ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р.Справа № 922/874/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 12070,34 грн.
за участю представників сторі:

позивача - Петриченко І.О. (довіреність № 007Др-38-1216 від 30.12.2016 р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність № 944 від 10.04.2014 р.).

третьої особи - Зубрич Д.О. (довіреність №007Др-48-1246 від 29.12.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 9651,46 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 11415RI205GP016 від 01.01.2016 р., 1552,14 грн. пені, 210,43 грн. 3% річних, 656,30 грн. інфляційних.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором щодо своєчасної та повної сплати існуючої заборгованості за поставлений позивачем природний газ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2017 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2017 р.

В процесі розгляду справи судом до її участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», м. Харків (далі за текстом - третя особа).

В судовому засіданні 18.04.2017 р. задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 10757 від 31.03.2017 р.) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що представники ПАТ «Харківміськгаз» незаконно провели перевірку облікового приладу газу в приміщенні за адресою АДРЕСА_2, та як наслідок, в подальшому було безпідставно встановлено факт непридатності зазначеного приладу обліку та здійснено технічний розрахунок об'єму спожитого природного газу за період з 01.04.2016 р. 07:00 по 19.04.2016 р. 10:00. Крім того, відповідач також наполягає на безпідставності вимог позивача про стягнення заборгованості за газ, нібито спожитий в квітні 2016 р, оскільки згідно з умовами укладеного між сторонами договору відповідач в квітні 2016 р. не замовляв будь-яких обсягів газу.

Третя особа надала суду письмові пояснення (вх. № 12642 від 14.04.2017 р.) в яких надав пояснення щодо порядку нарахування відповідачу об'ємів спожитого газу в квітні 2016 р.

На судове засідання 03.04.2017 р. прибули представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Представник третьої особи підтримує позицію позивача у даній справі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 11415RI205GP016 від 01.01.2016 р. (далі за текстом - договір; а.с. 11-14), за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.9.2., 2.9.3. Договору послуги з постачання природного газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу.

Згідно з п. 2.9.2.-2.9.5. Договору на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ (ПАТ «Харківміськгаз») Постачальник (ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ») протягом трьох робочих днів готує два примірника акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду для вирішення спору з приводу обсягів спожитого природного газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання - передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно з п. 4.2.2 разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Згідно з п. 4.2.3 остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктами 3.1-3.2, 3.6 договору передбачено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Ціна газу становить 6896,70 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1379,34 грн., всього з ПДВ 8276,04 грн.

Згідно з п. 4.1 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

За змістом п. 4.3 договору, датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

У відповідності до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов Договору надав Відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості:

- січень 2016 р.- 0,247 тис. м. куб. на загальну суму 2 044,18 грн.;

- лютий 2016 р. - 0,08 тис. м. куб. на загальну суму 662,09 грн.;

- березень 2016 р. - 0,067 тис. м. куб на загальну суму 554,50 грн.;

- квітень 2016 року - 1,218 тис. м. куб. на загальну суму 10 080,22 грн.

На виконання умов Договору Позивачем надавалися Відповідачу вказані вище акти приймання-передачі природного газу. Підписані оригінали актів приймання-передачі газу за січень 2016 р., лютий 2016 р. та березень 2016 р. були повернути Позивачу. Що стосується акту приймання передачі природного газу за квітень 2016 року, то всупереч вимогам умов договору Відповідачем не було повернено підписаний оригінал акту приймання-передачі газу за квітень 2016 р. Разом з тим, позивачем не було отримано від відповідача мотивовану відмову від підписання наданого акту приймання-передачі природного газу.

Підтвердженням отримання Позивачем природного газу у квітні місяці 2016 року є - підписаний між Оператором ГРМ (третьою особою) та Відповідачем реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за квітень 2016 року (а.с. 18-20).

Як свідчать матеріали справи, даний обсяг газу третьою особою визначено на підставі наступного.

Як свідчать матеріали справи, з метою транспортування природного газу газотранспортними мережами, який позивач зобов'язався постачати відповідачу згідно з умовами договору № 11415RI205GP016 від 01.01.2016 р. та з метою безпосереднього отримання газу відповідачем, останній звернувся до третьої особи - ПАТ «Харківміськгаз» з заявою - приєднання № 09425RI205AP016 (далі заява-приєднання) до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 (далі - Договір).

Відповідно п. 5.4. Типового договору розподілу природного газу порядок визначення об'єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об'ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог Договору.

Згідно пп. 4 п. 7.4. Договору споживач (відповідач) зобов'язався забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об'єкти представникам Оператора ГРМ (третьої особи) за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов'язків ... зокрема: для перевірки, локалізації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу.

27.01.2014 р. між третьою особою та відповідачем була укладена Технічна угода про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами.

Згідно з абз. З п. 3.3.2. вказаної Технічної угоди відповідальність за належний та технічний (справний) стан комерційних вузлів обліку газу, за своєчасну повірку ЗВТ, а також за цілісність встановлених пломб несуть власники цих комерційних вузлів обліку газу згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.3.6. Технічної угоди та п. 5.10. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.12.2006 р. № 618 сторони договору мають право контролювати правильність експлуатації ЗВТ у будь-який час.

14.04.2016 р. представниками ПАТ «Харківміськгаз» було проведено планову перевірку правильності експлуатації відповідачем ЗВТ. При огляді лічильнику газу було виявлено, що пломба держповерітеля не чітка, погано читається, про що було складено акт № 38381/16 та акт про порушення № 105/16. Лічильник газу було упаковано в пакет та опломбовано. Відповідача було зобов'язано надати доступ до газового обладнання для зняття вузла обліку на позачергову держповірку.

19.04.2016 р. представники ПАТ «Харківміськгаз» здійснили виїзд на адресу Відповідача для розпломбування та демонтажу лічильника газу на позачергову перевірку про що складено Акт № 38535/16 від 19.04.2016 р. та акт про порушення № 113/16 від 19.04.2016 року. Протоколом № 28/16 від 19.04.2016 року було зафіксовано факт направлення ЗВТ на позачергову повірку.

Відповідно до Довідки ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» засіб вимірювальної техніки був визнаний непридатним.

Листом від 26.04.2016 рок № 95/18 Відповідач був повідомлений про дату та час проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення .

За результатами розгляду комісією ПАТ «Харківміськгаз» з розгляду актів про порушення (протокол № 31 від 28.04.2016 р.) було встановлено, що відповідно до п. 4.1. глави 4 Розділу XI Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» відповідачу необхідно виконати перерахунок об'єму природного газу за номінальної потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання за період з 01.04.2016 р. по 19.04.2016 р. що згідно з технічним розрахунком склало 1 218 м3 газу.

На підставі зазначеного, третя особа надала позивачу реєстр обсягів розподіленого газу щодо обсягу спожитого відповідачем в квітні 2016 року природного газу, який, як вже було зазначено вище, склав 1218 м3.

Як вже було зазначено вище, надісланий позивачем на адресу відповідача акт приймання-передачі газу за квітень 2016 р. відповідач не підписав, мотивованих заперечень з приводу його не підписання не надав, висновку комісії ПАТ «Харківміськгаз» з розгляду актів про порушення, викладених в протоколі № 31 від 28.04.2016 р. щодо перерахування обсягів спожитого природного газу технічним розрахунком відповідач в передбаченому законом порядку також не оскаржував.

Таким чином, зазначений позивачем в акті приймання-передачі газу за квітень 2016 р. обсяг спожитого відповідачем природного газу в розумінні п. 2.9.4.-2.9.5. вважається узгодженим.

За таких обставин, суд констатує факт належного виконання позивачем умов договору № 11415RI205GP016 від 01.01.2016 р. з надання відповідачу послуги з постачання природного газу в січні - квітні 2016 р. Однак, відповідач розрахунки за надані йому послуги в повному обсязі не здійснював, чим порушував істотні умови Договору.

В зв'язку з неповною оплатою відповідачем вартості спожитого природного газу, зокрема в квітні 2016 р., останній має перед позивачем заборгованість за договором в сумі 9 651,46 грн.

Крім того, в зв'язку з прострочення відповідачем виконання своїх зобов'язань з оплати спожитого природного газу в січні - квітні 2016 р., позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства нараховано до стягнення з відповідача 656,30 грн. інфляційних втрат, 210,43 грн. 3% річних та 1552,14 грн. пені за загальний період прострочення з 11.05.2016 р. по 31.01.2017 р.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожитий природний газ за договором в сумі 9651,46 грн. підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростований.

Посилання відповідача на те, що згідно з умовами договору він не замовляв природного газу на квітні 2016 р. суд вважає безпідставними, оскільки по-перше, як вже було зазначено вище, належний відповідача газовий лічильник на повірку представниками третьої особи був знятий 19.04.2016 р. та при цьому відповідач був фактично відключений від газопостачання, і відповідач не надав суду жодного доказу того, що фактично він не споживав природного газу до 19.04.2016 р., по-друге, умовами договору передбачено можливість постачання природного газу позивачем відповідачу понад встановлений сторонами в договорі обсяг.

Крім того, відповідач не надав позивачу мотивованих заперечень з приводу не підписання акту за квітень 2016 р., в зв'язку з чим, даний акт з зазначеними в ньому обсягами природного газу вважається погодженим на підставі даних оператора ГРМ.

Крім того, відповідач не надав суду жодного доказу оскарження висновку комісії ПАТ «Харківміськгаз» з розгляду актів про порушення, викладених в протоколі № 31 від 28.04.2016 р. щодо перерахування обсягів спожитого природного газу технічним розрахунком.

Таким чином, дії позивача щодо нарахування відповідачу обсягів спожитого газу за квітень 2016 р. за даними оператора ГРМ є правомірними та такими, що відповідають умовами укладеного між сторонами договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9651,46 грн. заборгованості за спожитий природний газ.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що в п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України" № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних, суд приходить до висновку про те, що його здійснено з певними арифметичними помилками. Однак, враховуючи те, що згідно з вимогами ст. 83 ГПК України суд при прийнятті рішення позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони, і такого клопотання до суду не надходило, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 656,30 грн. 3% річних та 210,43 грн. за загальний період прострочення оплати з 11.05.2016 р. по 31.01.2017 р.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами договору (п. 6.2.1) передбачено відповідальність відповідача за прострочення своїх зобов'язань з оплати спожитого природного газу у вигляді сплати пені, вимоги позивача про її стягнення суд визнає правомірними.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку про те, що його також здійснено з певними арифметичними помилками. Однак, враховуючи те, що згідно з вимогами ст. 83 ГПК України суд при прийнятті рішення позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони, і такого клопотання до суду не надходило, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1552,14 грн. пені за загальний період прострочення оплати з 11.05.2016 р. по 31.01.2017 р.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст. cт. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: 61024, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (адреса: 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59; ) 9651,46 грн. основного боргу, 1552,14 грн. пені, 210,43 грн. 3% річних, 656,30 грн. інфляційних, 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2017 р.

Суддя О.І. Байбак