ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017р. Справа № 914/681/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця, м. Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів

про відшкодування збитків в розмірі 19 113,64 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність від 28.02.2017 р.

Представнику відповідача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені статями 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть справи: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством Укрзалізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця до Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про відшкодування збитків в розмірі 19 113,64 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.05.2017р. Ухвалою суду від 03.05.2017 р. розгляд справи відкладено на 17.05.2017 р. з підстав, викладених в ухвалі.

В судове засідання 17.05.2017 р. представник позивача не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.05.2017 р. просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з сплатою заборгованості в повному обсязі до моменту подання позовної заяви. Зокрема, надав суду платіжне доручення № 2536 від 31.03.2017 року про сплату 19 113,64 грн., в призначенні платежу якого зазначено: «за роботи по ліквідації сходу згідно рахунку 739 від 30.11.2017 р.».

В судовому засіданні 17.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як вбачається з памятки про подавання вагонів № 30 від 26.11.2016 року на станцію Сколе виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 26.11.2016 р. на підїзну колію № 12 філії «Стрийська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» під вивантаження у складі групи вагонів прибули вагони №60398286 та №60422110, які прямували відповідно до транспортної накладної №.11.2016 року за маршрутом Томашгород Сколе, вантаж «Відсів гранітний», вантажоодержувач філія «Стрийська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Проте при здійсненні подачі вагонів на підїзду колію № 12 відбувся схід вагонів №60398286 та №60422110 всіма колісними парами.

Причиною сходу вагонів стало розкантування зовнішньої рейки кривої ділянки з наступним провалюванням внутрішніх коліс вагонів всередину колії по причині зношення проміжного скріплення ДО (костилів) та недобитих костилів в кривій ділянці колії, тобто у звязку з неналежним утриманням відповідачем підїзної колії, що зафіксовано в акті від 26.11.2016р.

На ліквідацію наслідків даної транспортної події на підставі наказу № 122 від 26.11.2016 року було викликано відновний поїзд станції Стрий №4512 виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця. Для ліквідації наслідків транспортної події було задіяно пять основних працівників штату підрозділу відновний поїзд станції Стрий №4512 та підйомо-накочувальне обладнання, що підтверджується Калькуляцією робіт вартості відновного поїзда № 4512 ст. Стрий по ліквідації наслідків сходу рухомого складу на ст. Сколе від 26.11.2016 року та актом від 29.11.2016 року.

Відповідачем відповідно до листа від 26.11.2016 року було надано гарантію щодо відшкодування збитків та витрат, повязаних із підйомом двох вагонів, які зійшли на його підїзній колії ст. Сколе.

На підставі Акту виконаних робіт № 739, підписаного 30.11.2016 року уповноваженими представниками позивача та відповідача, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 739 від 30.11.2016 року на суму 19 113,64 грн., який оплачено відповідачем лише 31.03.2017 року згідно платіжного доручення № 2536 від 31.03.2017 року.

Несплата відповідачем протягом тривалого часу виставленого рахунку стала причиною звернення з відповідним позовом до суду. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Позивачем 03.05.2017 року подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку із сплатою відповідачем грошових коштів в повному обсязі (вх.№15942/17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно платіжного доручення № 2536 від 31.03.2017 року сплачено позивачу 19 113,64 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Наказом Міністрерства промислової політики України від 15.10.2010 р. № 70 затверджено Правила технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств (далі - Правила), які встановлюють основні положення та порядок роботи залізничного транспорту промислових підприємств та його працівників, норми утримання колії, споруд, пристроїв та рухомого складу і вимоги до них, систему організації руху під час виконання поїзної та маневрової роботи, принципи сигналізації. Правила поширюються на всі підприємства й організації, контрагентів, що мають у своєму складі власний залізничний транспорт або фронти навантаження вивантаження (п.2.1. правил).

Відповідно до п. 4.1. Правил споруди, пристрої, механізми та обладнання залізничного транспорту, а також споруди та пристрої виробничих цехів і ділянок, пов'язані з роботою залізничного транспорту підприємств, повинні утримуватися постійно у справному стані. Особи, які відповідають за утримання споруд, пристроїв, механізмів та обладнання, повинні забезпечувати високий рівень автоматизації, безпеки руху та схоронність рухомого складу, своєчасне обслуговування виробничих цехів та ділянок, контрагентів, вживати заходів для запобігання появі несправностей у цих спорудах і пристроях для забезпечення їх довгострокової служби.

Як вбачається з памятки про подавання вагонів № 30 від 26.11.2016 року на станцію Сколе виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 26.11.2016 р. на підїзну колію № 12 філії «Стрийська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» під вивантаження у складі групи вагонів прибули вагони №60398286 та №60422110, які прямували відповідно до транспортної накладної №.11.2016 року за маршрутом Томашгород Сколе, вантаж «Відсів гранітний», вантажоодержувач філія «Стрийська ДЕД» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Проте, при здійсненні подачі вагонів на підїзду колію № 12 відбувся схід вагонів №60398286 та №60422110 всіма колісними парами.

Причиною сходу вагонів стало розкантування зовнішньої рейки кривої ділянки з наступним провалюванням внутрішніх коліс вагонів всередину колії по причині зношення проміжного скріплення ДО (костилів) та недобитих костилів в кривій ділянці колії, тобто у звязку з неналежним утриманням відповідачем підїзної колії, що зафіксовано в акті від 26.11.2016р.

На ліквідацію наслідків даної транспортної події на підставі наказу № 122 від 26.11.2016 року було викликано відновний поїзд станції Стрий №4512 виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця. Для ліквідації наслідків транспортної події було зідіяно пять основних працівників штату підрозділу відновний поїзд станції Стрий №4512 та підйомо-накочувальне обладнання, що підтверджується Калькуляцією робіт вартості відновного поїзда № 4512 ст. Стрий по ліквідації наслідків сходу рухомого складу на ст. Сколе від 26.11.2016 року та актом від 29.11.2016 року.

Пунктом 4.2. Правил визначено, що відповідальними за стан споруд і пристроїв є працівники та керівники підрозділів, у розпорядженні яких вони перебувають. Кожен з цих працівників відповідно до своїх посадових обов'язків повинен знати правила експлуатації та стан споруд і пристроїв, систематично їх перевіряти та забезпечувати високу якість утримання, технічного обслуговування і ремонту.

Згідно частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексуУкраїни передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З огляду на викладене, внаслідок неналежного утримання відповідачем підїзної колії відбувся схід вагонів № 60398286 та № 60422110, позивачу завдано збитків на суму 19 113,64 грн.

Відповідачем відповідно до листа від 26.11.2016 року було надано гарантію щодо відшкодування збитків та витрат, повязаних із підйомом двох вагонів, які зійшли на його підїзній колії ст. Сколе.

На підставі Акту виконаних робіт № 739, підписаного 19 113,64 грн.30.11.2016 року уповноваженими представниками позивача та відповідача, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 739 від 30.11.2016 року на суму 19 113,64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплачено 31.03.2017 року згідно платіжного доручення № 2536 від 31.03.2017 року, в призначенні платежу якого зазначено: «за роботи по ліквідації сходу згідно рахунку 739 від 30.11.2017 р.».

Позивачем 03.05.2017 року подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку із сплатою відповідачем грошових коштів в повному обсязі (вх.№15942/17).

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В пункті 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями) розяснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця від 28.03.2017 року №ДНЮ-64 подана 03.04.2017 року, про що свідчить відмітка поштового відділення на поштовому конверті, яким зазначену позовну заяву надіслано на адресу господарського суду Львівської області. Надійшла на адресу суду дана позовна заява 05.04.2017 року та ухвалою суду від 07.04.2017р. порушене провадження у даній справі.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи те, що заборгованість відповідачем сплачена до моменту подачі позовної заяви (31.12.2017р.), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.05.2017р.

Суддя Галамай О. З.