ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 911/632/17

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування

до Товариства з обмеженою відповідальністю СидераКемікел

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство Страхова компанія Нова

про стягнення 39 906,96 грн

Суддя Антонова В.М.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 30.03.2015)

від третьої особи: не зявився.

В судовому засіданні 22 травня 2017 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, ОСОБА_1 акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування, 03 березня 2017 року звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою вих. № 5/н від 02.03.2017 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Сидера Кемікел та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство Страхова компанія Нова про стягнення 39 906,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована третьою особою за полісом № АЕ 2733917.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2017 року (суддя Антонова В.М.) порушено провадження у справі № 911/632/17 та призначено розгляд справи на 13.04.2017 року.

Через відділ діловодства суду 21.03.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача № 6/к від 20.03.2017 року, яке було долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.04.2017 року оголошено перерву у судовому засіданні до 25.04.2017 року

Через відділ діловодства суду 24.04.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Сидера Кемікел надійшло клопотання про залучення відповідачем ОСОБА_1 акціонерне товариство Страхова компанія Нова, яке було долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.04.2017 року керуючись ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено розгляд справи на 15 днів, залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство Страхова компанія Нова в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України та відкладено розгляд справи до 22.05.2017 року, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Через відділ діловодства суду 11.05.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача № 5/к від 10.05.2017 року, яке було долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання 22.05.2017 року зявився, проти позовних вимог заперечив та дав пояснення по суті спору.

У судовому засіданні судом були прийняті до розгляду подані позивачем клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 22.05.2017 року не зявились, третя особа правами, наданими їй ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не скористалась, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2016 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством Страхова компанія Арсенал Страхування (надалі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛІОН" (далі по тексту - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 194/16-т/зп115 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту Договір або Договір добровільного страхування).

Обєктом Договору є транспортний засіб Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер AР5870ВС.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування, на випадок пошкодження внаслідок страхових подій (випадку), зокрема пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 26.03.2016 року в м. Києві по вул. Автозаводській, 5 а саме: відбулося зіткнення автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI, що знаходився під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено, що підтверджується довідкою № 88514794, виданою органами МВС України (копія довідки наявна в матеріалах справи).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 39 906,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13687 від 19.04.2016 року (копія платіжного доручення наявна в матеріалах справи).

Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховим актом № 194/16-Т/зп 115-1-1 від 14.04.2016 року (копія страхового акту наявна в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містить норма ст. 27 Закону України Про страхування.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 10.05.2016 року у справі № 756/4657/16-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Нормами п. 14.1 ст. 14 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З аналізу матеріалів справи випливає, що Товариством з обмеженою відповідальністю Сидера Кемікел застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI, шляхом укладення з третьою особою полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2733917 (копія витягу з МТСБУ про поліс № АЕ/2733917 міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень п. 22.1 до ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у звязку з укладеним відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/2733917, третя особа прийняла на себе обовязок відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України Про страхування до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до третьої особи як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяної в наслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI.

Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що вартість матеріального збитку автомобіля Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визначено на підставі рахунку № УККЗ006827/НОМЕР_2 від 08.04.2016 року СТО Італмоторс Україна - та становить: 39906,96 грн. (копія рахунку наявна в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 12.1 статті 12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди не позбавляє його можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 23.12.2015 року при розгляді справи № 6-2587цс15, постановах № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року та № 6-725цс16 від 14.09.2016 року, № 6-2188цс16 від 16.11.2016 року.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015 року страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, позивачу, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного колексу України підстав.

Як встановлено судом у клопотанні відповідача, яке суд розцінює як відзив на позовну заяву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що на момент дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу Toyota Camry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI під керуванням ОСОБА_3, було застраховано полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2733917, який було укладено з третьою особою.

Відповідач, заперечуючи проти заявленої суми, мотивує це тим, що згідно полісу № АЕ/2733917 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ним застраховано відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, має нести третя особа як страховик винної особи. А отже, відповідач зазначив, що підстав для оплати страхового відшкодування в розмірі 39906,96 грн., у нього немає та вважає, що заявлена сума повинна бути відшкодованою третьою особою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та положеннями чинного законодавства.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позицію Верховного Суду України, а також те, що полісом № АЕ/2733917 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі 0,00 грн., суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3транспортного засобу ToyotaCamry, державний реєстраційний номер AI 2208 EI, в розмірі 39906,96 грн.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, Господарський суд Київської області дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СИДЕРА КЕМІКЕЛ (ЄДРЮОФОП 38890907, адреса: 07400, Київська обл., місто Бровари, ВУЛИЦЯ ВОЇНІВ ІНТЕРНАЦІОНАЛІСТІВ, будинок 30) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування (ЄДРЮОФОП: 33908322, адреса: 03056, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154) грошові кошти в розмірі 39906 (тридцять девять тисяч девятсот шість гривень 96 копійок) та 1600 (одна тисячашістсот гривень 00 копійок) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 29.05.2017

Суддя В.М. Антонова