розміщення рекламної інформації на рекламному засобі за адресою: м. Київ, просп. Броварський, № 2 в напрямку м. Лісова № 320А2 на період з 01.12.2015 по 31.05.2016.

12.11.2015 ТОВ «НА КО» підписало з ПрАТ «ВПБФ «АТЛАНТ» додаткову угоду № 1 до Договору про надання рекламних послуг від 12.11.2015 № ДГ-74 відповідно до якого позивач зобов'язався надавати послуги з розміщення рекламної інформації на рекламному засобі за адресою: м. Київ, просп. Броварський, № 1 в напрямку Броварів № 321А1 на період з 01.12.2015 по 30.11.2016.

Договір про надання рекламних послуг № ДГ-96/1 та Додаткову угоду відповідно до якої позивач зобов'язується надавати послуги по розміщенню рекламної інформації у період з 01.03.2016 по 30.05.2016.

Відповідно до п. 4.2. Договору від 01.03.2016 № ДГ-96/1 зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди від 21.03.2016 № 2 рекламодавець оплачує вартість послуг, що надаються йому розповсюджувачем відповідно до цього Договору, шляхом переказу на поточний рахунок розповсюджувача по закінчення терміну надання послуг з розміщення рекламної інформації відповідно до термінів вказаних у підписаних Додаткових угод до даного Договору 100 % вартості цих послуг за всі місяці однією сумою не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до дня закінчення рекламної кампанії на підставі рахунку-фактури та підписаного сторонами додатку до цього Договору, якщо інший порядок розрахунків Сторони не погодять у відповідному Додатку до цього Договору.

Пунктом 2 Додаткової угоди від 21.03.2016 № 2 період надання послуг з 01.04.2016 по 30.05.2016.

Враховуючи вище зазначене позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому було завдано збитки у вигляді доходу, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода) та відповідно до діючих Договорів про надання рекламних послуг від 10.07.2014 № ДГ-7, від 12.11.2015 № ДГ-74 та від 01.03.2016 № ДГ-96/1 позивач, за надавати послуги з розміщення рекламної інформації на рекламних засобах, міг би реально одержати суму коштів 54 000 (п'ятдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.

Позивач зазначив, що ним було оплачено рахунки за демонтаж рекламних засобів та їх зберігання в розмірі 11 192,83 грн.

Відповідача не надав доказів які б спростовували зазначене відповідачем.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути із Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32, ідентифікаційний номер 26345558) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НА КО» (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 23, оф. 15, ідентифікаційний номер 38782119) грошові кошти в розмірі 65 192 (шістдесят п'ять тисяч сто дев'яносто дві) грн. 83 коп., судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.05.2016

Суддя Мельник В.І.