У Х В А Л А

10.05.2017Справа № 910/22492/15

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" м. Києва

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Софт Солюшен" м. Києва

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від скаржника не з'явився,

від органу Державної виконавчої служби Гречух О.Я.,

від заінтересованої особи не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

у січні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит" звернулося в суд з указаною скаргою.

Скаржник зазначав, що 1 грудня 2016 р. відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову ВП № 52640763 про повернення йому наказу господарського суду м. Києва № 910/22492/15 від 7 грудня 2015 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закону) у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Посилаючись на те, що державним виконавцем всупереч вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закону) не вчинено всіх виконавчих дій по виконанню цього наказу, зокрема, не перевірено наявність майна за місцезнаходженням боржника, не направлено запитів про наявність у боржника земельних ділянок, транспортних засобів, цінних паперів тощо, скаржник просив визнати дії органу Державної виконавчої служби з цього приводу неправомірними, скасувати вищезазначену постанову та зобов'язати останнього відновити виконавче провадження.

Крім того, також просив зобов'язати заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Давидовича Р.О. вжити заходів з примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 50052566.

Скаржник у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Орган Державної виконавчої служби письмових пояснень на скаргу не надав, його представник у судовому засіданні проти скарги заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Заінтересована особа письмових пояснень на скаргу не надала, її представник у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути скаргу відповідно до вимог ч. 2 ст. 1212 ГПК України у відсутності представників скаржника та заінтересованої особи за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника органу Державної виконавчої служби, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходилося виконавче провадження ВП № 52640763 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 910/22492/15 від 7 грудня 2015 р.

1 грудня 2016 р. державним виконавцем цього відділу було винесено постанову ВП № 52640763 про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення і здійснені ним заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При цьому, з матеріалів справи та оскаржуваної постанови не вбачається, що державним виконавцем були вжиті всі передбачені Законом заходи для розшуку майна боржника.

З поданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець не перевірив наявність у боржника майна за його місцезнаходженням, грошових коштів та майна, належних боржнику від інших осіб, у т.ч. на підставі судових рішень, виконавчих написів нотаріусів тощо (за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), а також виявлення наявних корпоративних прав боржника.

За таких обставин, коли державним виконавцем не в повному обсязі здійснено розшук майна боржника, його дії з винесення постанови про повернення виконавчого документа слід визнати неправомірними, постанову - незаконною.

Права скаржника, пов'язані з відновленням виконавчого провадження, підлягають реалізації з дотриманням вимог ст. 41 Закону після пред'явлення ним повернутого йому виконавчого документа.

Доказів бездіяльності державного виконавця в цій частині не надано, тому скарга з цього приводу задоволенню не підлягає.

Вимоги скарги про зобов'язання заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Давидовича Р.О. вжити заходів з примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 50052566 не стосується виконання рішення суду у даній справі, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" м. Києва на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52640763 від 1 грудня 2016 р. неправомірними.

Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 52640763 від 1 грудня 2016 р. незаконною.

У скарзі в іншій частині слід відмовити.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар