ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р.Справа № 922/772/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1", м.Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м.Харків
про стягнення 51119,35грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №151-16 від 28.12.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №007Др-48-1216 від 29.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_1" (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (далі за текстом - відповідач), про стягнення 51119,35грн., з яких: 43554,74грн. заборгованості за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення за договором №861дп-55/9/1 від 18.10.2010, 3048,83грн. 7% штрафу, 43,55грн. пені, 687,32грн. 3% річних, 3784,91грн. інфляційних збитків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач не є суб'єктом господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а тому не може застосовувати Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190. Також, зазначили, що в підписаному сторонами акті приймання в експлуатацію вузла обліку питної води від 01.09.2015 не зазначено про встановлення пломби виробника вузла обліку, також не вказаний її номер, що не відповідає вимогам пункту 5.18 вищенаведених Правил.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

18 жовтня 2010 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як споживачем, укладено договір №861дп-55/9/1 (далі за текстом - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води, а також надав право здійснення водовідведення до власних мереж з подальшою передачею до мереж централізованого водовідведення КП ХКОВ, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги у строки і на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 7 Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Послуги оплачуються шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця (пункт 9 Договору).

Згідно підпунктів 1, 3, 4, 5 пункту 14 Договору споживач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлені Договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері передбачених Договором послуг; забезпечувати цілісність засобів обліку води та не втручатися в їх роботу; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому Договором розмірі.

Відповідно підпунктів 1, 2 пункту 17 Договору споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за недотримання вимог нормативно-правових актів щодо послуг передбачених даним Договором; за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за втручання у роботу засобів обліку (підпункт 3 пункту 17 Договору).

01 вересня 2015 року представниками сторін складено та підписано акт приймання в експлуатацію вузла обліку питної води. У цьому акті зазначено, що представниками споживача та виконавця перевірена комплектність вузла обліку, в результаті чого встановлено показники витрат питної води на момент установки пломби, які станом на 01.09.2015 складають 02356,0куб.м. Вузол обліку питної води визнано придатним до комерційного розрахунку з постачальником.

23 травня 2016 року представниками позивача у присутності енергетика ПАТ "Харківміськгаз" ОСОБА_4 проведено обстеження системи водопостачання та стану водомірного вузла питної води, в результаті чого зафіксовано відсутність пломби на приладі обліку. Дані обставини викладено в акті обстеження системи водопостачання та стану водомірного вузла питної води від 23.05.2016, підписаного представниками обох сторін.

Позивач листом №3288/84 від 22.07.2016 просив відповідача в строк до 19.08.2016 здійснити оплату за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення за період з 24.04.2016 по 23.05.2016. Зазначений лист отримано відповідачем 28.07.2017, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення, однак залишений без реагування.

Позивач направив відповідачу претензію №5887/16 від 23.12.2016, в якій повторно просив здійснити оплату за безоблікове користування послугами постачання води та водовідведення у сумі 43554,74грн. Дана претензія отримана відповідачем 26.12.2016, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення, та також залишена без задоволення.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 43554,74грн. заборгованості за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення, 3048,83грн. 7% штрафу, 43,55грн. пені, 687,32грн. 3% річних, 3784,91грн. інфляційних збитків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладаючи Договір сторони досягли взаємної згоди, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим Договором за недотримання вимог нормативно-правових актів щодо послуг передбачених даним Договором; за втручання у роботу засобів обліку (підпункти 1, 3 пункту 17 Договору).

Отже, застосування законодавства та інших нормативно-правових актів, які регулюють послуги передбачені даним Договором (водопостачання та водовідведення), визнано сторонами обов'язковим.

Пунктом 1.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі за текстом - Правила №190), встановлено, що дані Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 5.5 Правил №190 приймання в експлуатацію вузла обліку та реєстрація засобів обліку здійснюються за участю представника виробника.

Відповідно до п. 5.10 Правила №190 засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються. У приміщеннях вузла обліку забороняється розміщення стояків і випусків.

Згідно п. 5.23 Правил №190 розрахунки за використану воду згідно з показами засобів обліку здійснюються з моменту опломбування їх з'єднувальних частин до вузла обліку представником виробника.

На виконання вказаних норм, позивачем за участю представника відповідача 01.09.2015 підписано акт приймання в експлуатацію вузла обліку питної води. У цьому акті визначені показники витрат питної води на момент установки пломби.

Будь-яких заперечень щодо факту опломбування приладу обліку представником відповідача в даному акті не вказано.

Згідно п. 10.4.5 "Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України", затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №30 від 05.07.1995, у разі виявлення самовільного приєднання споживача до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складається відповідний акт. При цьому плата за воду стягується згідно з вимогами Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Пунктом 5.18 Правил №190 встановлено, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Факт відсутності встановленої пломби на приладі обліку споживача підтверджується двостороннім актом обстеження системи водопостачання та стану водомірного вузла питної води від 23.05.2016.

Відповідно до п. 3.3 Правил №190 у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Згідно п. 3.4 Правил №190 розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

На підставі вказаних норм, позивач здійснив розрахунок заборгованості за безоблікове користування відповідачем в період з 24.04.2016. по 23.05.2016, розмір якої складає 43554,74грн.

Перевіривши даний розрахунок, суд вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, позивач правомірно направив відповідачу лист №3288/84 від 22.07.2016, в якому просив здійснити оплату за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення в строк до 19.08.2016.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази погашення даної заборгованості у вказаний строк, а тому суд вважає позов в частині вимог про стягнення 43554,74грн. заборгованості за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що позивач не має права застосовувати положення Правил №190 до спірних правовідносин, оскільки він не є виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Суд не погоджується з даною позицією відповідача, оскільки, як зазначено вище правомірність застосування нормативно-правових актів, що регулюють надання послуг передбачених даним Договором, тобто водопостачання та водовідведення, була встановлена сторонами в Договорі.

Крім того, згідно пункту 1.2 Правил №190 виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення - суб'єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з п. 2.1 Правил №190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі таких документів: зокрема, ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно статті 18 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" господарська діяльність із централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню у порядку, встановленому законом.

З наданих позивачем доказів вбачається, що Харківською обласною державною адміністрацією ДП "Завод імені ОСОБА_1" видано ліцензію серії ЛВ №582516 від 06.01.2012 на право надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, термін дії якої з 04.01.2012 по 04.01.2017.

Відповідно до частини 6 статті 21 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.

Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Серед видів господарської діяльності, зазначених у ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" є і господарська діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Листом №01-10/2523 від 16.11.2016 директором департаменту житлово- комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації підтверджено, що ліцензія позивача серії АВ №582516 є безстроковою і надає право провадити на території Харківської області господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Таким чином, позивач має право створювати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а отже є виробником в розумінні п. 1.2 Правил №190.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно п. 11 Договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі 0.1 відсотків.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи положення ст. 530 ЦК України та вищенаведених положень чинного законодавства і умов Договору, позивач нарахував відповідачу 3048,83грн. 7% штрафу, 43,55грн. пені, 687,32грн. 3% річних за період з 20.08.2016 по 28.02.2016 та 3784,91грн. інфляційних збитків за період вересень 2016 року - січень 2017 року.

Судом перевірено розрахунки вказаних вимог та визнано їх обґрунтованими, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 3048,83грн. штрафу, 43,55грн. пені, 687,32грн. 3% річних, 3784,91грн. інфляційних збитків підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м.Харків, вул.Москалівська, буд.57/59, код 03359552) на користь Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, код 14315629) 43554,74грн. заборгованості за безоблікове користування питною водою та послугами водовідведення, 3048,83грн. штрафу, 43,55грн. пені, 687,32грн. 3% річних, 3784,91грн. інфляційних збитків, 1600,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 22.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_5