ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 908/2905/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Плюшка І.А.,

Картере В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року у справі № 908/2905/16 господарського суду Запорізької області за позовом Велбей Холдінгс Лімітед (Velbay Holdings Limited), ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг", ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", третя особа: Фонд державного майна України, про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників товариства,

за участю представників:

Позивача 1: Ващенко В.О., ордер КВ № 283728 від 31.07.2015 року,

Позивача 2: не з'явився,

Позивача 3: не з'явився,

Позивача 4: не з'явився,

Відповідача: Василенко О.В., ордер ЗП № 007091 від 22.05.2017 року,

Третьої особи: Шевчук О.М., дов. № 7 від 12.01.2017 року.

В с т а н о в и в :

Велбей Холдінгс Лімітед (Velbay Holdings Limited) (далі - Компанія, Позивач 1), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, Позивач 2), Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" (далі - ТОВ "Запоріжалюмінторг", Позивач 3), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, Позивач 4) звернулись до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (далі - ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", Відповідач) про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", оформлених протоколом № 22 від 23.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.11.2016 року, зокрема, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Фонд державного майна України (далі - ФДМУ, Третя особа) та зупинено провадження у справі у зв'язку із зверненням господарського суду Запорізької області із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави - Республіки Кіпр.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.11.2016 року в частині зупинення провадження у справі скасовано, а справу направлено на розгляд до суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі, ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та приписи міжнародного права, зокрема, ст.ст. 79, 125, 126 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року (далі - Конвенція), просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року, а ухвалу місцевого господарського суду від 03.11.2016 року у даній справі залишити без змін.

Представник Велбей Холдінгс Лімітед, у своєму письмовому відзиві, посилаючись на безпідставність доводів та вимог ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", викладених у касаційній скарзі, просив залишити постанову суду апеляційної інстанції від 14.12.2016 року у даній справі без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, перелік підстав, встановлений статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, для зупинення провадження у справі, є вичерпним.

Водночас, процесуальним законодавством визначено, що про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка, згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, повинна містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Як видно з матеріалів справи, приймаючи ухвалу про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що Велбей Холдінгс Лімітед створено та зареєстровано у Республіці Кіпр, а тому потребує належного повідомлення про дату та час судового засідання, у зв'язку з чим, необхідно звернутись до Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів, зупинивши провадження у даній справі.

Разом з тим, статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, частиною 1 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Тобто, вказаною нормою процесуального Закону встановлено право, а не обов'язок господарського суду, у разі необхідності, з урахуванням конкретних обставин справи, звернутись до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з відповідним судовим дорученням.

При цьому, порядок передачі судових та позасудових документів регулюється вищезгаданою Конвенцією щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі таких документів за кордоном.

Так, згідно ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ подаються в двох примірниках.

Водночас, статтею 5 Конвенції передбачено, зокрема, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є сумісним із законами запитуваної Держави.

Разом з тим, статтею 10 Конвенції передбачено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Конвенції у мережі Інтернет нотою, датованою 05.01.1984 року, уряд Кіпру заявив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених статтею 10 Конвенції.

У зв'язку з цим, місцевий господарський суд не був обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном з переліку способів, визначених Конвенцією, а тому, дійшов помилкового висновку про доцільність звернення саме до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про надання правової допомоги для вручення Велбей Холдінгс Лімітед судових документів.

З огляду на такі обставини справи, суд апеляційної інстанції, з посиланням на ст.ст. 28, 64, 79, 87, 98, 106, 125 Господарського процесуального кодексу України, і на те, що на території України у Велбей Холдінгс Лімітед є повноважний представник, якому було надано довіреність з відповідними повноваженнями на представництво інтересів цієї Компанії, а також на здійснення дій, у тому числі - для листування на території України, надіслання та отримання кореспонденції Компанії, із зазначенням для цього відповідної адреси, дійшов висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для зупинення провадження у справі для повідомлення Позивача про дату та час судового засідання через звернення до Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр із судовим дорученням, у зв'язку з чим, скасувавши ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі, передав справу на розгляд до суду першої інстанції.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з дотриманням процесуальних норм.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу і на наступне.

Статтею 15 Конвенції визначено, що судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві та це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Тобто, згадана норма Конвенції застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі, про наявність справи, яка розглядається судом, для надання особі можливості вжиття заходів захисту, а саме: належного ознайомлення зі справою та вимогами інших сторін, підготовки власної позиції, доказів, доводів, міркувань тощо. Положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки відповідача.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, усі відповідачі є резидентами України, на яких не поширюються положення ст. 15 Конвенції, в той час, як єдиним іноземним учасником у даній справі є саме Позивач 1 - Велбей Холдінгс Лімітед, якому достеменно відомо про перебування даної справи в господарському суді Запорізької області та який не позбавлений можливості подати всі необхідні докази, обґрунтування тощо при зверненні до суду з відповідною позовною заявою.

У зв'язку з цим, повідомлення Велбей Холдінгс Лімітед, як Позивача 1 у даній справі, про рух справи шляхом повідомлення цієї Компанії через компетентний орган Республіки Кіпр за судовим дорученням про надання правової допомоги є таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні судом першої інстанції норм міжнародного та процесуального права України.

Водночас, згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин, враховуючи можливість застосування в даному випадку статті 10 Конвенції та направлення судових рішень поштою, що не було враховано місцевим господарським судом, висновки останнього про зупинення провадження у даній справі через звернення суду до компетентного органу Республіки Кіпр із судовим дорученням про надання правової допомоги для вручення Позивачу 1 - Велбей Холдінгс Лімітед судових документів, є безпідставними.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, про часткове скасування ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі, а тому, підстав для зміни чи скасування постанови апеляційного господарського суду у даній справі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року у справі № 908/2905/16 - без змін.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Плюшко І.А.

Картере В.І.