донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.05.2017р. справа № 913/16/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від23.03.2017р.
по справі№ 913/16/17 (суддя Шеліхіна Р. М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 19 200, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ (далі «Позивач») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини», м. Сєвєродонецьк, Луганська область (далі «Відповідач») суми заборгованості за Генеральним договором транспортного експедирування № 69/09-16 від 21.09.2016р., у розмірі 19 200,00 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 23.03.2017р. у справі № 913/16/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК» задоволено частково.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму боргу за користування вагонами в розмірі 6 780,00 грн. та суму витрат зі сплати судового збору в розмірі 486,61 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не було належним чином доведено, що простоювання вагонів на станції Софіно-Брідська відбулося саме з вини Відповідача, відтак узгоджена сторонами вартість експедиторських послуг була безпідставно та необґрунтовано збільшена Позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Луганської області від 23.03.2017р. у справі № 913/16/17 та задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК» у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду Луганської області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права і при неповному дослідженні усіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом неправильно були застосовані норми ст.ст. 629, 929 Цивільного кодексу України, положення укладеного між сторонами договору та не враховано норми ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Окрім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно визначені періоди, й відповідно, невірно розраховані суми за надання вагонів, що також вплинуло на обґрунтованість рішення.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, поважність причин неявки Донецькому апеляційному господарському суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесене з порушенням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК» (далі «Експедитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини» (далі «Клієнт») було укладено Генеральний договір транспортного експедирування № 69/09-16 (далі «Договір»), за умовами п. 1.1. якого, Експедитор зобовязується за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, повязаних з перевезенням внутрішньодержавних, міждержавних, експортно-імпортних або транзитних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом та узгоджені Сторонами в додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках, що є невідємною частиною Договору. Вантажі, перевезення або організацію перевезення яких виконує або організовує виконання експедитор, є власністю Клієнта. При прийнятті вантажів Клієнта у Експедитора не виникає права власності на відповідні вантажі.

Пунктом 2.1. Договору сторони узгодили, який саме вантаж Клієнта (найменування, кількість, код вантажу відповідно до Гармонізованої номенклатури вантажів (ГНВ), код вантажу відповідно до Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) тощо), буде експедируватися, маршрути його транспортування в додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках, що є невідємною частиною Договору. Також в додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках можуть бути узгоджені сторонами умови оплати по перевезенню, яке узгоджене даною додатковою угодою, додатком, протоколом та/або заявкою. Умови надання експедитором послуг, передбачених Договором, відносно конкретного вантажу клієнта також будуть вважатися узгодженими у разі направлення клієнтом експедитору заявки, що містить усю необхідну інформацію, та прийняття експедитором заявки до виконання відповідно до п.п. 2.2.-2.4. Договору.

Прийняття заявки Клієнта до виконання, здійснюється Експедитором після узгодження Сторонами вартості послуг Експедитора та підтверджується направленням Клієнту рахунку із зазначенням розміру оплати, необхідного для надання послуг відповідно до Заявки. Угода між Експедитором і Клієнтом відносно організації та фактичного здійснення транспортного експедирування відповідної партії вантажу Клієнта вважається укладеною з дати узгодження Сторонами вартості послуг Експедитора (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 2.6. Договору, Експедитор зберігає за собою право на зміну рівня узгодженої вартості послуг у разі введення залізницями та іншими учасниками процесу перевезення нових тарифів і зборів, з обовязковим повідомленням Клієнта негайно з моменту отримання інформації.

Разом з тим, пунктом 2.7. Договору встановлено, що сторони здійснюють прийом-передачу послуг, наданих відповідно до умов Договору, шляхом складання Актів наданих послуг, в яких фіксуються усі транспортно-експедиторські послуги, надані Експедитором Клієнту, з врахуванням фактично понесених Експедитором витрат з виконання заявки, наданої Клієнтом. Остаточні розрахунки за послуги здійснюються між Сторонами протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг. У випадку якщо клієнт не підписав акт наданих послуг протягом 10 днів з дати його складання без письмового обґрунтування, Акт наданих послуг вважається затвердженим обома Сторонами.

Умовами п. 3.2.1. Договору передбачено, що Клієнт зобовязаний своєчасно здійснювати оплату згідно умов Договору, а також відшкодовувати Експедитору додаткові витрати, невраховані при узгодженні вартості надання послуг, необхідність яких виникла під час надання послуг.

Пунктом 3.2.6. Договору сторони узгодили, що Клієнт зобовязаний забезпечити знаходження наданого власного рухомого складу під навантаженням не більше 2 діб. При затримці власних вагонів під вантажними операціями понад вказаний час Клієнт сплачує експедиторові 500 (пятсот) грн за кожну добу та за кожен вагон. Час перебування власних вагонів під навантаженням/розвантаженням обчислюється з моменту їх передачі залізницею вантажовідправнику/вантажоодержувачу до моменту їх фактичного прийняття залізницею від вантажовідправника/вантажоодержувача.

Відповідно до п. 4.6. Договору, загальна сума останнього визначається як загальна вартість послуг, наданих Клієнту, згідно з Актами наданих послуг та звірки взаєморозрахунків.

У випадку, якщо Експедитор організував транспортування вантажу у більшому обємі, ніж було вказано Клієнтом у відповідній Заявці, і вартість транспортування вантажу Клієнта перевищила погоджену початкову, Клієнт зобовязаний компенсувати Експедитору понесені витрати та оплатити послуги Експедитора з організації транспортування додаткового вантажу протягом 5 (пяти) днів після отриманні від Експедитора відповідного рахунку (п. 4.10. Договору).

Згідно п. 4.13 Договору, якщо вартість фактично понесених Експедитором витрат по організації перевезення вантажу, відповідно до заявки Клієнта, перевищила початкову погоджену Сторонами суму, Клієнт зобовязаний компенсувати Експедитору відповідну різницю. До збільшення витрат по організації перевезення вантажу відноситься: зміна маршруту слідування вагону від плану формування поїздів по різним обставинам (ремонт колій, закриття перегонів, погранпереходів та ін.), що не залежать від Сторін; підвищення коефіцієнтів та тарифів на перевезення, ставок на користування вагонами, що відбулися після моменту погодження Сторонами вартості перевезення; та інші обставини.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань Сторонами по договору (п. 8.1. Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками без заперечень обома сторонами.

Додатком № 1 до Договору № 69/09-16 від 21.03.2016р. (далі «Додаток № 1»), сторонами було узгоджено умови заявки на перевезення, зокрема, місяць перевезення, станція відправлення, відправник, станція призначення, вантажоодержувач, найменування та кількість вантажу, тип та кількість вагонів та інше.

Підставою для звернення Позивача з цим позовом стала фактична тривалість задіяння вагонів №№ 67897934, 66688847 для виконання заявки Відповідача на організацію перевезення вантажу, обчислена з дати відправлення вагонів у порожньому стані під навантаження 26.09.2016р. до дати прибуття завантажених вагонів на станцію призначення 31.10.2016р. (всього 36 діб, замість попередньо погодженої та оплаченої Відповідачем із розрахунку - 15 діб), визначеної з урахуванням нормативних строків виконання перевезення та вантажних операцій.

Цей період підтверджується відомостями залізничних накладних №№ 51263895, 51263911 (а.с. 24-25) про відправлення третьою особою за розпорядженням Позивача 29.09.2016р. порожніх вагонів під навантаження на станцію Софіно-Брідська на адресу Відповідача і одержання їх Відповідачем від залізниці 08.10.2016р., та накладної № 51690139 (а.с. 26) про відправлення Відповідачем 15.10.2016р. завантажених вагонів на станцію Костянтинівка і одержання їх Відповідачем від залізниці на станції призначення 31.10.2016р.

З цих відомостей також вбачається, що у період з 08.10.2016р. по 15.10.2016р. вказані вагони знаходилися у безпосередньому розпорядженні Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Окрім цього, відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", який визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Згідно з абзацом 1 ст. 9 зазначеного Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до частин 11, 12 ст. 9 Закону перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Зокрема, згідно п. 2.8 Договору, факт надання послуг Експедитором Клієнту підтверджується документом (документами), який відображає наступну інформацію: рід вантажу, пункт відправлення та призначення, рух у завантаженому та/або порожньому стані, місце та час знаходження рухомого складу, номер вагону, номер відправки, факт списання коштів з особового рахунку Експедитора, іншу інформацію про послугу. Такими документами можуть бути: відомості електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці, або перевізний документ, або накопичувальна картка, або відомість плати за користування вагонами, або перелік ТехПД, або Акт наданих послуг, або інші документи.

Отже, залізнична накладна є документом, що засвідчує факт перевезення.

Таким чином, залізнична накладна відноситься до первинної транспортної документації, ведення форм якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Враховуючи зазначені приписи чинного законодавства, надані Позивачем залізничні накладні є належними та допустимими доказами надання Експедитором послуг перевезення вантажу.

Як встановлено колегією суддів, Позивачем на виконання умов зазначеного правочину було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини» транспортно-експедиторську послугу з організації перевезення вантажу за маршрутом станція Софіно-Брідська станція Костянтинівка Донецької залізниці з наданням двох власних напіввагонів №№ 67897934, 66688847.

Загальна сума наданих Позивачем послуг Відповідачу складає 36 720, 00 грн, що на 19 200,00 грн більше ніж попередня вартість організації перевезення, що була узгоджена сторонами у Додатку № 1. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи:

- актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): актом № 35 від 31.10.2016р. (а.с. 31), актом № ОУ- 0000334 від 30.10.2016р. (а.с. 32);

- товарно-транспортним накладними: № 51263895 від 26.09.2016р. (а.с. 24), № 51263911 від 26.09.2016р. (а.с. 25), № 51690139 від 15.10.2016р.;

- платіжними дорученнями: № 351 від 19.10.2016р. (а.с. 109), № 681 від 05.12.2016р., що підтверджують факт списання коштів з особового рахунку Експедитора за послуги з організації перевезень вантажів Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» згідно договору № 150417 від 12.05.2016р., укладеного (а.с. 110).

При цьому, як вбачається з наявних у матеріалах справи, будь-які заперечення щодо повного та належного надання послуг експедирування - відсутні.

Окрім того, матеріали справи також не містять відповідного, мотивованого, письмового обґрунтування Відповідача, як того вимагає умова пункту 2.7 Договору, щодо відмови від підписання акту № ОУ- 000334 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.10.2016р., що дає суду підстави вважати, що спірний акт затверджений обома сторонами без зауважень.

Так, статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 8, 10 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Змістовний аналіз вищевказаних правових норм у співвідношенні до умов укладеного між сторонами спору Договору та фактичних дій, які повинен був виконувати та виконував Позивач, як виконавець послуг, які (дії) підтверджуються наявними у справі належними та достатніми доказами, надає суду апеляційної інстанції можливість зробити висновок, що Позивач фактично надавав Відповідачу послуги за Договором транспортного експедирування, та виконував своє зобовязання за умовами останнього, згідно визначень Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, у період з 26.09.2016р. по 31.10.2016р. спірні вагони були задіяні для виконання заявки Відповідача на організацію перевезення вантажу, саме в інтересах Відповідача, в цілях виконання Договору укладеного сторонами, як і передбачено ст. 12 зазначеного вище Закону. Протиправність поведінки клієнта, відповідно до закону, не є обовязковим елементом для відшкодування документально підтверджених витрат. Такі витрати на відміну від збитків відшкодовується у випадках правомірних дій експедитора, але за умови, що порядок їх відшкодування узгоджений сторонами і вони понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

З огляду на зазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого, такого що не відповідає фактичним обставинам, висновку, щодо відсутності доказів правомірності завищення вартості послуг, узгодженої при укладанні Договору та відсутності у Позивача права користуватись умовами пункту 2.7 Договору, яким акт вважається затвердженим обома сторонами у разі відсутності письмових заперечень Клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не сплатив Позивачу суму за надані останнім послуги у встановлені строки в розмірі 19 200, 00 грн., яка є боргом Відповідача.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене та вищезазначені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК» обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перевіривши розрахунок заявленого до стягнення Позивачем показника заборгованості щодо періодів, сум, ставок нарахувань, які проведені Позивачем з урахуванням часткових оплат, суд апеляційної інстанції визнає його арифметично вірним.

За таких обставин, апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини» суми заборгованості в розмірі 12 420,00 грн, з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог Позивача в повному обсягу.

З урахуванням викладеного та приписів ст. 49 ГПК України, з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ - задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 23.03.2017р. у справі № 913/16/17 у частині відмови у задоволенні позову скасувати, у зв'язку з чим абзаци 1-3 резолютивної частини рішення замінити абзацами 1-2 у наступній редакції:

«…Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини», м. Сєвєродонецьк, Луганська область () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ () суму боргу за користування вагонами в розмірі 19 200,00 грн. та суму витрат зі сплати судового збору в розмірі 1'378,00 грн….»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Луганщини», м. Сєвєродонецьк, Луганська область () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «ТРІОЛІНК», м. Київ () суму витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1'760,00 грн.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї Постанови, оформивши його згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЛО;

1 ДАГС.