РІШЕННЯ

15 травня 2017 року Справа № 913/205/17

Провадження №33/913/205/17

За позовом Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області, м.Лисичанськ Луганської області

до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради Електроавтотранс, м.Лисичанськ, Луганської області,

про визнання недійсним рішення №19-р/к від 21.12.2016

Суддя Драгнєвіч О.В.

Cекретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: ОСОБА_2, заступник начальника ІІ відділу досліджень і розслідувань Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за довіреністю №7 від 28.02.2017;

від третьої особи: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №19-р/к від 21.12.2016 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.13.2017 порушено провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради Електроавтотранс. Розгляд справи призначено на 21.03.2017.

Позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на неправомірність прийняття адміністративною колегією Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №19-р/к від 21.12.2016, яким було визнано дії позивача з прийняття рішення від 17.02.2015 №39 стосовно введення в дію рішення конкурсного комітету про визначення переможцем на обєкт №1 конкурсу КП Електроавтотранс з порушенням вимог конкурентного законодавства, що обумовило спотворення конкуренції на ринку перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які входять до об'єкту №1 конкурсу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.3 статті 50, ч.1 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антикорупційних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до створення конкуренції. Зобов'язано позивача скасувати прийняте ним рішення від 17.02.2015 №39 в частині визначення КП Електроавтотранс переможцем.

Позивач вказує на правомірність проведення процедури закупівлі вказаних послуг з перевезення та можливість обєднання 5-ти маршрутів в один обєкт конкурсу, що відповідає п.6 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 та ст.43 Закону України Про автомобільний транспорт, вчинення всіх необхідних дій для проведення конкурсу та дотримання розвитку конкуренції.

Натомість висновки відповідача, викладені в оспорюваному рішенні є необґрунтованими та передчасними.

У відзиві відповідач зазначає про те, що виконкомом 09.02.2015 було проведено конкурс на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування. Результати конкурсу були оформлені протоколом засідання конкурсного комітету з організації та проведення конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування м.Лисичанськ №1 від 16.02.2015.

Згідно даних протоколу, переможцем конкурсу на обєкт №1 визнано КП Електроавтотранс; на обєкт №2 КП Електроавтотранс; на обєкт №3 ПП Люксавто-СДК. За результатами розгляду заяви приватного підприємства Люксавто- СДК щодо неправомірних дій Виконкому при підготовці та проведенні вказаного конкурсу рішенням адміністративної колегії відділення №19-р/к від 21.12.2016 дії Виконкому з прийняттям рішення від 17.02.2015 №39 стосовно введення в дію рішення конкурсного комітету про визнання переможцем на обєкт №1 конкурсу КП Електроавтотранс після проведення конкурсу на зазначений обєкт були визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.3 ст.50, ч.1 ст.15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антикорупційних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до спотворення конкуренції.

Відповідач зокрема зазначає, що адміністративною колегією не досліджувалося питання щодо дотримання процедури проведення конкурсу, натомість здійснювався аналіз ситуації, яка повязана із підготовкою та проведенням конкурсу (враховано майже одночасне розірвання перевізниками договорів з позивачем, вилучення громадянами своїх транспортних засобів у попереднього перевізника КП Лисичанське тролейбусне управління та майже одночасна їх передача в оренду чи лізинг конкретного перевізника КП Електроавтотранс, яке стало в подальшому переможцем конкурсу). Відповідач вважає, що дії позивача, які легітимізували таку ситуацію, були правомірно визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (т.1, а.с.92-95).

Від Приватного підприємства Люксавто-СДК через канцелярію суду надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (т.1, а.с. 73-74).

Відповідно до ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обовязки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши обставини справи та заслухавши думки сторін, ухвалою від 21.03.2017 відмовив в задоволенні заяви Приватного підприємства Люксавто-СДК про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки заявником не було обґрунтовано наявність відповідного юридичного інтересу у даній справі. Крім того, як встановлено судом, рішення у даній справі не вплине на права та/або обовязки у майбутньому заявника.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 21.03.2017, 05.04.2017 розгляд справи відкладався.

Представником позивача в судових засіданнях надавалися усні та додаткові письмові пояснення, в яких останній послався на: недоведеність порушень виконавчим комітетом законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення процедури закупівлі та прийняття рішення №39 від 17.02.2015; що відповідачем не зазначено в чому саме полягає спотворення конкуренції допущене виконавчим комітетом, і які саме дії позивача призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, позивач зазначав, що під час розгляду Лисичанським міським судом та Донецьким апеляційним адміністративним судом справи за позовом ВАТ Сєвєродонецьке АТП 10920 про визнання дій виконавчого комітету Лисичанської міської ради з організації та проведення конкурсу на перевезення пасажирів, який відбувся 09.02.2015 року, ПП Люксавто-СДК (за результатами розгляду якого було прийнято оскаржуване рішення) приймало участь у справі в якості третьої особи на боці виконавчого комітету Лисичанської міської ради, та підтримувало позицію щодо правомірності проведення конкурсу. Доводи ПП Люксавто-СДК щодо вчинення тиску під час укладення договорів та передачі транспортних засобів від одного субєкта до іншого є безпідставними, не підтверджені відповідними доказами. Такі дії ПП Люксавто-СДК позивач вважає повязані із зміною керівництва, яка відбулася на підприємстві в 2016 році.

Відповідач в наданих додаткових письмових поясненнях зазначив, що під час перевірки було враховано та проаналізовано ситуацію, що до проведення конкурсу здійснювали перевезення шість перевізників, а після проведення залишився лише один КП Електороавтотранс, частка КП Лисичанське тролейбусне управління складала 78,57 %, після проведення конкурсу частка КП Електроавтотранс складала 100%, що призвело до посилення монопольного становища окремих перевізників на деяких ринках перевезень пасажирів автобусними маршрутами та спотворення конкуренції; майже одночасне розірвання перевізниками договорів та передача цих транспортних засобів у найм з одного комунального підприємства КП Лисичанське тролейбусне управління до іншого комунального підприємства, майбутнього переможця конкурсу КП Електроавтотранс, дозволило перевізникам продовжити на строк до 5 років здійснення перевезень на маршрутах; окрім цього, було укладено цивільно-правові договори зі своїми близькими родичами; були порушені вимоги статей 43, 44 Закону України Про автомобільний транспорт стосовно визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування виключно на конкурсних засадах; антиконкурентні дії органів місцевого самоврядування, які призвели до спотворення конкуренції є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою суду від 24.04.2017 за клопотанням представника позивача на підставі ст.69 ГПК України продовжено строк розгляду спору на 15 днів, до 18.05.2017, відкладено розгляд на 15.05.2017.

В судове засідання 15.05.2017 прибув лише представник відповідача, який підтримав раніше надані заперечення, просив в позові відмовити.

Позивач та третя особа не забезпечили участі в судовому засіданні своїх представників, були повідомлені належним чином.

За висновком суду, неприбуття представників позивача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, враховуючи належне їх повідомлення та викладенням раніше представником позивача в минулих судових засіданнях правової позиції. Суд також враховує, що від учасників процесу обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду спору не надходило, а ухвалою суду явка представників не визнавалася обовязковою.

В судовому засіданні 15.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 02.12.2014 року №339 зі змінами внесеними рішенням від 18.11.2014 року №374 затверджено реєстр міських автобусних маршрутів загального користування.

Частиною ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» організація пасажирських перевезень та міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про автомобільний транспорт» формування та ведення реєстру міських автобусних маршрутів загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту, який затверджує мережу і паспорти міських автобусних маршрутів.

Пунктом 4 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008 року (далі - Порядок) встановлено, що організатором конкурсу - є виконавчий орган міської ради на автобусному маршруті, що проходить в межах населеного пункту.

Організатором конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування - виконавчим комітетом Лисичанської міської ради, який відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є виконавчим органом міської ради, було визначено об'єкт конкурсу, затверджено умови конкурсу.

Відповідно до оголошення, поданого 19.11.2014 року в газеті «Новый путь» було призначено конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування та визначено три обєкти конкурсу: №1- маршрути 101,102-а,105,106,111; №2 - маршрут 112; та №3 - маршрут № 116.

В зв'язку з тим що в оголошенні вищезазначеного конкурсу були допущені помилки, рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 02.12.2014 року №397 даний конкурс було відмінено, оголошено новий, затверджено обєкти конкурсу №1- маршрути 101,102-а,105,106,111; №2 - маршрут 112-а та №3 - маршрут №116. Даний конкурс було призначена на 20.01.2015, однак фактично проведено 09.02.2015, після винесення Лисичанським міським судом ухвали від 28.01.2015 у справі №428186/15-а про скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Для участі у конкурсі на обєкт №1 документи були подані 31.12.2014 двома перевізниками-претендентами: ОСОБА_1 підприємством «Електроавтотранс» та Приватним підприємством «Люксавто-СДК». 06.02.2015 Приватним підприємством «Люксавто-СДК» подано заяву про відмову від участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міському маршруті загального користування на обєкт конкурсу №1.

Згідно протоколу № 1 засідання конкурсного комітету з організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування м. Лисичанська від 16.02.2015 вирішено визнати ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради «Електроавтотранс» переможцем конкурсу за обєктом № 1 із укладанням з останнім договору на 5 років. Також вирішено визнати ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради «Електроавтотранс» переможцем конкурсу за обєктом № 2 із укладанням договору на 1 рік. Вирішено визнати Приватне підприємство «Люксавто - СДК» переможцем конкурсу за обєктом № 3 із укладанням з ним договору на 1 рік та Приватне підприємство «ЛИС-АВТО-ТРАНС» претендентом, який посів друге місце у конкурсі.

Матеріали справи свідчать про те, що за результатами розгляду заяви Приватного підприємства «Люксавто - СДК» щодо неправомірних дій Виконавчого комітету при підготовці та проведенні конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, який відбувся 09.02.2015, адміністративною колегією Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №4 21.12.2016 прийнято рішення №19-р/к від 21.12.2016, яким визнано дії виконавчого комітету з прийняття рішення від 17.02.2015 №39 стосовно введення в дію рішення конкурсного комітету про визначення переможцем на обєкт №1 конкурсу КП Електроавтотранс після проведення конкурсу на зазначений обєкт з порушенням вимог конкуренційного законодавства, що обумовило спотворення конкуренції на ринку перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які входять до об'єкту №1 конкурсу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, пердбаченим п.3 статті 50, ч.1 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антикорупційних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до створення конкуренції.

Зобов'язано позивача скасувати прийняте ним рішення від 17.02.2015 №39 в частині визначення КП Електроавтотранс переможцем конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування щодо обєкту №1, який відбувся 09.02.2015, у двомісячний термін з дня отримання рішення (т.1, а.с.15-19).

Як вбачається зі змісту, підставою прийняття вказаного рішення був висновок адміністративної колегії про те, що обєкт конкурсу №1 був визначений виконавчим комітетом з урахуванням можливості залучення до обслуговування маршрутів на цьому обєкті транспортних засобів конкретних перевізників, які вже обслуговували ці маршрути відповідно до раніше укладених договорів, а також транспортних засобів громадян, які залучались для обслуговування маршрутів, і які транспортні засоби знаходилися у користуванні комунального підприємства.

Про зазначене свідчило, на думку відповідача, майже одночасне розірвання перевізниками договорів із Виконкомом, вилучення громадянами та субєктами господарювання своїх транспортних засобів з Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління» та майже одночасна наступна передача цих транспортних засобів у найм (оренду) чи оперативний лізинг до одного перевізника - КП «Електроавтотранс», який в подальшому став переможцем конкурсу. Зазначене, як вказує відповідач дозволило перевізникам фактично подовжити на строк до 5 років здійснення перевезень на маршрутах, неприймаючи участі в конкурсі.

Відповідач в рішенні вказує на те, що вилучення транспортних засобів фактично здійснювалось з Комунального підприємства «Лисичанське тролейбусне управління» з передачею іншому Комунальному підприємству «Електроавтотранс».

При прийнятті рішення було враховано, що засновником обох підприємств є Лисичанська міська рада. Відповідно до положень статуту КП «Електроавтотранс» управління підприємством здійснює власник в особі Лисичанської міської ради; до компетенції вищого органу підприємства, зокрема, належить координація господарської діяльності підприємства як безпосередньо, так і уповноважений ним орган - управлінням з виконання політики Лисичанської міської галузі житлово-комунального господарства (п.6.2, п. 6.4 статуту).

Крім того, відповідач у рішенні зазначив про те, що заявник ПП «Люксавто - СДК» подавало заяву на участь у конкурсі обєкт №1. Проте, 06.02.2016 підприємством було подано відмову від участі у конкурсі. В листі на запит територіального відділення заявником було пояснено, що підставою для відкликання заяви стало виявлення підприємством порушень виконкомом Закону України «Про захист економічної конкуренції» під час проведення конкурсу, оскільки посадовими особами виконавчого комітету здійснювався тиск на власників транспортних засобів, які масово відмовилися надати в оренду (оперативний лізинг) заявнику власні транспортні засоби та уклали відповідні договори з підконтрольним виконавчому комітету КП «Електроавтотранс».

Внаслідок таких дій Виконавчого комітету, за висновком відповідача, були створені умови для перемоги окремим субєктам господарювання перевізникам, оскільки від участі у конкурсі були усунені субєкти господарювання, які не мали необхідних потужностей для обслуговування одночасно такої значної кількості маршрутів.

Разом з тим в заяві ПП «Люксавто - СДК» зауважував про те, що якщо б організатором до обєкту конкурсу були включені один або два міські маршрути з меншою кількістю рухомого складу, то заявник разом з іншими субєктами мали можливість прийняти участь в конкурсі.

Отже, за висновком відповідача, проведення подібним чином конкурсу на обєкт №1 обумовило спотворення конкуренції на ринку перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах.

Прийняття Виконкомом рішення від 17.02.2015 №39 стосовно введення в дію рішення конкурсного комітету щодо, зокрема, визначення переможця на обєкт №1 (КП «Електроавтотранс») після проведення з порушенням вимог конкуренційного законодавства конкурсу, за твердженням відповідача, легітимізувало факт проведення конкурсу саме у такий спосіб, призвело до посилення монопольного (домінуючого) становища окремих перевізників на деяких ринках перевезень пасажирів автобусними маршрутами загального користування у м. Лисичанськ, та призвело до спотворення конкуренції, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до спотворення конкуренції.

Не погоджуючись із ухваленим відповідачем рішенням №19-р/к від 21.12.2016, позивач звернувся до суду із відповідним позовом, посилаючись на недоведеність порушень виконавчим комітетом законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення процедури закупівлі та прийняття рішення №39 від 17.02.2015; що відповідачем не зазначено в чому саме полягає спотворення конкуренції допущене виконавчим комітетом, і які саме дії позивача призвели до порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Дослідивши обставини справи, суд не може погодитися із доводами відповідача, вважає висновки, викладені в оспорюваному рішенні передчасними, враховуючи наступне.

Правовідносини, повязані з обмеженням монополізму та захистом субєктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, а відтак - господарськими, тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Згідно ст. 1 Закону України від 26.11.1993 № 3659-XII "Про Антимонопольний комітет України" (далі Закон № 3659) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

У відповідності до ст. 3 Закону № 3659 основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формування та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель.

Статтею 5 Закону № 3659 врегульовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 ст. 7 Закону № 3659 визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, тощо.

Частиною 1 ст. 48 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі Закон № 2210) визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого

самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 2210 заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 27.02.2017 (згідно даних поштового штемпеля на конверті), тобто в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону № 2210 для оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, територіальне відділення антимонопольного комітету визнав дії Виконавчого комітету стосовно введення в дію рішення конкурсного комітету про визначення переможцем з порушенням вимог конкуренційного законодавства, передбаченим п. 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до спотворення конкуренції.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Частиною 1 ст.15 вказаного Закону визначено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Пунктом 3 статті 50 Закону передбачено, що антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління

та контролю є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне зясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, судом враховується, що висновки органу Антимонопольного комітету України щодо вчинення антиконкурентних дій органами влади, місцевого самоврядування мають бути обґрунтованими, обставини підлягають встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів спотворення конкуренції у рішенні органу.

За таких обставин, суд має зясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) субєкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції.

На підтвердження протиправності дій позивача територіальне відділення посилається, допускаючи в оскаржуваному рішенні ймовірні припущення, на обєктивні обставини (врахувавши, що позивач є організатором конкурсу, а Лисичанська міська рада є засновником учасника, який набув перемогу у конкурсі на обєкт №1 (КП «Електроавтотранс»), які могли б свідчити про те, що обєкт конкурсу №1 був визначений виконавчим комітетом (шляхом обєднання значної кількості маршрутів) саме з урахуванням можливості залучення до обслуговування маршрутів на цьому обєкті транспортних засобів конкретних перевізників; створення штучних умов для перемоги окремого субєкта господарювання; що посадовими особами позивача міг здійснюватися тиск на власників транспортних засобів, які відмовлялися надавати в оренду автотранспорт іншим учасникам окрім КП «Електроавтотранс»

Однак, оспорюване рішення не містить встановлених фактів, що підтверджували б зазначене.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст.7 Закону України "Про автомобільний транспорт", забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається - на виконавчий орган міської ради відповідного населеного пункту.

Зазначене також відповідає положенням п.4 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 за №1081 (надалі Порядок).

Згідно п. 6. Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування об'єктом конкурсу може бути: маршрут (кілька маршрутів) та/або оборотний рейс (кілька оборотних рейсів) міжміського автобусного сполучення; маршрут (кілька маршрутів) міського або приміського автобусного сполучення; сукупність оборотних рейсів міського або приміського автобусного сполучення за умови, що кількість таких рейсів на об'єкті конкурсу становить не менш як 50 на день; сукупність маршрутів приміського та маршрутів або оборотних рейсів міжміського сполучення.

Відповідно до ч. 2 ст.43 Закону України "Про автомобільний транспорт" об'єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів).

Пунктами 7, 8, вказаного Порядку встановлено, що об'єкт конкурсу визначається організатором, рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом.

Як вже зазначалося вище, рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 02.12.2014 року №397 «Про оголошення конкурсів з перевезення пасажирів на автобусах загального користування» до обєкту №1 були включені 5 маршрутів: №№101; 102-а; 105; 106; 111. Кількість рухомого складу, необхідного для обслуговування зазначених маршрутів складає: №№101-1 одиниця; 102-а - 2 одиниці; 105-1 одиниця; 106-1одиниця; 111- 14 одиниць.

В письмових поясненнях від 20.04.2017 позивач пояснив, що чотирнадцять одиниць транспорту для обслуговування маршруту №111 необхідні через те, що маршрут №111 проходить через центральну частину міста і ним користується найбільша кількість мешканців міста. Маршрути №№101;102-а; 105; 106 проходять через малонаселені частини міста, в яких проживає велика кількість пенсіонерів, та інші категорії населення, які користуються правом на пільговий проїзд міським транспортом.

Оголошення конкурсу окремо на кожний з маршрутів існувала ймовірність того, що конкурс міг не відбутися через відсутність пропозицій з боку перевізників, і, як наслідок, декілька районів міста, залишилися б без транспортного сполучення. Враховуючи те, що здійснення перевезень пасажирів за маршрутами №№ 101; 102-а; 105 та 106 за умовами відсутності компенсацій перевезень пасажирів пільгових категорій є збитковим, тому під час оголошення конкурсу, який відбувся 09.02.2015 року, зазначені обставини, зокрема, враховувалися організатором при визначенні обєктів конкурсу. Обєкт №1 було сформовано таким чином, щоб прибуток від перевезень пасажирів на маршруті №111 компенсував збитки від діяльності на інших маршрутах №№ 101; 102-а; 105 та 106. (т.2, а.с.54-55).

Окремо суд звертає увагу на те, що з наявних в матеріалах справи судових рішень вбачаєтья, що за результатами розгляду позову Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке АТП 10920» поданого до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області про визнання дій останнього з організації та проведення конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування м. Лисичанськ, оголошених в газеті «Новий путь» від 03.12.2014 №46 і проведених 09.02.2015, протиправними та незаконними, визнання рішення відповідача від 02.12.2014 №397 в частині 2 пункту протиправним і скасування його в цій частині, а також визнання рішення конкурсного комітету, прийнятого за результатами конкурсів на право надання послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування м. Лисичанськ від 09.02.2015, оформлені протоколом №1 від 16.02.2015, протиправним та скасувати рішення, Лисичанським міським судом Луганської області було прийнято постанову від 22.06.2015 у справі №415/186/15-а, якою адміністративний позов було залишено без задоволення повністю.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22.06.2015 у справі №415/186/15-а залишено без змін (т.1, а.с.51-58).

Як вбачається зі змісту вказаних рішень, підставою подання відповідного позову були висновки зокрема про те, що Виконавчий комітет Лисичанської міської ради своїми діями ввів в оману перевізників, які мали також бажання прийняти участь у конкурсах, унеможливив для позивача подання для участі в конкурсах необхідних документів, а умови проведення організатором конкурсу порушували вимоги ч.1 ст.15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» оскільки обєкт конкурсу організатором сформовано було за таким принципом, що штучно обмежує конкуренцію на ринку, усуває та спотворює конкуренцію, створює умови монополізації на ринку.

Натомість суди, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регламентували спірні правовідносини сторін, дійшли висновку про те, що Виконавчий комітет Лисичанської міської ради відповідно до ст.19 Конституції України та в силу своїх повноважень, згідно з рішенням № 26 від 03.02.2014 правомірно організував конкурс, визначив умови перевезення, визначив обєкти конкурсу маршрути: № 101, №102-а, № 105, № 106, № 111. При прийнятті вищевказаних рішень Виконавчий комітет Лисичанської міської ради діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, як вбачається зі змісту вказаних судових рішень, ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради «Електроавтотранс» та Приватне підприємство «Люксавто СДК» також приймали участь та були залучені в якості третіх осіб під час розгляду адміністративної справи №415/186/15-а.

Також суд зауважує про те, що відповідач дійшовши висновку про проведення конкурсу на зазначений обєкт з порушенням вимог конкуренційного законодавства, що обумовило спотворення конкуренції на ринку перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які входять до об'єкту №1 конкурсу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, пердбаченим п.3 статті 50, ч.1 статті 15 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антикорупційних дій органів місцевого самоврядування, які призвели до створення конкуренції, зобов'язав позивача скасувати прийняте ним рішення від 17.02.2015 №39 в частині визначення КП Електроавтотранс переможцем конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування щодо обєкту №1, який відбувся 09.02.2015.

Відповідно до пунктів 2 та 6 Порядку №1081 від 03.12.2008 конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу. Згідно пунктів 8 та 40 Порядку саме на конкурсний комітет покладений обов'язок щодо розгляду пропозицій перевізників претендентів та прийняття рішення про переможця конкурсу. Рішення конкурсного комітету обовязкове для виконання організатором. Повноваження виконавчого комітету міської ради, як організатора конкурсу, відповідно до п.51 Порядку полягають у введенні в дію рішення конкурсного комітету про визначення переможця.

В п. 55 Порядку визначені випадки, коли організатор конкурсу має право прийняти рішення про відмову у введенні в дію рішення (або його окремої частини) конкурсного комітету за окремими об'єктами конкурсу, а саме: у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний переможцем конкурсу, недостовірної інформації; у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, недостовірної інформації.

За таких обставин підстав приймати рішення про відмову у введенні в дію рішення конкурсного комітету у позивача були відсутніми.

Наразі, зобовязуючи позивача скасувати рішення конкурсного комітету №39 від 17.02.2015, яким були введені в дію рішення конкурсного комітету, зокрема в частині визначення переможцем конкурсу щодо обєкту №1, відповідне рішення конкурсного комітету та договір, укладений за результатами проведеного конкурсу з переможцем, залишаються дійсними.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, адміністративною колегією не досліджувалося питання щодо дотримання процедури проведення конкурсу, натомість здійснювався аналіз ситуації, яка повязана із підготовкою та проведенням конкурсу (було враховано майже одночасне розірвання перевізниками договорів з позивачем, вилучення громадянами своїх транспортних засобів у попереднього перевізника КП Лисичанське тролейбусне управління та майже одночасна їх передача в оренду чи лізинг іншого перевізника КП Електроавтотранс, яке стало в подальшому переможцем конкурсу).

Суд зауважує про те, що відповідно п.53 Порядку №1081 від 03.12.2008 організатор повинен провести конкурс не пізніше ніж за два місяці до моменту закінчення строку дії договору (дозволу). У такому разі дія договору (дозволу), укладеного (виданого) за результатами конкурсу, починається після закінчення строку дії чинних документів на перевезення.

Матеріали справи свідчать про те, що ряд договорів, укладених з перевізником КП «Лисичанське тролейбусне управління» були достроково розірвані на підставі листа останнього від 17.11.2014 року (маршрут №105 - договір №2 від 04.03.2014 року; маршрут № 101 - договір №1 від 04.03.2014 року; маршрут № 102-а - договір №22 від 13.12.2012 року; маршрут №111 - договори:№6/5 від 17.05.2010 року, №6/4 від 17.05.2010 року, №6/3 від 17.05.2010 року, №6/1 від 17.05.2010 року, №6/2 від 17.05.2010 року, №10 від 04.05.2011 року).

В письмових поясненнях від 05.04.2017 позивач зазначив, що підставою для дострокового розірвання КП Лисичанське тролейбусне управління договорів на перевезення з Виконавчим комітетом було те, що вказане підприємство майже припинило свою господарську діяльність. В подальшому директор підприємства ОСОБА_3 був звільнений 01.12.2015 згідно розпорядження міського голови №239-к (т.2, а.с.40-45).

На маршруті № 106 - перевезення здійснювали три перевізника: договір № 17 від 18.09.2009 року перевізник ОСОБА_4 термін дії 17.09.2014 рік, договір №18 від 18.09.2009 року перевізник ОСОБА_5, термін дії до 19.09.2014 року та договір №3 від 07.05.2014 року перевізник КП ЛМР «Електроавтотранс» термін дії до 06.05.2015 року. Відповідно на час оголошення конкурсу строк дії двох з вказаних договорів сплинув.

Строк дії договорів №5 від 26.09.2014 року, укладений з перевізником ФОП ОСОБА_6; договір №6 від 26.09.2014 року з перевізником ФОП ОСОБА_7; договір № 7 від 26.09.2014 рік - перевізник ФОН ОСОБА_8, зокрема також закінчувався 25.12.2014.

До загальних засад цивільного законодавства, закріплених в ст.3 ЦК України, належить свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

За вказаних обставин суд не може визнати обґрунтованими висновки відповідача щодо допущених позивачем порушень конкурентного законодавства під час проведення конкурсу з огляду на укладення КП ЛМР «Електроавтотранс» для участі в конкурсі договорів найму чи оперативного лізингу з субєктами господарювання, які раніше надавали належний їм автотранспорт на відповідних умовах для використання на вказаних маршрутах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в оспорюваному рішенні сам відповідач вказує на те, що не всі факти вдалося встановити та перевірити.

Так, вимога відділення, направлена КП Лисичанське тролейбусне управління щодо надання інформації відносно подій, повязаних з передачею транспортних засобів до КП ЛМР «Електроавтотранс» була повернута у звязку із закінченням терміну зберігання.

Також відповідач зазначає про незрозумілість обставин щодо вилучення перевізниками своїх транспортних засобів та укладення договорів з КП ЛМР «Електроавтотранс» (оскільки останнє не надало інформації щодо ініціаторів та підстав передачі транспортних засобів у найм чи лізинг; жодної інформації від КП Лисичанське тролейбусне управління також отримано під час розгляду справи не було).

Разом з тим, відповідач дійшов висновків про те, що є підстави вважати про вчинення позивачем порушень конкурентного законодавства, і відповідне рішення від 17.02.2015 за №39 про введення в дію рішень конкурсного комітету, призвело до посилення монопольного становища окремих перевізників у м. Лисичанськ та призвело до спотворення конкуренції.

З огляду на вищевикладене, суд не погоджується з доводами відповідача та вважає, що оспорюване рішення №19-р/к від 21.12.2016 року прийнято адміністративною колегією при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи; в рішенні не доведено обставин, на які посилається відповідач, і які визнано колегією встановленими, а тому рішення №19-р/к від 21.12.2016 року у справі №4 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції " підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача в сумі 1 600 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст.33-34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 підприємство Лисичанської міської ради Електроавтотранс, про визнання недійсним рішення №19-р/к від 21.12.2016, задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №19-р/к від 21.12.2016 року у справі №4 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ".

3. Стягнути з Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 12, ідентифікаційний код 21792749 на користь Виконавчого комітету Лисичанської міської ради Луганської області, вул.ім.М.Грушевського, буд.7, м.Лисичанськ, Луганська область, 93100, ідентифікаційний код 04051951, витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600 грн. 00 коп., про що видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч