ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р.Справа № 915/1147/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів М.А. Мишкіної, С.В. Таран,

при секретарі судового засідання - А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації: не з'явився,

від КП Миколаївської обласної ради "Миколаївкнига": А.А.Козирева,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017р.

у справі №915/1147/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до:

1.Комунального підприємства Миколаївської обласної ради "Миколаївкнига"

2.Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації

про продовження строку дії договору оренди нерухомого комунального майна,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Комунального підприємства Миколаївської обласної ради "Миколаївкнига" та Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації з позовом про продовження строку дії договору оренди нерухомого майна, укладеного між позивачем та КП "Миколаївкнига" 01.06.2006 р., у зв'язку з тим, що КП "Миколаївкнига" відмовлено в задоволені заяви позивача про продовження дії договору оренди на новий строк. Проте, на думку позивача, він має переважне право на продовження строку дії спірного договору оренди.

У відзивах на позовну заяву відповідачі заперечували проти доводів, викладених в позові, зазначивши про те, що спірний договір є припиненим у порядку, визначеному чинним законодавством та спірним договором, а саме, за відповідною заявою КП "Миколаївкнига".

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017р. у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що чинним законодавством про оренду майна передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 1, 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Отже, на думку суду, орендодавець скористався своїм правом на припинення спірного договору оренди, попередивши орендаря про це у визначеному законодавством порядку.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що:

- судом не прийнято до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що позивачем проведені переплати за всіма платіжними дорученнями згідно з договором оренди;

- в оскаржуваному рішенні судом помилково зазначено про згоду позивача припинити дію договору, так як позивач звертався до КП "Миколаївкнига" щодо підписання акту приймання-передачі спірного майна відповідачу 02.02.2016. Проте, відповідач склав акт обстеження;

- суд, відхиляючи доводи позивача, не навів правового обґрунтування, або з якої причини його доводи та докази не прийняті до уваги;

-в порушення вимог ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" судом не встановлено наміри подальшого використання комунального майна орендодавцем для власних потреб;

-судом проігноровано клопотання позивача про витребування додаткових доказів, а саме від КП "Миколаївкнига" правовстановлюючих документів та технічний паспорт на орендоване майно;

-при прийнятті оскаржуваного рішення судом не прийнято до уваги, що позивач виконував умовами договору оренди та у відповідності до п. 5.7 договору страхував об'єкт оренди протягом 10 років та застрахував його на 2016рік та вважав це продовженням дії договору;

-судом не враховано, що позивачем під час оренди за письмовою згодою орендодавця здійснені поліпшення приміщення.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні призначеному на 18.05.2017. Одночасно до заяви позивачем додано додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. на підставі розпорядження керівника апарату про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.05.2017р. №386 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.05.2017р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді В.І. Жекова апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів М.А. Мишкіної, С.В. Таран.

18.05.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.05.2017р.

23.05.2017р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю у зв'язку з відрядженням.

Заслухавши представника КП Миколаївської обласної ради "Миколаївкнига", дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

01.06.2006р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Комунальним підприємством Миколаївської обласної ради "Миколаївкнига" укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області з урахуванням додаткових угод №№ 2, 4, 6 до нього (т. 1, а.с. 15-25), згідно з умовами якого КП "Миколаївкнига" (орендодавець) передає, а підприємець Михайлов (орендар) приймає у строкове платне користування нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області (далі - майно), котре перебуває на балансі КП "Миколаївкнига", а саме: нежитлові приміщення автомобільних боксів площею 135 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Майно передається в оренду з метою використання 85,0 кв.м. під авторемонтну майстерню, а 50,0 кв.м - під склад. Стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком орендодавця і орендаря(п.п. 1.1, 1.2 договору в редакції від 01.01.2009 р.) (т.1 а.с.15-17).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору в редакції від 01.01.2009р. орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишаються територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Чинність договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (пп. 10.6 договору в редакції від 01.01.2009 р.).

Умовами п.п. 2.4, 2.5 договору в редакції від 01.01.2009 р. передбачено, що у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом 10 робочих днів з моменту припинення дії договору. У цей строк орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, обов'язок складання якого покладається на орендодавця

Сторонами погоджено, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців- з 01.05.2007 р. до 30.03.2010 р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору за обов'язкової наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди (п.п. 10.1, 10.4 договору в редакції від 01.01.2009 р.).

У подальшому сторони додатковими угодами продовжували строк дії договору, зокрема, додатковою угодою від 01.03.2013 р. № 6 - до 31.01.2016 р. (п. 1 додаткової угоди № 6 до договору).

До закінчення строку, на який укладено договір оренди, 25.12.2015р. ОСОБА_2 звернувся до КП "Миколаївкнига" з заявою про продовження строку дії договору (т. 1 а.с. 28).

КП "Миколаївкнига" у відповідь на заяву позивача листом від 04.01.2016р. №3-1/1 відмовило у продовжені строку дії спірного договору, зазначивши про те, що позивач не має переважного права на продовження договору оренди, так як неодноразово порушував його умови (т. 1 а.с. 56).

У зв'язку із закінченням строку дії договору КП "Миколаївкнига" у відповідності до умов п.п. 10.4 договору в редакції від 01.01.2009р. було направлено на адресу позивача заяви від 01.02.2016 р. № 3-1/27 та 08.02.2016 р. № 3-1/32 про припинення з позивачем договірних відносин та про необхідність підписання ним акту приймання-передачі орендованого майна (т. 1 а.с. 59,76, 109).

У зв'язку з відмовою КП "Миколаївкнига" позивачу в продовженні строку дії договору оренди, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

За правилами ст. 17 Закону «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, орендодавець на підставі умов договору та керуючись нормами чинного законодавства скористався своїм правом на припинення спірного договору оренди, попередивши орендаря про це у визначеному законодавством порядку.

В свою чергу, позивач погодився з припиненням дії договору про що свідчить складений ним акт від 31.01.2016р., з якого вбачається, що підприємець повертає орендарю об'єкт оренди (т. 1 а.с. 60).

Отже, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Посилання позивача про наявність у нього переважного права на продовження строку дії договору оренди судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 02.09.2015 р. у справі № 915/1045/15 за позовом КП "Миколаївкнига" до підприємця Михайлова стягнуто з останнього заборгованість з орендної плати, яка утворилася за період 21.02- 08.06.2015 р. в сумі 10110 грн. 47 коп., та заборгованість з відшкодування витрат з податку на землю в сумі 848 грн. 94 коп. за договором оренди, продовження строку дії якого є предметом спору в даній справі. Вказане рішення набрало законної сили.

Отже, у позивача відсутнє переважне право на продовження дії договору у зв'язку з неналежним виконанням його умов в частині своєчасної орендної оплати.

Твердження позивача про здійснення переплат за договором оренди спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання позивача на те, що судом в порушення вимог ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" не встановлено наміри подальшого використання комунального майна орендодавцем для власних потреб не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на наступне.

Приписами ч.3 ст. ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря.

Проте, відмовою в наданні переважного права позивачу на продовження дії договору є не намір КП "Миколаївкнига" використовувати зазначене майно для власних потреб, а неналежне виконання позивачем умов договору.

Щодо клопотання позивача заявленого в суді першої інстанції про витребування додаткових доказів, а саме від КП "Миколаївкнига" правовстановлюючих документів та технічний паспорт на орендоване майно, судова колегія зазначає, що предметом даного спору є продовження дії договору оренди, а тому вказані позивачем документи жодним чином не впливають на розгляд даної справи.

Помилковим є висновок апелянта про те, що ним виконувалися належним чином умовами договору оренди, так як він у відповідності до п. 5.7 договору страхував об'єкт оренди протягом 10 років та застрахував орендоване майно на 2016рік, тому, на його думку, вказана обставина свідчить про продовженням дії договору.

Проте, судова колегія зазначає, що відповідно до п.5.7 договору оренди орендар протягом місяця після укладення цього договору зобов'язаний застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну оцінку на користь орендодавця, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застраховане.

Отже, за умовами договору страхування орендованого об'єкту є обов'язком орендаря. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до орендодавця з заявою щодо продовження строку дії договору оренди 25.12.2015р. В свою чергу орендодавець листом від 04.01.2016р. №3-1/1 відмовив позивачу у продовжені строку дії спірного договору. Отже, позивач за відсутності погодження на продовження дії договору на власний розсуд здійснив страхування орендованого майна на 2016рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об'єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 23.03.2017р. не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акта колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 23.03.2017р. у справі №915/1147/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 29.05.2017

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран