ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р.Справа № 922/1010/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "ОСОБА_1 АВЕК та Ко" м. Харків
до Харківська міська рада, м. Харків
про визнання договору поновленим
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 АВЕК та КО" та просить визнати договір оренди землі від 02.09.2004 року (державна реєстрація від 02 вересня 2004 року № 66151/04), укладений між Харківською міською радою та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 АВЕК та КО" стосовно оренди земельної ділянки загальною площею 2,0573 га, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, ріг просп. Пятдесятиріччя ВЛКСМ, кадастровий номер земельної ділянки: :096001:0045,, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Визнати укладено між Харківською міською радою та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 та КО" додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди землі від 02.09.2004 року (державна реєстрація від 02 вересня 2004 року № 66151/04), у такій редакції:

Додаткова угода

до договору оренди землі від 02 вересня 2004 р.

(зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02 вересня 2004 року № 6651/04)

м. Харків _______________ року

Орендодавець - Харківська міська рада, в особі _______________, який діє на підставі _______________, з одного боку, та Орендар - Публічне Акціонерне товариство " ОСОБА_1 АВЕК та КО" , в особі_________, який діє на підставі________, з другого боку, відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", уклали цю додаткову угоду ( далі за текстом - угода) про поновлення договору оренди землі від 02 вересня 2004 р. ( зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02 вересня 2004 року № 6651/04) наступним чином :

1. Поновити договір оренди землі від 02. вересня 2004 р. (зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02 вересня 2004 року № 6651/04) строком на 8 ( вісім) років до 01.03.2019 .

2. Всі інші умови вищезгаданого договору не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди від 02 вересня 2004 р. (зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02 вересня 2004 року № 6651/04).

4. Додаткова угода укладена у трьох примірниках , що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця" , другий - у "Орендаря", третій у компетентному органі, що проводить державну реєстрацію речових прав.

Реквізити сторін :

"Орендодавець" "Орендар"

Харківська міська рада Публічне акціонерне товариство

61003, м. Харків "ОСОБА_1 АВЕК та КО"

пл.Конституції,7 61002, м. Харків

вул. Сумська, 70

тел:

тел :

_________________ ____________________

Судові витрати позивач просить покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2004 року, між Харківською міською радою та ПАТ ОСОБА_1 АВЕК ТА КО, на підставі рішення XXI сесії Харківської міської ради ХХIV скликання 28.04.2004 №66/04 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 2,0573 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, ріг 50-річчя ВЛКСМ , кадастровий номер земельної ділянки: :09:001:0045.

Відповідно до п. 8 договору, договір укладено строком на будівництво до 01.12.2006, на період експлуатації до 01.04.2009. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Як вказує позивач, даний договір за мовчазною згодою сторін було поновлено на строк, який був раніше встановлений договором та на тих самих умовах, та відповідно сторони продовжували виконувати свої обов'язки за договором.

Ухвалою суду від 28.03.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому.

Розгляд судової справи, за клопотання позивача (вх. №11858 від 10.04.2017 р.), фіксується за допомогою КП «Діловодство спеціалізованого суду» на CD-R диску з серійним номером cicx-10143.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 10.04.2017 року по 19.04.2017 року до 11 години.

19.05.2017 року розгляд справи було відкладено на 03.05.2017 р. з метою надання можливості позивачу для ознайомлення з відзивом відповідача.

19.05.2017 до суду від представника відповідача до суду було подане клопотання, в якому він просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування клопотання вказує на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 06.04.2017 №84434782 ПАТ "ОСОБА_1 АВЕК та КО" 26.01.2017 припинено речове право на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :09:001:0045) на підставі акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 25.01.2017 №14/7, виданого Департаментом земельних відносин Харківської міської ради; лист, серія та номер: 485/0/225-17, виданий 26.01.2017 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :09:001:0052) зареєстровано за Харківською міською радою (відомості внесено до реєстру 30.01.2017).( т.1 а.с.118-121).

Таким чином, оскільки строк дії договору оренди землі, укладеного між Харківською міською радою та ПАТ ОСОБА_1 АВЕК та Ко від 02.09.2004 № 66151/04 закінчився, до Державного реєстру речових прав внесено запис про припинення ПАТ ОСОБА_1 АВЕК та Ко речового права за вказаним договором, а також те, що земельна ділянка (кадастровий номер :09:001:0045) повернута до земель запасу міста на підставі акту приймання, Харківська міська рада вважає, що предмет спору (договір оренди землі, державна реєстрація якого припинена) у вказаній справі відсутній. А відтак, у звязку з відсутністю предмету спору (договору оренди землі) також відсутній і предмет спору щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору, якого не існує.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд вважає заяву відповідача про припинення провадження не обґрунтованою, а тому відмовляє в її задоволенні.

