ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2017 Справа № 905/564/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Донецька область, м. Лиман

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», Донецька область, м. Авдіївка

про: стягнення штрафу у розмірі 76610,08 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №Ц/3-04/287-16 від 11.10.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №11/09/14 від 01.01.2017р.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Донецька область, м. Лиман, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», Донецька область, м. Авдіївка про стягнення штрафу у розмірі 76610,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №ДФ/10046 від 28.12.2015р., претензії № Н-01/2434 від 22.08.2016р., накладної №53624490 та №33624417.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.04.2017р. було продовжено строк розгляду справи, відповідно до 69 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить суд зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

Як встановлено ч.3. ст. 909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5. ст. 307 Господарського кодексу України (наділі ГК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

28.12.2015р. Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці за накладними №53624490, №33624417 (СМГС) на станцію Вояни було направлено вагон №54270707 з контейнерами №TCLU99000038 та №EXFU8771494.

Під час перетину державного кордону 30.04.2016р. вагон №54270707 не було прийнято інозалізницею, що підтверджується актом №206/2016р.

Відповідно до акту №206/2016р. від 30.04.2016р. причиною затримки вагона зазначено «Таблички оранжевого кольору не відповідають з документом СМГС, відсутні додаткові наклейки небезпеки. Не виконуються умови перевезення небезпечних згідно п.9. параграфа 1 СМГС. Також порушено додаток 2 до СМГС ч.5. глава 5.2.5.3.».

Також, ст. Ужгород було складено акт №3323 А від 30.04.2016р. про затримку вагону. Після усунення комерційної несправності вагон було прийнято інозалізницею 12.05.2016р.., що підтверджується актом ст. Ужгород №3351.

За час затримки вагона з вини вантажовідправника йому було нараховані додаткові збори на загальну суму 18205,08 грн. з ПДВ, що підтверджується актом №3351 від 12.05.2016р.

Згідно ст. 16 параграфу 1 «Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення» (зі змінами та доповненнями від 01.07.2016р.) (надалі СМГС), Відправник забезпечує правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від їх внесення в невідповідну графу накладної. Якщо відповідно до положень цієї Угоди перевізник записує в накладну вказівки відправника, то вважається, що він діє від імені відправника, якщо не буде доведено протилежне.

Відповідно ст. 16 параграфу 3 «СМГС», Відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність чи неповноту зазначених відправником у накладній відомостей і заяв і при цьому встановлює, що:

1) в складі вантажу були прийняті предмети, які не допускаються до переміщення через державний кордон хоча б в одній з держав, територією якого повинна здійснюватися перевезення;

2) був прийнятий до перевезення небезпечний вантаж з порушенням умов його перевезення;

3) при навантаженні вантажу відправником був допущений перевантаження вагона понад його вантажопідйомності;

4) занижений розмір провізних платежів;

5) виникли обставини, які загрожують безпеці руху.

Неустойка за пунктами 1, 2, 4, 5 цього параграфа стягується відповідно до приписів статті 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику, яка виявила таке порушення.

Отже, відповідно до накладних №53624490, №33624417 (СМГС) на вагон №54270707 з контейнерами №TCLU99000038 та №EXFU8771494 правильність внесених відомостей підтверджено представником відправника.

Умовами ст. 23 параграфу 1 «СМГС», Перевізник має право перевірити, чи дотримані відправником умови перевезення і чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником в накладній.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Таким чином, складені станцією Ужгород регіональної філії «Львівська залізниця» акти загальної форми є підставою для покладання відповідальності на відправника у вигляді штрафу, передбаченого ст. 16 параграфу 3 «СМГС», зокрема порушення п.2. та п.5.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Розрахунок штрафу у відповідності до ст. 16 параграфу 3 «СМГС» становить:

- за накладною №53624490 провізна плата становить 6740,00 грн. х 5 (пятикратний розмір провізної плати) = 33700,00 грн.

- за накладною №33624417 провізна плата становить 4941,00 грн. х 5 (пятикратний розмір провізної плати) = 24705,00 грн.

Тобто, заявлений штраф до стягнення за накладними №53624490 та №33624417 становить 58405,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України та ст. 16 параграфу 3 «СМГС».

У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань за затримку вагонів та штраф позивачем на його адресу була відправлена претензія №Н-01/2434 від 22.08.2016р., належним чином засвідчена копія якої містяться у матеріалах справи.

