ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 5011-25/17984-2012

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Бондар С.В. і Ковтонюк Л.В.

розглянув касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва, м. Київ (далі - Прокурор),

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017

зі справи № 5011-25/17984-2012

за позовом Прокурора в інтересах держави в особі: Київської міської ради, м. Київ (далі - Міська рада);

Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ (далі - Головне управління),

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Титан-Інвест", м. Київ (далі - Товариство);

комунального підприємства "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт", м. Київ (далі - Підприємство),

про визнання недійсною додаткової угоди.

Судове засідання проведено за участю:

Прокурора - Збариха С.М.,

представника Міської ради - Уланова І.В.,

представника Головного управління - Уланова І.В.,

представників Товариства - Луцького М.І.,

представника Підприємства - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсною додаткової угоди від 10.03.2009 № 2 (далі - Додаткова угода № 2) до інвестиційного договору про реконструкцію та будівництво нежитлового будинку №18/19 по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, літ. А в м. Києві від 12.04.2006 № 13, укладеної Головним управлінням, Товариством та Підприємством.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2013 (суддя Морозов С.М.): позов задоволено; визнано недійсною з моменту укладення Додаткову угоду №2; стягнуто з Товариства і Підприємства у доход державного бюджету України по 536,50 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016: задоволено апеляційну скаргу Товариства; згадане рішення місцевого господарського суду скасовано; резолютивну частину відповідного рішення викладено в редакції, згідно з якою у позові відмовлено; стягнуто з прокуратури міста Києва на користь Товариства 1 180, 30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2017 відповідну постанову апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 (колегія суддів у складі: Гончаров С.А. - головуючий, Тищенко А.І. та Куксов В.В.): задоволено апеляційну скаргу Товариства; рішення місцевого господарського суду з даної справи від 09.04.2013 скасовано; у позові відмовлено; стягнуто з прокурора міста Києва на користь Товариства 1 180, 30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Прокурор просить: скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції від 07.03.2017 з цієї справи; судовий збір стягнути з відповідачів на користь прокуратури міста Києва. Скаргу мотивовано порушенням та неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції у розгляді справи норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про законність оскаржуваної постанови, і просить останню залишити без змін, а в задоволенні скарги відмовити.

Від інших учасників судового процесу відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Суд першої інстанції у розгляді справи виходив з таких обставин та висновків.

12.04.2006 Головним управлінням (замовник), Підприємством (служба замовника) і Товариством (інвестор) на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18.02.2006 №270 було укладено договір про реконструкцію та будівництво нежитлового будинку №18/19 по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, літ. А в м. Києві (далі - Договір), за умовами якого:

- предметом Договору є реалізація інвестиційного проекту з реконструкції та будівництва зазначеного нежилого будинку на умовах, визначених конкурсом по залученню інвесторів для реконструкції будинку, затверджених протоколом конкурсної комісії від 23.12.2005 № 16, та цим Договором (пункт 1);

- порядок використання результатів реконструкції та будівництва об'єкту інвестування є такими: площа нежилих приміщень в обсязі 600 кв.м передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва; решта площі нежитлових приміщень передається Товариству. Право власності Товариства на майно виникає після введення об'єкту інвестування в експлуатацію і "оформлюється у відповідності до діючого законодавства" (пункт 4.1).

У подальшому ті ж особи на виконання рішення Міської ради від 01.11.2007 №1113/3946 уклали Додаткову угоду №2 до Договору.

За цією угодою сторони Договору виклали пункт 4.1 Договору в такій редакції: "Сторони визначили наступний порядок використання результатів реконструкції та будівництво об'єкту інвестування: - площа нежилих приміщень в обсязі 600,00 кв.м передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва; - решта площі нежитлових приміщень передається Товариству. За умови компенсації Товариством вартості об'єкту інвестування, визначеної звітом про оцінку вартості цього об'єкту та підписання акту приймання-передачі у власність, Товариство набуває право власності на цей об'єкт".

24.06.2004 Міською радою прийнято рішення №322/1532 "Про затвердження переліку об'єктів реконструкції, реставрації незавершеного будівництва, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва", згідно з яким до складу об'єктів комунальної власності, що підлягають реконструкції за залучені кошти, включено нежилий будинок по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А в м. Києві загальною площею 511,6 кв.м.

Пунктом 3 рішення Міської ради від 24.06.2004 № 322/1532 встановлено, що замовником виконання робіт з реконструкції або реставрації нежилих будинків виступає Головне управління.

Головне управління є організатором проведення інвестиційних конкурсів.

За пунктом 6.3.11 Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у процесі виконання інвестиційного договору сторони можуть шляхом укладення додаткової угоди змінити його умови, передбачити компенсаційні заходи по відшкодуванню вартості об'єктів тощо за винятком умов, що визначені в результаті проведення інвестиційного конкурсу.

Інвестиційний договір не є договором купівлі-продажу і правовою підставою для відчуження майна в порядку приватизації.

Додаткова угода №2 не відповідає вимогам, які встановлені законодавством.

Судом апеляційної інстанції у новому повторному розгляді справи з'ясовано та зазначено таке.

12.04.2006 Головним управлінням (замовник), Підприємством (служба замовника) та Товариством (інвестор) на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 18.02.2006 № 270 укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є реалізація інвестиційного проекта з реконструкції та будівництва нежилого будинку за адресою: м. Київ, № 18/19 по пров. Т.Шевченка/пров. Михайлівському, літ. А (далі - Будинок) на умовах, визначених конкурсом по залученню інвесторів для реконструкції будинку, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 23.12.2005 № 16, та цим договором (пункт 1);

- визначено порядок використання результатів реконструкції та будівництва об'єкта інвестування: площа нежилих приміщень в обсязі 600,0 кв.м передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва; решта площі нежитлових приміщень передається Товариству. Право власності Товариства на майно виникає після введення об'єкту інвестування в експлуатацію і оформлюється у відповідності "до діючого законодавства" (пункт 4.1).

10.03.2009 замовник, служба замовника та інвестор на виконання рішення Міської ради від 01.11.2007 № 1113/3946 уклали Додаткову угоду № 2 до Договору. За умовами цієї угоди сторони виклали пункт 4.1 Договору в такій редакції: "Сторони визначили наступний порядок використання результатів реконструкції та будівництва об'єкта інвестування: площа нежилих приміщень в обсязі 600,0 кв.м передається до комунальної власності територіальної громади м. Києва; решта площі нежитлових приміщень передається Товариству. За умови компенсації Товариством вартості об'єкта інвестування, визначеної звітом про оцінку вартості цього об'єкта та підписання акта приймання-передачі у власність, Товариство набуває право власності на цей об'єкт".

Рішенням Міської ради від 24.06.2004 № 322/1532 "Про затвердження переліку нежилих будинків комунальної власності територіальної громади міста Києва, які підлягають реконструкції або реставрації за залучені кошти" до складу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що підлягають реконструкції за залучені кошти, включений Будинок.

Рішенням Міської ради від 17.11.2005 № 389/2850 зазначене рішення № 322/1532 доповнено пунктом 2, згідно з яким Головне управління мало забезпечити передачу у власність Будинку після перерахування інвесторами коштів до бюджету міста Києва відповідно до експертної оцінки.

За результатами проведеного конкурсу із залучення інвесторів між Головним управлінням [правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)], Підприємством і Товариством укладено Договір щодо реконструкції та будівництва Будинку на умовах, визначених конкурсом по залученню інвесторів для реконструкції будинків, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 18.10.2005 № 11. Пунктом 2.6.5 Договору передбачено, що інвестор зобов'язується передати до комунальної власності територіальної громади міста Києва 600 кв.м у реконструйованому будинку.

Разом з тим на виконання рішення Міської ради від 01.11.2007 № 1113/3946 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Титан-Інвест" під реконструкцію нежилого будинку у пров. Тараса Шевченка/пров. Михайлівському, 18/19 літ. А у Шевченківському районі міста Києва" сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою умови основного змінено шляхом виключення з нього обов'язку інвестора повернути до комунальної власності територіальної громади м. Києва нежилі приміщення площею 600 кв.м, а переданий для реконструкції Будинок площею 511,6 кв.м передається у власність інвестору після перерахування ним до міського бюджету коштів за цей об'єкт.

У подальшому Головним управлінням було видано наказ від 06.08.2009 № 632-в щодо оформлення права власності на Будинок. На підставі цього наказу Головним управлінням видано свідоцтво про право власності на Будинок площею 511,6 кв.м. За актом приймання-передачі, підписаним Головним управлінням і Товариством, загальна вартість приміщень, визначена експертним шляхом, станом на 26.12.2008 складає 5 785 774,80 грн. (з ПДВ), які й перераховані інвестором у повному обсязі.

Відчужуючи об'єкт комунальної власності на користь Товариства, Міська рада і Головне управління діяли в порядку та у спосіб, що передбачені відповідними нормативно-правовими актами.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2016 у справі № 910/16982/15 відмовлено у позові заступника прокурора міста Києва про скасування наказу та свідоцтва про право власності Товариства.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання Додаткової угоди № 2 недійсною, а причиною подання касаційної скарги - незгода Прокурора з відмовою апеляційним господарським судом у відповідному позові Прокурора в інтересах держави в особі Міської ради та Головного управління.

У згаданій постанові Вищого господарського суду України з даної справи від 07.02.2017 судом касаційної інстанції йшлося, зокрема, про таке. Із обставин, з'ясованих судом апеляційної інстанції у повторному розгляді справи та змісту оскаржуваної постанови (тобто постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016) випливає, що Товариством заявлялося про застосування позовної давності, і саме в суді цієї інстанції. Проте нею не встановлено: чи дійсно мало місце пропущення позовної давності (зокрема, коли розпочався і закінчився її перебіг); якщо мало, то чи сталося це з поважних причин, і якщо так, то яких саме; чи мало Товариство можливість заявити про сплив позовної давності в суді першої інстанції до прийняття ним рішення, а якщо не мало, то з яких причин (зокрема, чи було воно належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом); чи відповідає заява про сплив позовної давності вимогам статті 267 Цивільного кодексу України.

Власне, саме нез'ясування відповідних обставин судом апеляційної інстанції й стало причиною скасування в касаційному порядку постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 з передачею справи на новий розгляд до названого суду.

Постанова Вищого господарського суду України від 07.02.2017 містить вказівки щодо встановлення згаданих обставин. Згідно з частиною першою статті 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими під час нового розгляду справи.

Проте і за новим розглядом даної справи Київський апеляційний господарський суд не встановив жодної з відповідних обставин.

Крім того, поза увагою та оцінкою суду апеляційної інстанції залишилося таке:

- як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, правонаступником одного з позивачів у справі - Головного управління став Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Однак всупереч приписові частини першої статті 25 ГПК України судом не розглянуто й не вирішено питання стосовно заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір;

- посилаючись в обґрунтування своїх висновків на постанову Київського апеляційного господарського суду 15.08.2016 зі справи № 910/16982/15, суд апеляційної інстанції не перевірив, чи є зазначена постанова чинною (має законну силу) на час судового розгляду даної справи № 5011-25/17984-2012.

Отже, і у новому повторному розгляді цієї справи суд апеляційної інстанції припустився неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності і частини першої статті 11112 ГПК України з приводу обов'язковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції.

Тому у Вищого господарського суду України відсутні підстави для висновку про правильність застосування судом апеляційної інстанції й норм матеріального права.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, відповідно до пункту 3 статті 1119 та частини першої статті 11110 ГПК України оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм і доводам сторін та поданим ними, а за необхідності й додатково одержаним доказам належну правову оцінку і розглянути справу у відповідності з вимогами закону. За результатами цього розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017

зі справи № 5011-25/17984-2012 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя В. Селіваненко

Суддя С. Бондар

Суддя Л. Ковтонюк