19.05.2017 до суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропуску позовної давності. Суд, дослідивши подану заяву, долучає її до матеріалів справи та зазначає, що вона буде вирішена в процесі розгляду справи по суті ( т. 1 а.с. 124-127).

19.05.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, та просить суд відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши поданий відзив, долучає його до матеріалів справи ( т. 1 а.с.128-135).

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити.

23.05.2017 року сторонами в судовому засіданні була надана заява (спільна) про затвердження мирової угоди ( вх. № 16680) .

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, 02 вересня 2005 року, між Харківською міською радою та ПАТ ОСОБА_1 АВЕК ТА КО, на підставі рішення XXI сесії Харківської міської ради ХХIV скликання 28.04.2004 №66/04 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 2,0573 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, ріг 50-річчя ВЛКСМ кадастровий номер земельної ділянки: :09:001:0045.

Відповідно до п. 8 договору, договір укладено строком на період будівництва до 01.12.2006 (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.04.2009. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Також позивач зазначає, що відповідач жодних листів -повідомлень про заперечення у поновлені договору оренди землі на адресу позивача не надсилав, що на думку позивача вказує на продовження дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені спірним договором.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13, 30 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, у частинах 1 - 5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Приписи статей 319, 626 ЦК України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Другою правовою конструкцією є пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

У цьому випадку також передбачено укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, яке здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація відбувається автоматично, проте в силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Як свідчать матеріали справи, сторони договору оренди землі від 02.09.2004 № 66151/04 не дотримались вимог ст. 33 Закону України Про оренду землі щодо поновлення цього договору, оскільки позивач, як орендар у встановлений договором строк не надіслав відповідачу, як орендодавцю, повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди.

Враховуючи, що позивач не надав доказів звернення до відповідача із вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена у строк встановлений у законі, суд вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, як і того факту, що його право на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" є порушеним.

Отже, суд дійшов висновку, що спірний договір не був продовжений на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів правовідносини за якими припинені і які не є чинними.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Поряд з цим Харківська міська рада подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 267 зазначеного Кодексу передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, як це визначено частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи рекомендації, викладені у п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Таким чином, правила спливу позовної давності суд не застосовує, оскільки судом встановлено, що позивач не довів належними і допустимими доказами порушення свого права, що і слугувало підставою для відмови у позові, а тому у суду відсутні підстави для відмови у позові у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

23.05.2017 року сторони надали заяву про затвердження мирової угоди по справі за № 922/1010/17 за позовом ПАТ" ОСОБА_1 та КО" до Харківської міської ради про визнання договору оренди землі поновленим на наступних умовах, де в п. 1 Позивач та Відповідач погодили, що Позивач у передбаченому законодавством порядку звернеться до Відповідача з метою винесення на розгляд сесії Харківської міської ради питання про продовження (поновлення) Договору оренди землі від 02.09.2004 року ( зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02 вересня 2004 року № 66151/04) до 01.03.2019 року, Відповідач здійснить передбачені законодавством дії, щодо розгляду цього питання.

Судом було розглянута мирова угода та визнана судом такою що не підлягає виконанню з наступних підстав, так порядок затвердження судом мирової угоди визначено, зокрема, пунктом 3.19 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в якому встановлено, що одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв'язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Аналогічні за змістом роз'яснення наведені у п. 7.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9.

Дослідивши умови мирової угоди, укладені між позивачем та відповідачем, суд виходить з норм ст. 12 ЦК України, якою зокрема встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, а також виходячи з того, що мирова угода не повинна містити умови, які виходять за межі предмета спора та умов договору що не знаходять правових підстав для затвердження даної мирової угоди саме такого змісту .

Суд відмовляє в затвердженні мирової угоди саме за таким текстом, який наданий сторонами для затвердження, оскільки суд не вправі корегувати умови мирової угоди або вносити пропозиції до неї, зокрема, подана мирова угода не відповідає загальним вимогам норм матеріального права щодо змісту угод; мирова угода не містить відомостей про умови додаткової угоди до договору оренди землі від 02.09.2004 року ( зареєстрованої у Харківській регіональній філії ДП" Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 02.09.2004 року за № 66151/04) .

Дослідивши умови мирової угоди, укладені між позивачем та відповідачем, суд виходить з норм ст. 12 ЦК України, якою зокрема встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, а також виходячи з того, що мирова угода не повинна містити умови, які виходять за межі предмета спора та умов договору що не знаходять правових підстав для затвердження даної мирової угоди саме такого змісту .

Вирізняються обов*язкові умови, тобто ті,які повинні міститися у мировій угоді. За відсутності в мировій угоді цих відомостей вона затвердженню господарським судом не підлягає.

Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

В затверджені мирової угоди - відмовити.

Повне рішення складено 26.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4