На вимогу відповідачем не було надано відповіді.

Відповідачем заявлено клопотання зменшити розмір нарахованого штрафу до розміру однієї провізної плати за накладними: №53624490 у розмірі 6740,00 грн. та №33624417 у розмірі 4941,00 грн.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України та п.3. ст. 83 ГПК України, ті обставини, що ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що призводить до збитковості діяльності. Крім того, відповідач посилається на відсутність збитків у інших суб'єктів господарювання.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» входять райони проведення антитерористичної операції, у т.ч. м. Авдіївка, Донецька область.

Відповідно до ч.1. ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2. ст. 233 ГК України).

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1. ст. 550 ЦК України, встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Проте, ч.3. ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку ваги вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Правовий аналіз застосування ст. 83 ГПК України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу суд також приймає до уваги, що вантажовідправником навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті,

Враховуючи вищенаведене, а також майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу в накладній, а також те, що порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, розглянувши клопотання відповідача про зменшення заявленого до стягнення штрафу, суд враховуючи положення п.3 ст. 83 ГПК України вважає можливим задовольнити його та зменшити нарахований залізницею штраф до розміру однієї провізної плати за накладними: №53624490 у розмірі 6740,00 грн. та №33624417 у розмірі 4941,00 грн., що разом становить 11681,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 11681,00 грн.

Вимоги щодо стягнення штрафу в залишковій частині задоволенню не підлягають, у зв'язку із зменшенням суми стягуваного штрафу судом.

Що стосується вимог позивача, щодо додаткових зборів на загальну суму 18205,08 грн. з ПДВ, що підтверджується актом №3351 від 12.05.2016р. за час затримки вагона з вини вантажовідправника, суд зазначає наступне.

Положення ст. 42 Статуту стосуються вагонів, що прибули на станцію призначення. У випадку затримки вагонів на підходах до станції призначення час початку та закінчення затримки вагонів визначається за актом затримки ф. ГУ-23а. Час початку цієї затримки є час прибуття поїзда на станцію затримки (якщо наказ на затримку надано до прибуття поїзда) або час надання наказу (якщо на момент надання наказу поїзд вже знаходиться на станції затримки). Час закінчення затримки - час відновлення приймання вагонів на станції призначення згідно з наказом про відновлення руху поїзда за призначенням. Отже, час повідомлення не впливає на загальний час користування.

Пункт 8 Правил користування вагонами стосується вагонів, що затримані на станції призначення, спірні вагони були затримані на підходах до станції призначення. Відповідно до п.9 Правил користування вагонами залізниця видала Наказ № 88, а станцією Херсон, згідно з п.10, складений акт про затримку вагонів ф. ГУ-23а №3351 від 12.05.2016р.. Акт загальної форми №3323А також складений на підходах до станції призначення та підписаний двома особами, які брали участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, як того потребують вимоги п.3 Правил складання актів.

Відповідно до ст. 47 Статуту, п. 33 Правил видачі вантажів у разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом та ін.) останній зобов'язаний прийняти такий вантаж, на відповідальне зберігання. Відмови від прийняття вантажу від ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» до залізниці не надходило, тому і підстав для звернення до вантажовідправника за вказівкою щодо подальших дій з вантажем не було.

Суд також звертає увагу, що у п.11. Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-8/917 від. 29.11.2007 року «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України інших норм транспортного права» доводиться до відома, що порожні власні вагони мають статус вантажу, який залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення та видати одержувачу, зазначеному в накладній., а одержувач має відносно залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, у тому числі обов'язок отримати вагони від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, та інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до перевізних документів вантажоодержувачем порожніх власних вагонів являється ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», який і повинен сплатити нараховані платежі.

На підставі викладеного, додаткові збори на загальну суму 18205,08 грн. з ПДВ, що підтверджується актом №3351 від 12.05.2016р. за час затримки вагона з вини вантажовідправника є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 550, 551, 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст. 16 параграфу 1, 3, ст. 23 параграфу 1 «Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення» (зі змінами та доповненнями від 01.07.2016р.), ст. ст. 33, 43, 49, 75, 82, п.3. ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Донецька область, м. Лиман до Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», Донецька область, м. Авдіївка про стягнення штрафу у розмірі 76610,08 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5; код ЕДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ) суму штрафу у розмірі 11681,00 грн., додаткові збори у розмірі 18205,08 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99