Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" травня 2017 р. Справа № 906/1606/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Давидюка В.К., розглянувши скаргу на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до: Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго"

про стягнення 60923754,49 грн.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився

від боржника: ОСОБА_1 - дов. №4649/16 від 26.12.2016;

від ВДВС: ОСОБА_2 - дов.№1097/20.3-03 від 29.12.2016;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 позов задоволено частково; стягнуто Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 23388594,07 грн. - основного боргу; 3777949,90 грн. - 3% річних, 14469451,42 грн. - інфляційних; 3415074,20 грн. - пені, 73080,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. Також суд припинив провадження у справі в частині стягнення 11240704,00 грн основного боргу та відмовив в задоволенні позову в частині стягнення 184828,00 грн основного боргу та 1032078,71 грн інфляційних.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 рішення суду першої інстанції №906/1606/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

На примусове виконання рішення видано наказ від 30.04.2015 (а.с. 227 у т.1).

Постановою від 11.06.2015 Вищий господарський суд України касаційну скаргу ПАТ "НАК Нафтогаз України залишив без задоволення; змінив пункт четвертий рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції: "Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 184828,00 грн основного боргу, 1032078,71 грн інфляційних та 3415074,19 грн пені."

06.04.2017 від КП "Житомиртеплокомуненерго" надійшла скарга на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, в якій скаржник зазначає, що підприємство отримало постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 21.03.2017 в межах виконавчого провадження №47870923. Проте, станом на момент отримання вказаної постанови відповідачем в повному обсязі в добровільному порядку погашено основний борг у сумі 23388594,07 грн відповідно до платіжних доручень, копії яких додаються. Так як відділом примусового виконання рішень ДВС України заходи примусового виконання рішення не проводилися, за таких обставин, на думку скаржника, відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, а тому дана постанова від 21.03.2017 є незаконною, протиправною та підлягає скасуванню.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу на дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору підтримала, так як КП "Житомиртеплокомуненерго" сплатило частину заборгованості до відкриття виконавчого провадження, про що повідомлявся Департамент ДВС, на підтвердження чого надала копію листа № 3620 від 10.07.2017 про часткову сплату боргу з доказами надсилання відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. При цьому, боржник самостійно погасив суму основного боргу, а заходи примусового стягнення держаним виконавцем не були проведені.

Представник ВДВС в засіданні суду зазначила, що в платіжних документах в графі "призначення платежу" міститься посилання на договір, який укладений між сторонами, а тому неможливо визначити, що оплата здійснювалася саме на виконання рішення суду у справі 906/1606/14. Законодавством визначено, що сторони зобов'язані письмово повідомляти державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. А виконавчий збір стягується незалежно від вчинення примусових заходів виконання рішення.

Представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не з'явився, просив здійснювати розгляд справи без участі стягувача (клопотання від 21.04.2017) (а.с.49 у т.2).

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника боржника та представника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, господарський суд вважає за необхідне скаргу задовільнити частково.

У силу ч.ч. 1, 3 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 30.06.1999 ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа (ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 30.06.1999).

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із с т я г н е н н я м з б о р ж н и к а в и к о н а в ч о г о з б о р у і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч.2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 30.06.1999).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №47870923 від 16.06.2015 боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції від 30.06.1999) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

21.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 4512414,96 грн з посиланням на те, що в семиденний строк на самостійне виконання рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до ч.ч. 1,2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Абзацом 2 п. 8 розділу Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016 передбачено, що у разі, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

Листом КП "Житомиртеплокомуненерго" №3620/16 від 10.07.2015 повідомило відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про сплату частини заборгованості на загальну суму 26199,00 грн з копіями платіжних доручень та просило врахувати вказану інформацію при виконанні виконавчого провадження (а.с.87-88 у т.2).

Так, в платіжних дорученнях №8,9 від 25.03.2015 про сплату КП "Житомиртеплокомуненерго" на користь НАК "Нафтогаз України" коштів в графі "призначення платежу" вказано "... договір від 28.12.2012 №13/2392-ТЕ-10", однак боржник в листі не повідомив, що борг погашається на виконання наказу №906/1604/14, який виник за порушення умов зазначеного договору.

В даному випадку, розмір виконавчого збору розрахований державним виконавцем, виходячи з суми всієї заборгованості. Разом з тим, боржником не подавалася заява про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, про що підтвердив представник КП "Житомиртеплокомуненерго" в судових засіданнях. Проте, зважаючи на факт оплати, розмір виконавчого збору мав бути розрахований з суми, несплаченої боржником самостійно, та становити 4509795,06грн ((45124149,60 - 26199,00) х 10%), а не 4512414,96 грн.

Посилання боржника на добровільне виконання в частині сплати основного боргу без застосування процедури з примусового виконання, суд не приймає до уваги, так як ОСОБА_1 України "Про виконавче провадження" передбачає стягнення виконавчого збору незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, оскільки безпідставним є стягнення за оскарженою постановою боржника виконавчого збору лише у сумі 2619,90 грн, тому підстав для повного визнання незаконною постанови державного виконавця від 21.03.2017 відсутні.

Можливість скасування виконавчого документа про стягнення виконавчого збору в частині допускається згідно з постановою ВГСУ від 22.03.2017 у справі 915/1855/15.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.03.2017 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 2619,90 грн у виконавчому провадженні №47870923 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 30.04.2015 у справі №906/1606/14.

3. У решті скарги відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в установленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_3

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4- Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13)