КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа№ 910/2779/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача Алєксєєв С.С.

Відповідача не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 по справі №910/2779/17 (судя Паламар П.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел - Трейд"

про стягнення неустойки в розмірі 59 170,50 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 по справі №910/2779/17 позов Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" 11834,10 грн штрафу, 320 грн витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, в частині відмови у стягненні з відповідача 1280,00 грн судового збору.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Калатай Н.Ф. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 23.05.2017.

В судове засідання 23.05.2017 з'явився представник позивача.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017, в частині відмови у стягненні з відповідача 1280,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

26 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кернел - Трейд" зі станції Іллічівськ Одеської залізниці здійснило групову відправку вагонів на станцію Правда Придніпровської залізниці.

На вищезазначене відправлення вагонів відповідач надав станції навантаження заповнені накладні №№ 40301079, 40301095, 40301087.

Так, в графі 4 ("Одержувач") накладних №№ 40301079, 40301095, 40301087 відправник (відповідач) зазначив: «ПАО «Стахановский вагоностроительный завод» 94018, Луганська обл., г. Стаханов, ул. Ленина, 67.

В подальшому, по прибуттю вагонів на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці виявлено, що у накладних №№ 40301079, 40301095, 40301087 невірно зазначено найменування одержувача та його адреса, в зв'язку з чим 30.08.2016 зі станції призначення на станцію відправлення Іллічівськ відправлено телеграму №НР76 про невірно зазначені реквізити в накладних №№ 40301079, 40301095, 40301087.

30 серпня 2016 року зі станції відправлення Іллічівськ на станцію призначення Правда надійшла телеграма - відповідь № НР 64 щодо виправлення реквізитів в накладних №№ 40301079, 40301095, 40301087.

На підставі зазначеної телеграми та договору "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" на станції призначення Правда Придніпровської залізниці в накладних №№ 40301079, 40301095, 40301087 зроблено виправлення найменування та адреси одержувача.

Факт неправильного зазначення відправником найменування та адреси одержувача в накладних засвідчено актом загальної форми №893 від 30.08.2016.

Відповідно до ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 23, 24 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644(у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 863/5084, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф, згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 122 Статуту залізниць встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі,передбаченому статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Пунктами 6.1, 6.2 Роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" роз'яснено, що підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до п. 12 листа Вищого господарського суду України від 21.05.2014р. № 01-06/662/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку) зазначено, що за всю сукупність неправильних, неточних або неповних відомостей, зазначених у конкретній накладній, до вантажовідправника може бути застосовано лише один п'ятикратний розмір штрафу, як це передбачено ст. 118, 122 Статуту залізниць України (постанова ВГСУ від 16.05.2013 № 5017/2133/2012).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги неправильність зазначення відправником найменування та адреси одержувача, що є порушенням Правил оформлення перевізних документів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення штрафу відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати, у виняткових випадках, розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч. 2 вказаної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В п. 21 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що п.122 Статуту встановлено, що окрім штрафу, передбаченого ст.118 Статуту, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли, а в даному випадку, виходячи з матеріалів справи, негативні наслідки для залізниці не настали, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо зменшення розміру штрафу до 11834,10 грн, що не заперечується позивачем.

Водночас, при ухваленні спірного рішення, місцевим господарським невірно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно зі ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача при задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи вищевикладене, до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1600,00грн.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 по справі №910/2779/17 - зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 14.03.2017 по справі №910/2779/17 задовольнити.

2.Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 по справі №910/2779/17.

3.Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (01001, м. Київ, пров. Т.Шевченка, 3, код 31454383) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) 11834,10 грн. штрафу, 1600 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.»

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (01001, м. Київ, пров. Т.Шевченка, 3, код 31454383) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6.Матеріали справи №910/2779/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай