ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 925/616/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем Козоріз О.І. позивача не зявився, відповідача не зявився, за зустрічним позовом: позивача не зявився, відповідача - не зявився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД ЛТД, м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Умань, Черкаська область про стягнення 14 468,90 грн. та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Умань, Черкаська область до товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД ЛТД, м. Київ про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 25 квітня по 27 квітня 2017 року.

Заявлено позов про стягнення 14 868,90 грн. боргу за договором поставки №К/1579 від 19.04.2016року. Позов вмотивовано неналежним виконанням зобовязань відповідача щодо оплати вартості придбаного товару.

Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачем було заявлено зустрічний позов про визнання недійсним договору поставки №К/1579 від 19.04.2016року. Ухвалою суду від 30.06.2016 зустрічний позов було прийнято до розгляду спільно із первісним. Зустрічний позов вмотивовано тим, що позивач, за зустрічним позовом, не укладав з відповідачем договору, не приймав товар, вартість якого є предметом первісного позову.

Сторони про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

В позовній заяві позивач вказує на те, що ним та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, 19 квітня 2016 року було укладено договір поставки № К/1579 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. та 1.2. тексту Договору товариство з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД ЛТД зобов'язується передавати у власність фізичною особи підприємця ОСОБА_1 продукцію (надалі - товар), а фізична особа підприємець ОСОБА_1 зобов'язується оплатити товар у встановлений договором строк, в асортименті, кількості та за ціною, погодженою в накладних на поставку товару.

Позивач стверджує, що на виконання вказаного договору поставив фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 продукцію, про що свідчать підписана останнім товарно-транспортна накладна № 0428131 від 28.04.2016 року. Загальна вартість товару по вищезазначеній товарно-транспортній накладній складає 14 868,90 грн. За твердженням позивача, відповідач не здійснив оплати за поставлений товар.

Згідно з п. 4.4. Договору Фізична особа підприємець ОСОБА_1 зобов'язаний здійснювати оплату за товар по кожній окремій накладній шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання Товару.

В ході розгляду справи була призначена судова експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1. Ким виконано підпис в договорі поставки №К/1579, що датований 19 квітня 2016 року, довіреності, що датована 19 квітня 2016 року та товарно - транспортній накладній від 28 квітня 2016 року №0428131 в графі прийняв від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою;

2. Яким способом нанесено відтиск печатки на договорі поставки №К/1579, що датований 19 квітня 2016 року, довіреності, що датована 19 квітня 2016 року та товарно - транспортній накладній від 28 квітня 2016 року №0428131 в графі прийняв від імені ОСОБА_1 Чи є відтиск печатки на договорі поставки №К/1579, що датований 19 квітня 2016 року, довіреності, що датована 19 квітня 2016 року та товарно - транспортній накладній від 28 квітня 2016 року №0428131 в графі прийняв від імені ОСОБА_1 печатки, що належить приватному підприємцеві ОСОБА_1 чи ні.

Після проведення експертизи експертом були надані наступні висновки:

1. Підписи від імені ОСОБА_1 в нижньому правому куті 1-го аркушу та в графі «Покупець: Підписи сторін» 2-го аркушу договору поставки № К/1579 від 19.04.2016, в графі «Покупець: Підписи сторін» довіреності від 19.04.2016 та в графі «Прийняв» товарно-транспортної накладної № 0428131 від 28.04.2016 виконані не ОСОБА_1.

2. Відтиски печатки ФОП Мовчан Роман Вікторович на

договорі поставки № К/1579 що датований 19 квітня 2016 року, довіреності, що датована 19 квітня 2016 року та товарно-транспортній накладній від 28 квітня 2016 року № 0428131 в графі «Прийняв» від імені ОСОБА_1 нанесені рельєфним кліше.

3. Відтиски печатки на договорі поставки № К/1579 що датований 19 квітня 2016 року, довіреності, що датована 19 квітня 2016 року та товарно-транспортній накладній від 28 квітня 2016 року № 0428131 в графі «Прийняв» нанесені не печаткою ФОП «Мовчан Роман Вікторович» зразки якої надані на експертизу.

4. Підписи від імені ОСОБА_1 в нижньому правому куті 1-го аркушу та в графі «Покупець: Підписи сторін» 2-го аркушу договору поставки № К/1579 від 19.04.2016; в графі «Прийняв» товарно-транспортної накладної № 0428131 від 28.04.2016 та в графі «Покупець: Підписи сторін» довіреності від 19.04.2016 виконані рукописним способом без будь якої попередньої підготовки та технічних засобів.

Ст.ст. 173, 174, 179,181, 193 ГК України, ст.ст. 202, 207, 525, 526, 530, 610, 639 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарське-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути, на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

За приписами Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення).

Ст..ст. 202, 203, 204, 215 ЦК України містять наступні приписи. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст.241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Виходячи із фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Спірний договір поставки № К/1579 від 19.04.2016 від імені від імені ОСОБА_1 підписано не ОСОБА_1, а іншою не встановленою особою. Товарна накладна , на яку посилається у позові позивач не підписана відповідачем. Інших доказів, що підтверджують укладення та виконання договору № К/1579 від 19.04.2016 позивач суду не подав.

Таким чином названі позивачем в обґрунтування позовних вимог договір та товарна накладна не породжують для відповідача жодних обовязків, тому у первісному позові слід відмовити.

Що стосується вимог за зустрічним позовом, то суд виходить з наступного.

Позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним договір поставки № К/1579 від 19.04.2016 з посиланням на ст.. 203 ЦК України.

В той же час судом встановлено, що спірний договір не підписувався позивачем за зустрічним позовом. Тобто такий договір в силу приписів названого вище законодавства є не укладеним, а тому не може визнаватись недійсним, з підстав, названих у зустрічному позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог за зустрічним позовом , тому у його задоволені слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволені первісного позову відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.05.2017.

СУДДЯ К.І. Довгань