РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017Справа №910/5272/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогруп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К»

про стягнення 39 163,87 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Лахтарін І.А. - по дов. № б/н від 11.01.2017

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогруп» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К» 39 163,87 грн., з яких: 33 899,74 грн. основного боргу, 4 411,08 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 853,05 грн. - 3 % річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № П-16 від 22.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5272/17 та призначено справу до розгляду на 18.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5272/17 від 18.04.2017, у зв'язку з нез'явленням представника відповідача в засідання суду та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.04.2017, розгляд справи відкладено на 16.05.2017.

Позивачем в судовому засіданні 16.05.2017 подано на виконання вимог суду документи для залучення до матеріалів справи.

Позивач в судовому засіданні 16.05.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 16.05.2017 не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, вимоги ухвали господарського суду про порушення провадження у справі від 03.04.2017 та ухвали від 18.04.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення (номери відправлень 104 та 720) на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03146, м. Київ. вул. Якуба Коласа, 15, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 03.04.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвали суду від 03.04.2017 та від 18.04.2017, надіслані за вказаною вище адресою, отримав 05.04.2017 та 20.04.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень № 104 та № 720.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки наявних в матеріалах справи документів достатньо для розгляду справи, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 16.05.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торг-К» (далі - відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогруп» (далі - позивач, постачальник) було укладено договір поставки № П-16 від 22.08.2014 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах DDP (згідно з правилами ІНКОТЕМС в редакції 2010 року) за адресами згідно з додатком № 2 до даного договору продукцію торгівельних марок Frosch, Emsal, Roraz, Tuba, Beckmam, Silver, Mament, Salton, Eovester, Breesal, надалі - товар, згідно із замовленням покупця та товаро-супровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.2. договору покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації (додаток № 1), затвердженої сторонами, в якій наведено перелік товарів, що поставляються за цим договором, та їх ціни. Специфікація складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник зобов'язується поставити товар на склади магазинів покупця за адресами та згідно графіка, встановленого у додатку № 2 до договору.

Відповідно до п. 6.8. договору товар вважається зданим постачальником і прийнятий покупцем з моменту підписання повноважними представниками сторін накладних.

Факт поставки товару на загальну суму 65 990,09 грн. підтверджується наступними видатковими накладними № ПГ-0039338 від 17.09.2014 на суму 2 795,33 грн., № ПГ-0039667 від 26.09.2014 на суму 2 583,78 грн., № ПГ-0039785 від 01.10.2014 на суму 5 789,90 грн., № ПГ-0039928 від 03.10.2014 на суму 1 264,85 грн., № ПГ-0040109 від 08.10.2014 на суму 2 262,35 грн., № ПГ-0040411 від 15.10.2014 на суму 10 145,40 грн., № ПГ-0040512 від 17.10.2014 на суму 456,72 грн., № ПГ-0040629 від 22.10.2014 на суму 624,54 грн., № ПГ-0040781 від 24.10.2014 на суму 250,68 грн., № ПГ-0040879 від 29.10.2014 на суму 645,60 грн., № ПГ-0041011 від 31.10.2014 на суму 350,50 грн., № ПГ-0041694 від 19.11.2014 на суму 2 165,21 грн., № ПГ-0042251 від 03.12.2014 на суму 4 225,87 грн., № ПГ-0042575 від 10.12.2014 на суму 582,53 грн., № ПГ-0042703 від 12.12.2014 на суму 1 136,45 грн., № ПГ-0002271 від 17.04.2015 на суму 3 268,60 грн., № ПГ-0002308 від 21.04.2015 на суму 4 418,46 грн., № ПГ-0002339 від 22.04.2015 на суму 4 300,50 грн., № ПГ-0002430 від 24.04.2015 на суму 9 812,28 грн., № ПГ-0002460 від 28.04.2015 на суму 4 789,02 грн., № ПГ-0002486 від 29.04.2015 на суму 2 174,64 грн., № ПГ-0002914 від 20.05.2015 на суму 973,44 грн., № ПГ-0003009 від 26.05.2015 на суму 973,44 грн.

Товар було поставлено відповідно до заявок відповідача, з дотриманням умов про кількість, якість, асортимент, строки згідно умов договору та специфікації до нього, що була підписана сторонами в якості додатку № 1 до договору одночасно з підписанням основного тексту договору. Поставка товару здійснювалась за адресами, встановленими згідно додатку № 2 до договору.

При цьому, відповідачем було здійснено повернення товару на суму 1 905,20 грн., що підтверджується накладними на повернення № РНк-142132 від 04.02.2015 на суму 132,77 грн., № РНк-144243 від 24.04.2015 на суму 900,27 грн. та № РНк-170478 від 27.04.2016 на суму 872,16 грн.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата за товар здійснюється протягом 60 календарних днів від дати поставки.

Крім того, 01.02.2015 між відповідачем (новий боржник), позивачем (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий центр Континент» (первісний боржник) укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 18 416,08 грн., який виник перед кредитором за договором № П-5 від 01.01.2013, укладений між кредитором та первісним боржником (надалі іменується - основний договір). Новий боржник приймає на себе зобов'язання сплатити кредитору суму боргу на умовах, передбачених основним договором та даним договором, а первісний боржник зобов'язується в порядку, в строк та на умовах, передбачених даним договором, відшкодувати понесені новим боржником витрати по сплаті його боргу перед кредитором.

З урахуванням вказаної суми переведеного боргу загальна сума коштів, що відповідач повинен був сплатити на користь позивача складає 82 500,97 грн.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 33 899,74 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 33 899,74 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті отриманого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 4 411,08 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 853,05 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За результатами здійснення судом власного перерахунку збитки від зміни індексу інфляції складають 3 123,46 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 853,05 грн. - 3% річних обґрунтовані і підлягають задоволенню (за обґрунтованими розрахунками).

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушення норм чинного законодавства України та застосовано невірні розміри ставок індексу інфляції.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовних вимог, заявлених позивачем, не спростував, заперечень проти позову не надав.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогруп» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К» (03146, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогруп» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А, ) 33 899 (тридцять три тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 74 коп. основного боргу, 3 123 (три тисячі сто двадцять три) грн. 46 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 853 (вісімсот п'ятдесят три) грн. 05 коп. - 3% річних, 1 547 (одна тисяча п'ятсот сорок сім) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.05.2017.

СуддяВ.В.Сівакова