ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 справа № 908/3157/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №283-4016 від 01.05.2017р. ОСОБА_5, довіреність №121 від 28.11.2016р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.)
у справі№ 908/3157/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь Дніпропетровської області
доПриватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА, м.Запоріжжя
про та за зустрічним позовом до простягнення 144414,73грн. Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА, м.Запоріжжя Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь Дніпропетровської області стягнення 204773,07грн.
В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь Дніпропетровської області, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з первісним позовом до відповідача, Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА, м.Запоріжжя про стягнення 144414,73грн., які складаються з пені в сумі 122698,23грн. та штрафу в сумі 21716,50грн., нарахованих на підставі договору поставки №4/113/3/1401388 від 11.02.2014р. за недопоставлений товар.

Ухвалою суду від 26.12.2016р. до розгляду спільно з первісним позовом у справі №908/3157/16 прийнято зустрічну позовну заяву Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА до Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення збитків у розмірі 169000,00грн. та пені за прострочення грошового зобовязання у сумі 35773,07грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції розмір зустрічних позовних вимог зменшувався, остаточно позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути збитки в сумі 169000,00грн. та пеню в розмірі 28885,48грн. На підставі ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом, у подальшому суд розглядав справу з її врахуванням.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.) у справі №908/3157/16 первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів задоволені в повному обсязі, стягнуто з Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА пеню в сумі 122698,23грн. та штраф у сумі 21716,50грн. Зустрічні позовні вимоги Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА задоволені частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариство Нікопольський завод феросплавів 5010,38грн. пені.

Рішення суду в частині задоволення первісних позовних вимог мотивоване неналежним виконанням постачальником умов договору поставки №4/113/3/1401388 від 11.02.2014р. щодо обсягу поставки товару. У частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо стягнення збитків рішення суду обґрунтоване не доведеністю Приватним підприємством Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА вини Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів та правопорушення останнього (неналежного виконання зобовязань перед постачальником), що призвело до виникнення заявлених позивачем до стягнення збитків. Стосовно часткового задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення пені рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №4/113/3/1401388 від 11.02.2014р. щодо здійснення своєчасної оплати за отриманий товар, а також наявністю недоліків у розрахунках позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА (відповідач за первісним позовом) звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.) у справі №908/3157/16 скасувати в частині задоволення первісного позову та відмови в стягненні збитків за зустрічним позовом та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та про задоволення зустрічних позовних вимог в частині стягнення збитків.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що заявку №7484-6995/4013 від 22.06.2017р. апелянт не отримував, що за умовами договору виключає обовязок постачальника поставити товар та, відповідно, виключає підстави для притягнення останнього до відповідальності у вигляді пені та штрафу, нарахованих за недопоставку товару.

Крім того, апелянт наголошує, що судом безпідставно відмовлено у стягненні збитків, оскільки недозамовлення покупцем товару за договором призвело до втрати можливості постачальника на реалізацію товару на суму 169000,00грн., що, на думку скаржника, і є збитками.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.03.2017р. (головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Ломовцева Н.В.) апеляційна скарга Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА прийнята до провадження, розгляд скарги призначено на 16.05.2017р.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до метеріалів справи.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Ломовцевої Н.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Чернота Л.Ф.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2017р. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення господарського суду залишити без змін. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

11.02.2014р. між Приватним підприємством Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (далі - покупець) було укладено договір поставки №4/113/3/1401388 (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого, марка, вид, сорт вказуються у специфікації (додатку) до договору (далі - товар), які є його невідємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і за умовами, передбаченими договором.

Згідно з п.2.1 детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься у специфікації (додатку) до цього договору.

Постачальник зобовязується поставити покупцю товар у спосіб та за умовами, зазначеними у специфікації (додатку) до цього договору (п.3.1).

Відповідно до п.3.2 договору постачальник зобов'язується поставити товар у строки, визначені п.3.3 договору.

Пунктом 3.3 передбачено, що поставка товару здійснюється постачальником згідно з п.3.1 договору після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця. У письмовому підтверджені (заявці) покупець вказує графік поставки, зазначає обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у специфікації до договору. Дострокова поставка допускається тільки за згодою сторін.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2014р., але не раніше повного виконання сторонами зобов'язань (п.13.1).

Договір підписаний з обох сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору сторонами підписано Специфікацію №13/1602465 від 20.05.2016р., в якій визначені найменування товару графіт ПГ ТУ У 322-00196204.005-99 (вуглець не менше 98,5%, фракція 0-0,3 мм не менше 90%), кількість 80 тон (+/-10%), термін постачання травень-червень 2016р., ціну за тону з ПДВ 8450,00грн. та загальну суму - 676000,00грн.

Пунктом 7 Специфікації передбачено, що датою переходу права власності до покупця на товар (продукцію) є дата складання акту прийому-передачі про отримання товару (продукції), а у разі його відсутності дата складання видаткової накладної, підписаної обома сторонами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 264-271 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стосовно первісного позову Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення з Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА 122698,23грн. пені та 21716,50грн. штрафу, нарахованих за недопоставку товару в кількості 25,7 тон графіту ПГ на суму 217165,00грн. за договором №4/113/3/1401388 від 11.02.2014р., судова колегія зазначає наступне.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи приписи п.3.3 договору поставки, покупець звернувся до постачальника з письмовою заявкою №7485-6995/4013 від 22.06.2016р. про здійснення поставки графіту ПГ в кількості 40 тон, двома партіями: 20 тон - 24.06.2016р. та 20 тон - 29.06.2016р.

На підставі видаткової накладної №3016 від 24.06.2016р. Приватне підприємство Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА поставило Публічному акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів 14,3 тони графіту ПГ на загальну суму 114400,00грн. Зазначена видаткова накладна підписана двома сторонами та містить посилання на договір. Для оплати товару постачальником виставлено рахунок №2352 від 24.06.2016р.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач за первісним позовом зазначає, що зазначену заявку не отримував. Разом з тим, факт направлення зазначеної заявки підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, тобто, заявка була направлена постачальнику засобами електронного звязку. Відповідачем зазначений факт не спростований. Крім того, як доречно було зазначено господарським судом Запорізької області, будь-якого порядку оформлення чи направлення письмових заявок умовами договору не передбачено. До того ж, відповідно до умов договору, поставка здійснюється тільки після отримання належним чином оформленої заявки, а постачальником частково здійснювалась відповідна поставка.

У звязку з недопоставкою Приватним підприємством Наукове промислове-комерційне обєднання ТАТА товару в кількості 25,7 тон графіту ПГ на суму 217165,00грн., Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів звернулося до суду із позовом про стягнення з постачальника 122698,23грн. суми пені та 21716,50грн. суми штрафу, нарахованих на підставі п.11.2 договору поставки.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст.230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3).

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

За умовами п.11.2 договору, у разі порушення термінів поставки товару згідно із цим договором постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Законодавством не виключена можливість сторін передбачити в укладеному договорі застосування штрафу поряд з пенею.

Враховуючи, що фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем за первісним позовом умов договору щодо обсягу поставки товару, господарський суд Запорізької області дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з Приватного підприємствам Наукове промислове-комерційне обєднання ТАТА, передбачених пунктом 11.2 договору, пені та штрафу.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, здійснені первісним позивачем, з якими погодився суд першої інстанції, враховуючи обмеженість суду розміром позовних вимог, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Запорізької області щодо стягнення з Приватного підприємства Наукове промислове-комерційне обєднання ТАТА пені в розмірі 122698,23грн. (за визначений позивачем період 11.07.2016р. 31.11.2016р.) та штрафу в розмірі 21716,50грн.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА до Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів про стягнення збитків у сумі 169000,00грн. та пені в розмірі 28885,48грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), судова колегія зазначає наступне.

Зустрічні позовні вимоги в частині стягнення збитків обґрунтовані недозамовленням покупцем товару за договором в кількості 20 тон на суму 169000,00грн., що призвело до втрати можливості постачальника на реалізацію товару на зазначену суму

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі ст.623 ЦК України сторона, яка порушила зобов'язання повинна відшкодувати заподіяні в результаті цього збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стягнення збитків є заходом цивільної відповідальності. Необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є: протиправність поведінки особи; збитки, як результат протиправної поведінки; причинний звязок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина особи, що заподіяла збитки. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вина боржника. Кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов'язання. На нього покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і завданими збитками та їх розмір. Застосування принципу вини як умови відповідальності за порушення зобов'язання, пов'язане також з необхідністю з'ясування таких обставин, як вина кредитора або вина обох сторін.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до умов договору та специфікації до ньго постачальник зобов'язується здійснити в період травень - червень 2016р. поставку графіту марки ПГ ТУ У 322-00196204.005-99 (вуглець не менше 98,5%, фракція 0-0,3 мм не менше 90%) у кількості 80 тон за ціною 8450,00грн. з ПДВ на загальну суму 676000,00грн. з ПДВ.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що поставка товару здійснюється постачальником тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, зазначає обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у специфікації (додатку) до договору.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, покупцем засобами електронного зв'язку була направлена постачальнику письмова заявка №5868-6995-4013 від 17.05.2016р., в якій зазначено про необхідність поставки товару у кількості 40 тон у період 19.05.2016р. - 27.05.2016р.

За видатковою накладною №2526 від 30.05.2016р. Приватне підприємство Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА поставило Публічному акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів 17,65 тон товару загальною вартістю 149142,50грн. з ПДВ.

Покупцем 22.06.2016р. направлено постачальнику письмову заявку №7485-6995-4013, в якій зазначено про необхідність поставки товару за договором у кількості 40 тон двома партіями: 20 тон - 24.06.2016р.; 20 тон - 29.06.2016р.

Листом №1641 від 23.06.2016р. постачальник повідомив покупця, що має можливість поставити графіт марки ПГ із вмістом вуглецю в межах від 97,8% до 99,5%, та запропонував зменшити вартість зазначеного товару з 8450,00грн. за тону до 8200,00грн. за тону.

24.06.2016р. сторонами було укладено до договору додаткову угоду №6/1603507, в якій прийшли згоди щодо поставки однієї партії графіту ПГ з показниками вуглецю не менш ніж 97,8%, а золи не більше ніж 2%, за ціною 8000,00грн. за тону з ПДВ.

За видатковою накладною №3016 від 24.06.2016р. товар у кількості 14,3 тони загальною вартістю 114400,00грн. був поставлений покупцю.

Крім того, за видатковою накладною №8 від 19.07.2016р. було здійснено повернення за домовленістю сторін покупцем постачальнику товару неналежної якості у кількості 4,29 тони вартістю 36250,50грн. з ПДВ.

Як зазначалося раніше, відповідач заперечує факт отримання заявок засобами електронного звязку та зазначає, що здійснення поставок відбувалося виключно за заявками по телефону. Разом з тим, зазначене твердження спростоване матеріалами справи, а саме наявними в ньому скріншотами, які свідчать про направлення заявок засобами електронного звязку.

Таким чином, саме постачальником було поставлено товар у меншій кількості, ніж заявлено покупцем, а отже, саме з боку постачальника мало місце неналежне виконання господарського обов'язку за договором №4/113/3/1401388.

На підставі вищевикладеного, судова колегія погоджується з висновком господарського суду Запорізької області щодо недоведеності позивачем за зустрічним позовом обґрунтованості та правомірності позовних вимог в частині стягнення 169000,00грн. збитків, з огляду на що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Вимоги Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів пені мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №4/113/3/1401388 від 11.02.2014р. щодо здійснення своєчасної оплати за отриманий товар.

Як зазначалося раніше, в межах спірного договору поставка товару здійснювалася за двома видатковими накладними: №2526 від 30.05.2016р. на суму 149142,50грн. та №3016 від 24.06.2016р. на суму 114400,00грн. При цьому, судова колегія приймає до уваги, що матеріалами справи підтверджено повернення товару в розмірі 4,29тон на суму 36250,50грн. Таким чином, вартість товару за видатковою накладною №2526 від 30.05.2016р. становить 112892,00грн. та за видатковою накладною №3016 від 24.06.2016р. становить 114400,00грн.

З наявної в матеріалах справи виписки з банківського рахунку вбачається, що оплата зазначеного товару була здійснена 17.08.2016р.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що порядок оплати і форма розрахунків вказуються сторонами в специфікаціях до даного договору.

За умовами п.4 специфікації порядок розрахунків відстрочка платежу 30 календарних днів.

Відповідно до п.11.3 договору у випадку порушення строків оплати за поставлений товар більше 10 календарних днів покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% від суми несплаченого товару за кожен день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення.

Позивачем заявлена до стягнення (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) пеня в розмірі 28885,48грн., нарахована відносно заборгованості в розмірі 112892,00грн. за період з 10.07.2016р. по 17.08.2016р. та відносно заборгованості в розмірі 114400,00грн. за період з 03.08.2016р. по 17.08.2016р.

Разом з тим, при здійсненні розрахунків Приватним підприємством Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА не було враховано наступні положення законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частини 2 ст.343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи умови п.11.3 договору, специфікації до нього та вищезазначені норми законодавства, перевіривши розрахунок господарського суду Запорізької області, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним, стягненню з Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів підлягає пеня в розмірі 5010,38грн., нарахована відносно заборгованості в розмірі 112892,00грн. за період з 10.07.2016р. по 16.08.2016р. та відносно заборгованості в розмірі 114400,00грн. за період з 04.08.2016р. по 16.08.2016р.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.) у справі №908/3157/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання ТАТА, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.) у справі №908/3157/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15-17.02.2017р. (повний текст підписано 17.02.2017р.) у справі №908/3157/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1- позивачу; 2 - відповідачу; 1- ГСЗО; 1- до справи; 1- ДАГС