РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017Справа №910/6195/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
доПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 50 718 грн 12 коп.
Представники:
від позивача: Команов В.В. - представник за довіреністю
від відповідача: Комісарова А.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" про стягнення 50 718 грн 12 коп. збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим вагони № 55080329, № 53489175, № 66931601 та № 56799471 з вантажем (антрацит), прибув з недостачею в розмірі 24 300 кг загальною вартістю 50 718 грн 12 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6195/17, розгляд справи призначено на 22.05.2017.

10.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи та про розгляд справи без участі представника позивача.

22.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення.

У судове засідання 22.05.2017 з'явились представники сторін та надав пояснення по суті спору.

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 22.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 між Публічним акціонерними товариством "Українська залізниця" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовласник) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізним транспортом послуги № 1970/ДФ/10017 предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до загальних положень Статуту Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від 25.04.2016 (протокол № 21), Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

30.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (постачальник за договором) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець за договором) укладено договір № УПр14/28/162 відповідно до якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти і оплатити коксову продукцію.

Відповідно до залізничних накладних № 53159984 від 17.12.2016, відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" надіслано залізничним транспортом вагони № 55080329, № 53489175, № 66931601 та № 56799471 з вантажем "антрацит" загальною масою 278 000 кг. Одержувачем є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

26.12.2016 на станції Волноваха Донецької залізниці були складені комерційні акти № АQ 654606/91/926 про недостачу вантажу в вагоні № 55080329 в кількості 4 300 кг, № АQ 654607/92/927 про недостачу вантажу в вагоні № 53489175 в кількості 5 600 кг, № АQ 654608/93/928 про недостачу вантажу в вагоні № 66931601 в кількості 6 500 кг та № АQ 654607/94/929 про недостачу вантажу в вагоні № 56799471 в кількості 7 900 кг, про що в накладній № 53159984 від 17.12.2016 зроблено відповідну відмітку.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 50 718 грн 12 коп. збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 53159984 від 17.12.2016.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами від 26.12.2016 № АQ 654606/91/926, № АQ 654607/92/927, № АQ 654608/93/928 та № АQ 654607/94/929, а саме:

- у комерційному акті №АQ 654606/91/926 від 26.12.2016 зазначено що на підставі акту № ГУ-23 № 34212 від 25.12.2016 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 550809329 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагах (150т): брутто - не зазначено, тара - 23 200 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 88 800 кг, тара -23 200, нетто - 65 700 кг, що менше документу на 4 300 кг;

- у комерційному акті № АQ 654607/92/927 від 26.12.2016 зазначено що на підставі акту № ГУ-23 № 34211 від 25.12.2016 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 53489175 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагах (150т): брутто - не зазначено, тара - 23 900 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 87 300 кг, тара -23 900, нетто - 63 400 кг, що менше документу на 5 600 кг;

- у комерційному акті № АQ 654608/93/928 від 26.12.2016 зазначено що на підставі акту № ГУ-23 № 34211 від 25.12.2016 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 66931601 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагах (150т): брутто - не зазначено, тара - 24 000 кг, нетто - 69 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 86 500 кг, тара - 24 000 кг., нетто - 62 500 кг, що менше документу на 6 500 кг;

- у комерційному акті № АQ 654609/94/929 від 26.12.2016 зазначено що на підставі акту № ГУ-23 № 34209 від 25.12.2016 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне перевантаження вагону № 56799471 за відправкою зазначеною на лицевій стороні даного акту. По документам значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагах (150т): брутто - не зазначено, тара - 23 700 кг, нетто - 70 000 кг. При переважуванні фактична вага виявилася: брутто - 85 800 кг, тара - 23 700, нетто - 62 100 кг, що менше документу на 7 900 кг.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Вартість 1 тони вантажу в вагоні № 53750428 відповідно до рахунку вантажовідправника № 2163 від 30.12.2016 складає 2 365 грн 07 коп. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 2149852 грн 32 коп. (загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ): 909 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 2 365 грн 07 коп. (в т.ч. ПДВ).

Згідно до комерційного акту № АQ 654606/91/926 від 26.12.2016 недостача склала 4300 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2% = 700,00 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 4300 кг - 700 кг = 3 600 кг (3,6 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 55080329 складає: 3,6 т * 2 356 грн 79 коп. = 8 484 грн 44 коп.

Згідно до комерційного акту № АQ 654607/92/927 від 26.12.2016 недостача склала 5600 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг * 2% = 690,00 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 5600 кг - 690 кг = 4910 кг (4,91 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 53489175 складає: 4,91 т * 2 356 грн 79 коп. = 11 571 грн 84 коп.

Згідно до комерційного акту № АQ 654608/93/928 від 26.12.2016 недостача склала 6500 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 000 кг) складає: 69 000 кг * 2% = 690,00 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 6500 кг - 690 кг = 5810 кг (5,81 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 66931601 складає: 5,81 т * 2 356 грн 79 коп. = 13 692 грн 95 коп.

Згідно до комерційного акту № АQ 654609/94/929 від 26.12.2016 недостача склала 7900 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 2% = 700,00 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 7900 кг - 700 кг = 7200 кг (7,2 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 56799471 складає: 7,2 т * 2 356 грн 79 коп. = 16 968 грн 89 коп.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач допустив нестачу вантажу та спричинив позивачеві збитки в розмірі вартості нестачі вантажу (антрацит) у 24 300 кг загальною вартістю 50 718 грн 12 коп.

Щодо тверджень відповідача, викладених у письмових запереченнях, що позивачем не надано суду належних доказів, а саме належним чином засвідчених документів, на підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу, зокрема, довідки про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури № 1251 від 17.12.2016, виставленого Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг", який в силу положень частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, та статей 114, 115 Статуту залізниць України є належним та допустимим доказом визначення вартості вантажу.

При цьому, стосовно тверджень відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів оплати позивачем рахунку-фактури № 1251 від 17.12.2016, суд зазначає, що факт оплати позивачем вказаного рахунку не входить до предмету доказування у даній справі з огляду на заявлені предмет та підставу позову, та встановлення судом обставин завдання відповідачем позивачу договірних збитків за договором № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків на перевезення та надані залізничним транспортом послуги та встановлення факту недостачі вантажу, переданого відповідачу для здійснення перевезення.

Крім того, відповідно до статті 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 50 718 грн 12 коп., які поніс позивач в якості нестачі вантажу (кокс доменний), у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 50 718 грн 12 коп. заподіяних відповідачем незбереженням прийнятого до перевезення вантажу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу у сумі 50 718 (п'ятдесят тисяч сімсот вісімнадцять) грн 12 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.05.2017

Суддя Н.Б. Плотницька