ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Справа № 918/1087/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач) Картере В.І., Козир Т.П.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд"
на ухвалуРівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2017
у справі№ 918/1087/13 Господарського суду Рівненської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд"
третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
простягнення в сумі 14915942 грн. 29 коп.
за участю представників сторін:

позивача: Олійник А.О.

відповідача: не з'явилися

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" про стягнення в сумі 14915942 грн. 29 коп.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.02.2017 у справі № 918/1087/13 (суддя Андрійчук О.В.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепроекобуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1008273,38 грн. процентів, нарахованих на гривневий кредит, 482761,08 дол. США процентів, нарахованих на валютний кредит, 22456,00 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 1293692,74 грн. заборгованості за гривневим кредитом, 762336,71 дол. США заборгованості за валютним кредитом, 382149,32 грн. заборгованості за процентами, нарахованими на гривневий кредит, 158867,35 дол. США за процентами, нарахованими на валютний кредит, 96194,03 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне повернення гривневого кредиту, 96017,99 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів, нарахованих на гривневий кредит, 57471,71 дол. США пені, нарахованої за несвоєчасне повернення валютного кредиту, 44771,14 дол. США пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів, нарахованих на валютний кредит, відмовлено

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепроекобуд" 11620,20 грн. витрат з оплати вартості судової експертизи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 918/1087/13 (колегія судів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., судді Тимошенко О.М., Крейбух О.Г.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового розміру до 1760,00 грн., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.02.17 у справі № 918/1087/13 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 918/1087/13, направити матеріали справи до Рівненського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" до провадження.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вказуючи на те, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд міг своєю ухвалою зменшити розмір судового збору до 1760,00 грн.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач та третя особа не скористалися передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акту, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.02.2017 у справі № 918/1087/13 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" стягнуто з відповідача 1008273,38 грн. процентів, нарахованих на гривневий кредит, 482761,08 дол. США процентів, нарахованих на валютний кредит.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.02.2017 у справі № 918/1087/13.

Повертаючи без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, і скаржник не підпадає під перелік осіб, що звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Перелік осіб, що звільняються від сплати судового збору, встановлено ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" подано клопотання про зменшення розміру сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відмовляючи відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору, апеляційний господарський суд виходив з того, що додана до апеляційної скарги довідка Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" станом на 20.02.2017 не є належним доказом на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті ним судового збору, оскільки відповідачем не було додано до скарги фінансової звітності, довідок з інших банківських установ, де відкрито рахунки скаржника, щодо відсутності коштів на цих рахунках, чи доказів про відсутність таких рахунків, не подано також доказів про неможливість здійснити оплати готівкою, не надано доказів на підтвердження того, що ним не здійснюється господарська діяльність та відсутнє нерухоме чи інше майно.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, положень статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та встановивши, що скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, врахувавши, що скаржник не звільнений від сплати судового збору, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів касаційної інстанції, про повернення апеляційної скарги без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені у касаційній скарзі доводи скаржника щодо можливості суду зменшити розмір судового відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін, і обов'язок обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, покладається на заінтересовану сторону, однак наявності таких обставин скаржником не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції лише перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Оцінка та перевірка обставин справи і доказів не віднесена до повноважень касаційної інстанції.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнепромекобуд" залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 918/1087/13 Господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: В. Картере

Т. Козир