ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р.Справа № 916/101/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

секретар судового засідання Маленкова О.П.

за участю представників сторін:

від позивача - Кокарєв А.В. за довіреністю б/н від 21.12.2015;

від відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 422 від 22.02.16

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Одеської області від 12.04.2016р.

по справі №916/101/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС",

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

про стягнення 1.500.000 грн.

ВСТАНОВИВ:

14.01.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у відповідності до якого просило суд стягнути з останньої заборгованість в сумі 1 500 000, 00 грн., яка виникла на підставі Договору купівлі-продажу №1112/1 від 01.11.2012 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12 квітня 2016 року винесеним у складі головуючого судді Власової С.Г., суддів Бездоля Ю.С., Петренко Н.Д. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" задоволено, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" борг у сумі 1 500 000 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 22 500 (двадцять дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач порушив норми чинного законодавства та умови договору.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд у повному обсязі не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. по справі №916/101/16 призначено економічну експертизу бухгалтерського та податкового обліку та на підставі ст.79 ГПК України, зупинене провадження у справі до одержання результатів судової експертизи. Проведення експертизи судом доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

20 липня 2016 року на адресу Одеського апеляційного господарського суду надійшов супровідний лист із клопотанням від судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, у додатку, а також супровідний лист із рахунком на оплату експертизи, у додатку.

Так, 02.08.2016р. апеляційний суд листом тимчасово витребував справу №916/101/16 для розгляду у судовому засіданні клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, що призначена по справі, повідомивши судового експерта, що через повільний процес відправки та отримання матеріалів справи №916/101/16, призначення та виконання вимог клопотання експерта через судове засідання.

Після отримання матеріалів справи №916/101/16 ухвалою апеляційного суду від 23.08.2016р. поновлено провадження по справі із призначенням до розгляду клопотання судового експерта у судовому засіданні.

На виконання ухвали суду від 23.08.2016р. відповідачем надано клопотання (супровідний лист) із копією платіжного доручення про оплату судової експертизи. Проте, ніяких інших документів на виконання ухвали суду від 23.08.2016р. від сторін не надійшло. У зв'язку з чим розгляд клопотання судового експерта відкладався.

Разом з тим, 07.09.2016р. до апеляційного суду надійшло ще одне клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи.

Так, 04 жовтня 2016 року представник позивача у судовому засіданні надав до суду додаткові документи, необхідні для проведення судової експертизи.

Також сторони не заперечували проти строку виконання судової експертизи більше трьох місяців та початку її виконання не раніше жовтня 2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016р. клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи задоволено та зупинено провадження у справі №916/101/16 для подальшого проведення призначеної ухвалою суду від 21.06.2016р. судової експертизи.

У квітні 2017 року на адресу Одеського апеляційного господарського суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла справа №916/101/16 із повідомленням судового експерта №3226/3227 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи за матеріалами господарської справи №916/101/16 від 23.01.2017р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2017 року було поновлено провадження по справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 23 травня 2017 о 12 год. 30 хв.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено вище, 01.11.2012р. між сторонами спору укладено Договір купівлі-продажу №1112/1, на підставі п. 1.1. якого Продавець зобов'язався продати, а Покупець прийняти й оплатити кукурудзу урожаю 2011-2012р.

Статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Відповідно до умов п. 3.2 Договору Продавець передає Товар Покупцю до 30.11.2012р. Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання накладних на передачу Товару, а згідно з п. 4.1. Договору Продавець виставляє рахунок-фактуру на Товар, відповідно до якого Покупець робить оплату. Оплата проводиться в термін до 31.12.2012р. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Судом встановлено, що 01.11.2012р. на підставі довіреності №12/11/01 від 01.11.2012р., що видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на отримання від ТОВ „Колос" кукурудзи за Договором купівлі-продажу №1112/1 від 01.11.2012р. (а.с. 89), Позивачем було передано Відповідачу кукурудзу у кількості 1 000 т на загальну суму 1 500 000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується Видатковою накладною №РН-0000107.(а.с.9), яка складена в Одеській обл., Біляївського р-ну, с. Градениці, підписана обома сторонами та скріплена їх печатками. Право власності на кукурудзу у кількості 1000 т , відповідно до умов п. 3.2 Договору , перейшло до Покупця 01.11.2012р. з моменту підписання видаткової накладною №РН-0000107 на передачу Товару.

У відповідності до ст. 691 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до умов Договору, Позивачем виставлено Відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000107 від 01.11.2012р. на суму 1 500 000,00 грн. з ПДВ як то передбачено п. 3.1., 4.1. Договору купівлі-продажу №1112/1 від 01.11.2012р.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, оплата за Договором Відповідачем здійснена не була, таким чином суд дійшов висновку ,що зобов'язання за Договором виконані лише Позивачем, який передав Відповідачу товар на суму 1 500 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно положень ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо безтоварності господарської операції в ході розгляду справи Відповідачем не надано.

Твердження скаржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо неодержання рахунку-фактури №СФ-0000107 від 01.11.2012р. та відсутність у матеріалах справи доказів його надіслання Відповідачу, є безпідставними та не приймаються судом до уваги з огляду на те, що умовами Договору купівлі-продажу №1112/1 від 01.11.2012р. сторони не погодили надсилання Покупцю рахунку-фактури, а п. 4.1. Договору передбачили, лише виставлення Продавцем рахунку-фактури на Товар, відповідно до якого Покупець робить оплату.

Посилання Відповідача на суперечливість відомостей вказаних у Податковій декларації з податку на додану вартість, яка надана Позивачем до справи, не є належними та допустимими доказами невиконання зобов'язань Продавця передати товар Відповідачу оскільки вказана декларація подана у скороченому вигляді та у Додатку №3 до неї відображується загальна сума постачання сільськогосподарських товарів, які підлягають оподаткуванню на загальну суму 2 812 899,00 грн., в т.ч. щодо поставки товару ФОП ОСОБА_3 на суму з ПДВ 1 500 000,00 грн. згідно до реєстру виданих та отриманих податкових накладних. Крім того матеріали позапланової документальної перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУМ в Одеській області щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 27.10.2014 р. можуть свідчити лише про неналежне виконання Сторонами своїх податкових зобов'язань, а не підтверджують невиконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу №1112/1 від 01.11.2012р.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" та вважає, що доводи, заперечення і вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

Апелянт ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надала, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 12.04.2017 року у справі № 916/101/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 12 квітня 2016 року по справі № 916/101/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош