КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Справа№ 910/12302/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

від позивача: Ковальова Л.Ф. довіреність № б/н від 27.02.17

від відповідача: Цибіков О.О. довіреність № б/н від 01.12.16

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: Гладищенко М.І. довіреність № б/н від 05.12.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited")

на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року

у справі №910/12302/16 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited")

до Публічного акціонерного товариства "Перехідний банк "РВС Банк"

треті особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Публічне акціонерне товариство "Омега Банк"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс"

про визнання відсутнім права вимоги по кредитному договору №638 від 22.07.2008, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання відсутнім права вимоги у ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" по Кредитному договору №638 від 22.07.2008 р. (т І, а.с. 8-12).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 в задоволенні позову відмовлено (т.ІІ, а.с.156-163).

ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16, в якій просило вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі (т. ІІ, а.с.169-172).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2017 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Яковлєва М.Л. на лікарняному, справу №910/12302/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Зеленіна В.О., Руденко М.А.

03 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Зеленіна В.О., Руденко М.А., справу призначено до розгляду на 18 квітня 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18 квітня 2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, для розгляду справи №910/12302/16, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Руденко М.А., Агрикової О.В.

18 квітня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Руденко М.А., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 18 травня 2017 року.

18 травня 2017 року протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18 квітня 2017 року у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, для розгляду справи №910/12302/16, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

18 травня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

У судовому засіданні 18 травня 2017 року представник ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" заявив усне клопотання про витребування у ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" оригіналу Кредитного договору №638 від 22.07.2008 р. Представники відповідача та третьої особи-2 у задоволенні вказаного клопотання заперечували з огляду на те, що докази, що просить витребувати позивач не пов'язані з предметом спору.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Колегія суддів наголошує на тому, що з аналізу наведеної статті слідує, що витребування доказу є правом, а не обов'язком суду. Суд вправі відхилити клопотання про витребування доказу, якщо цей доказ не стосується справи або недопустимий, а також якщо певні обставини підтверджено іншими доказами, які є в матеріалах справи.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи викладене та у зв'язку з тим, що представником позивача не було обґрунтовано неможливість самостійного надання вказаних доказів, не зазначено обставин, що підлягають доказуванню у даній справі, які може підтвердити цей доказ, а також оскільки клопотання про витребування таких доказів на стадії розгляду справи судом першої інстанції не заявлялось, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Також у судовому засіданні 18 травня 2017 року представник ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представники ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" та ПАТ "Омега Банк" в судовому засіданні 18 травня 2017 року надали пояснення, в яких заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" у судове засідання 18 травня 2017 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихмасовим ідентифікаторам 479 (т.ІІ, а.с. 243).

Оскільки ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника третьої особи-1 не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи-1.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

22 липня 2008 року між ЗАТ "Сведбанк Інвест", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ "Омега Банк" (далі - третя особа-1), та Дочірнім підприємством "Фірма "Дайленко" укладено Кредитний договір № 638 (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику мультивалютну кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої надає позичальнику кредит у доларах США та гривні на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіку встановлення та зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання, передбачені договором (т.І, а.с. 22-29).

Позичальнику встановлюються наступні ліміти заборгованості за кредитною лінією: по заборгованості в доларах США загальний ліміт встановлюється в розмірі 15 000 000 доларів США, що зменшується згідно з додатком № 1 до договору. По заборгованості в гривні загальний ліміт встановлюється в розмірі 5 000 000,00 грн. (п. 1.2. Кредитного договору).

Строк дії кредитної лінії: з 22.07.2008 р. по 21.07.2015 р. (п. 1.3. Кредитного договору).

Відповідно до пп. 5.1.1. п. 5.1. Кредитного договору за домовленістю сторін забезпеченість виконання зобов'язань за договором є обов'язковою умовою договору. Виконання зобов'язань позичальника за договором забезпечується: іпотекою нежилих приміщень з № 1 по № 5, № 5а, № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№ 1, 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень 18) фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 1 324,6 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, пров. Рильський, будинок № 5 (літера А), що належать компанії Efenes properties limited (Кіпр) загальною заставною вартістю 15 609 765,72 дол. США.

Відповідно до п. 10.6 Кредитного договору, Банк має право, в т.ч. з метою залучення кредитних ресурсів, передавати в заставу свої майнові права за Договором (право вимоги виконання позичальником зобов'язання), а також здійснювати уступку права вимоги до позичальника за договором відповідно до законодавства.

30 липня 2008 року між ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") (далі - позивач, іпотекодавець) та ЗАТ "Сведбанк Інвест", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", правонаступником якого в свою чергу є ПАТ "Омега Банк", укладено Іпотечний договір №638/ІП-3, (який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4517), згідно з умовами якого в якості забезпечення виконання Дочірнім підприємством "Фірма "Дайленко" взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором №638 від 22.07.2008 р., позивач як іпотекодавець передав, а ЗАТ "Сведбанк Інвест" як іпотекодержатель, прийняв в іпотеку предмет іпотеки - нежитлові приміщення з №1 по №5, №5а, з №6 по №20 (групи приміщень 15), № 1, №1а, , з №2 по №10 (групи приміщень №16), з №1 по №11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень №18 - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. А), загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5 (т.І, а.с. 30-34).

Постановою правління НБУ № 152 від 02.03.2015 р. віднесено ПАТ "Омега Банк" до категорії неплатоспроможних, (т.І, а.с. 47-48), а рішенням виконавчої дирекції якої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) від 02.03.2015 р. № 52 запроваджено у вказаному банку тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р., (т.І, а.с. 49), яку рішенням виконавчої дирекції Фонду № 111 від 02.06.2015 р. продовжено до 03.07.2015 р.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 06.06.2015 р. № 437 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Омега Банк" (т.І, а.с. 69) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06.07.2015 р. № 127 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Омега Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" (т.І, а.с. 70-71).

Згідно з протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду № 150/15 від 03.07.2015 р. вирішено передати активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" на користь перехідного банку ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" включаючи забезпечення за ними, які визначено Планом врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк". Загальна вартість активів неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" (включаючи забезпечення за ними), що передаються на користь перехідного банку ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" становить 229 119 082,68 тис. грн. (т.І, а.с. 132-134).

Відповідно до п. 1 Статуту ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" перехідний банк є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015 р. (протокол № 102/15) зі змінами від 12.06.2015 р. (протокол № 127/15), активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов'язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями ПАТ "Омега Банк" (т.І, а.с. 78-87).

03 липня 2015 року ПАТ "Омега Банк" (неплатоспроможний банк) та ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" (перехідний банк) складено Акт № 124/07/2015-К приймання-передачі перехідному банку ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" (далі - Акт), за яким неплатоспроможний банк передав, а перехідний банк у порядку правонаступництва прийняв всі права кредитора у зобов'язаннях за наступними договорами (права на активи): кредитний договір № 638 від 22.07.2008 р. з ДП "Фірма "Дайленко", з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною його частиною згідно з додатком № 1 до акту (основний договір), договорами, укладеними на забезпечення зобов'язань за основним договором, з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною їх частиною, згідно з додатками № 2, 3 до акту (кожен з яких - договір забезпечення) (т.І, а.с. 75-75/зворот, 76-76/зворот).

Пунктом 2 Акту встановлено, що вартість прав на активи складає 17 890 000,00 грн. та визначена пропозицією переможця конкурсу з виведення неплатоспроможного банку з ринку, визнаного таким переможцем згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 05.05.2015 р.

Відповідно до пп. 4.1. Акту з моменту підписання акту, перехідний банк набуває всіх прав кредитора за основним договором та кожним договором забезпечення та одержує, включаючи але не обмежуючись, в т.ч. право звернути стягнення на предмет застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за основним договором у повному обсязі, у разі невиконання боржниками за основним договором зобов'язань за основним договором та/або боржниками за договорами забезпечення зобов'язань за договорами забезпечення.

29 червня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 р. та Вищого господарського суду України від 16.03.2017 р. у справі № 910/8536/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітед" до ПАТ "Омега Банк", ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" про визнання недійсним Акту № 124/07/2015-К від 03.07.2015 р. приймання-передачі перехідному банку ПАТ "Перехідний банк "РВС" банк" в порядку правонаступництва прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" (т.ІІ, а.с. 105-111, 112-117).

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало те, що: "Акт № 124/07/2015-К приймання-передачі ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк" від 03.07.2015 р. не є правочином, а обраний позивачем спосіб захисту законодавством не передбачений".

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 18.09.2015 р. право власності на нерухоме майно, передане позивачем в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 638 було зареєстроване за ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" (на підставі дублікату Договору іпотеки та Акту), що свідчить про те, що останнім було звернено стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку (т.І, а.с. 77).

15 вересня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко" до ПАТ "Омега Банк" про визнання припиненими правовідношення по Кредитному договору №638 від 22.07.2008 р. укладеному між ДП "Фірма "Дайленко" та ПАТ "Омега Банк" з огляду на недоведеність порушення прав позивача діями відповідача (т.ІІ, а.с. 192-199, 200-209).

В подальшому, 30 вересня 2016 року між ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. за реєстровим № 3046), відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором №638 від 22.07.2008 р., з урахуванням усіх змін та доповнень та Іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 р. (т.ІІ, а.с. 9-12).

З моменту підписання уповноваженими представниками сторін цього договору та акту прийому-передачі права вимоги новий кредитор повністю замінює первісного кредитора у основному договорі, та отримує всі права, що виникають з договору, укладеного в забезпечення виконання боржником зобов'язань за основним договором (п. 1.3 Договору відступлення від 30.09.2016 р.).

Сторони домовились, що новий кредитор зобов'язаний сплатити на користь первісного кредитора ціну відступлення права вимоги за основним договором (113700000,00 грн. без ПДВ) в день укладання цього договору (п. 1.5 Договору відступлення від 30.09.2016 р.). Вказану суму 30.09.2015 р. ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" сплачено на користь ПАТ "Перехідний банк "РВС банк", що підтверджується платіжним дорученням № 1 (т.ІІ, а.с. 24).

30 вересня 2016 року ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" підписано Акт прийому-передачі документів до Договір про відступлення права вимоги від 30.09.2016 р. № 3046 відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв серед іншого Акт приймання-передачі прав на активи від ПАТ "Омега Банк", копію Кредитного договору № 638, Дублікат Іпотечного договору № 638/ІП-3 (т.ІІ, а.с. 13).

Звертаючись з позовом у даній справі позивач зазначав, що 31.12.2014 р. ПАТ "Омега Банк" відступив, а ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" прийняло у повному обсязі всі права вимоги по Кредитному договору №638 від 22.07.2008 р. та договорами забезпечення, а у зв'язку з чим, ПАТ "Омега Банк" втратив свої права кредитора по вказаному кредитному договору, а відповідачу ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" фактично не передавалися ні зобов'язання по кредитному договору, ні сам кредитний договір та відповідно станом на 03.07.2015 р. у ПАТ "Омега Банк" не було ніяких прав кредитора за вказаним кредитним договором.

Дійсно, 31 грудня 2014 року за Договором купівлі-продажу прав вимоги, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1898, ПАТ "Омега Банк", як продавець, погодився продати (відступити) та передати покупцю, а ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит", як покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (т.ІІ, а.с. 46-55).

Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р., сторони узгодили, що "права вимоги" означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

"Позичальник" означає позичальника за кредитним договором, які зазначені в додатку 1 (перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги).

При цьому "загальна купівельна ціна" є сумою всіх купівельних цін за права вимоги, зазначених у додатку 1, та становить 5 000 000,00 грн.

"Купівельна ціна за Право вимоги" означає суму, що визначена як "Купівельна ціна" у додатку 1 щодо кожного права вимоги.

Пунктом 2.3 Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. визначено, що права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання - передачі прав вимоги.

У п. 42 Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р., з урахуванням змін внесених Додатковим договором від 09.01.2015 р., визначено Кредитний договір № 638 від 22.07.2008 р. позичальником за яким є Дочірнє підприємство "Фірма Дайленко", разом з договорами іпотеки №№638/ІП-1, 638/ІП-2, 638/ІП-4 укладених з Дочірным підприємством "Фірма Дайленко" та договором поруки №638/П-1, укладеним з ОСОБА_8 Заборгованість за кредитом визначено у сумі 193343857,39, нараховані та несплачені проценти - 136056653,4, купівельна ціна права вимоги складає 703061,36 грн. (т.ІІ, а.с. 54, 57-58, 62).

31 грудня 2014 року за Актом приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. ПАТ "Омега Банк" передав, а ТОВ "ФК "Іпотека Кредит" відповідно до п. 2.3. Договору прийняв права вимоги, визначені в додатку до цього Акту (т.І, а.с. 43-46).

Поряд з цим, забезпечення у вигляді Іпотечного договору № 638/ІП-3 вказаний договір не містить.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015 року №826/12348/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р., визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Омега Банк" Лемеша М.В. щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. та визнано протиправним і скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Омега Банк" Лемеша М.В. щодо визнання вищезазначеного договору від 31.12.2014 р. нікчемним.

Судові рішення у справі №826/12348/15 обґрунтовані невідповідністю дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Омега Банк" приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

14 вересня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 р. у справі № 910/10364/16 відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Омега Банк" до ТОВ "ФК "Іпотека кредит", ТОВ "Компанія з управління активами Скай Кепітал Менеджмент" про визнання недійсним нікчемного правочину - договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. та визнання недійсним договору купівлі - продажу права вимоги від 04.07.2015, укладеного між ТОВ "ФК "Іпотека Кредит" та ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент".

Тобто, Договір від 31.12.2014 р. з урахуванням внесених змін є чинним, недійсним у встановленому законодавством порядку визнано не було.

Слід зазначити, що звертаючись з даним позовом позивач посилаючись на вимоги ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. 20 ГК України та п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вважав, що його права як іпотекодавця порушені, а встановлення у судовому порядку відсутності у відповідача ПАТ "Перехідний банк "РВС банк" права вимоги за кредитним договором №638 від 22.07.2008 р. є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Дана норма кореспондується зі ст. 24 Закону України "Про іпотеку".

Як зазначалося вище, первісний кредитор (ПАТ "Омега Банк") у зобов'язанні за кредитним договором від 22.07.2008 р. № 638, був замінений на нового кредитора (ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк"), внаслідок правонаступництва (п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України) за Актом № 124/07/2015-К від 03.07.2015 р. приймання-передачі перехідному банку ПАТ "Перехідний банк "РВС" банк", у додатку до якого також містилось забезпечення у вигляді Договору іпотеки № 638/ІП-3, іпотекодавцем за яким є позивач. При цьому правонаступництво ПАТ "Перехідний банк "РВС" банк" відносно ПАТ "Омега Банк" відбулось відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015 р. (протокол № 102/15) зі змінами від 12.06.2015 р. (протокол № 127/15), доказів незаконності яких судам надано не було.

При цьому, відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України та 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У своїй позовній заяві позивач просить суд здійснити захист свого порушеного права шляхом визнання відсутнім у ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" права вимоги по Кредитному договору №638 від 22.07.2008 р.

Отже, звертаючись до суду з такою вимогою, позивач фактично просить встановити певний юридичний факт, який мав місце у зв'язку з укладенням між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р., відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" набула право вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р.

Заявлена позивачем вимога про встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тому такий спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права.

Більш того, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідне право було передано відповідачем третій особі-2.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем по-перше, не вірно обраний спосіб захисту порушеного права, по-друге, не доведено, яким чином розгляд позовних вимог про встановлення факту призведе до ефективного поновлення порушеного права.

При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Колегія суддів зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивачем невірно, з порушенням вимог ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, обрано спосіб захисту порушених прав іпотекодавця, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує їх реального захисту, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволені з тих підстав, за яких їх було заявлено, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед" (Company "Efenes Properties Limited") на рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2016 року у справі № 910/12302/16 залишити без змін.

3. Справу №910/12302/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова