ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р.Справа № 922/1063/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом підприємства "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", 84301, АДРЕСА_1, ; поштова адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, 31;

до Регінального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, 61024, м. Харків, майдан Театральний, 1, ;

про зобовязання вчинити певні дії, та

за зустрічним позовом Регінального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, 61024, м. Харків, майдан Театральний, 1, ;

до підприємства "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", 84301, АДРЕСА_1, ; поштова адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, 31;

про стягнення заборгованості з орендної плати та пені

за участю представників сторін:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) не зявився;

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 (довіреність

№5 від 17.01.2017).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Підприємство "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" 29.03.2017 звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобовязання здійснити перерахунок орендної плати за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002 за період з червня по грудень 2016 року; визнати виконаними у повному обсязі зобовязання підприємства "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" в частині сплати орендної плати за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002 за період з червня по грудень 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди державного майна цілісного майнового комплексу Дитячого оздоровчого табору "Голубок" №952/2002 від 27.05.2002. Договором №1 від 08 лютого 2007 року «Про внесення змін до Договору оренди від 27.05.2002 №952/2002, укладеного на державне майно - цілісний майновий комплекс Дитячий оздоровчий табір «Голубок», що розташований у м. Словяногорськ» продовжено термін оренди майнового комплексу до 27 травня 2017 року. У звязку із прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на підставі ст.7 цього Закону у період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року було скасовано орендну плату за користування майном, отриманим у оренду позивачем за умовами вищевказаного договору, так як стаття 7 цього Закону діяла щодо позивача. Позивач зазначає, що не погоджується із актом звірки розрахунків, що був надісланий йому відповідачем листом 12.10.2016 №11-04-05449, так як йому незрозуміло підстави, методика та правове обґрунтування нарахування орендної плати з червня 2016 року, тому неодноразово звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області з листами надати детальний розрахунок орендної плати із розшифруванням застосованої формули розрахунку та її обґрунтуванням. У звязку із ненаданням вказаного розрахунку позивач на виконання умов укладеного договору здійснив оплату вартості оренди за договором у сумі, що відповідає розрахованій позивачем вартості оренди, що складає 23409,47 грн. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи антитерористичної операції", ст.ст. 230, 231, 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2017 порушено провадження у даній справі.

В свою чергу, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області 24.04.2017 звернулось до суду із зустрічним позовом (вх.№13683 від 24.04.2017) до підприємства "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" про стягнення заборгованості з орендної плати за період з серпня 2016 року по січень 2017 р. у сумі 54881,93 грн. та пені за період з 16 липня 2016 р. по 06 березня 2016 р. у сумі 6577,78 грн. на користь Державного бюджету України.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивує неналежним виконанням позивачем своїх зобовязань за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002, а саме щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530, 546, 549, 551, 610 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2017 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом та відкладено розгляд справи на 16.05.2017 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.05.2017 розгляд справи відкладено на 24.05.2017 о 12:30 год., у звязку із задоволенням клопотання позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи з метою надання йому можливості, у разі необхідності, надати пояснення щодо первісного позову та заперечення проти зустрічного.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) явку свого повноважного представника у судове засідання 24.05.2017 повторно не забезпечив, відзив на зустрічний позов не надав, направив на адресу суду заяву про перенесення розгляду справи (вх. № 1156 від 23.05.2017), в якій просить відкласти розгляд господарської справи на іншу дату, у звязку з тимчасовою непрацездатністю керівника підприємства (інв. 1 грп.) та відрядженням юрисконсульта, а також відсутністю можливості направити іншого представника.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи.

В даному разі, нез'явлення у судове засідання повноважного представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, судом створені учасникам судового процесу належні умови для надання усіх необхідних доказів, а саме: розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема у попередньому судовому засіданні саме за клопотанням позивача; ухвалами суду від 25.04.2017 та від 16.05.2017 позивача було зобовязано надати до суду відзив на зустрічний позов з правовим та документальним обґрунтуванням своєї позиції по суті зустрічних вимог; спір розглядається майже два місяці та в порядку приписів ст. 69 ГПК України має бути вирішено до 29.05.2017 р., при цьому клопотання про продовження строку розгляду спору заявлено не було та не наведено виняткових особливостей, які перешкодили б вирішенню спору у двохмісячний строк, тобто у суду у будь-якому разі відсутня можливість відкладення розгляду справи за межами строків, встановлених вищенаведеною статтею. Разом з тим, позивачем до матеріалів справи не надано жодного документу в обґрунтування своєї позиції щодо зустрічного позову, не зазначено про можливість та бажання їх надати у майбутньому, як і не наведено обставин які перешкодили вчасному наданню таких документів. Одночасно правова позиція позивача щодо спірних правовідносин викладена у первісному позові, до якого надані документи в її обґрунтування, пояснень щодо зміни або доповнення правової позиції у звязку з поданням відповідачем зустрічного позову позивачем до суду не надано.

Також, суд зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на зазначене, враховуючи що клопотання позивача є необґрунтованим, у позивача було достатньо часу для підготовки до розгляду справи та подання до суду відзиву на зустрічний позов, але відповідач своїми процесуальними правами на участь у судовому засіданні та подання доказів не скористався, що не перешкоджає розгляду спору по суті, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) у судовому засіданні заперечує проти первісних позовних вимог у повному обсязі та просить суд задовольнити вимоги зустрічного позову з підстав викладених у зустрічному позові та додатково наданих до суду письмових поясненнях (вх. №15683, вх. №15685 від 16.05.2017), зокрема наполягає на правомірності зроблених регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області розрахунків розміру орендної плати за договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 р. за період з 08.06.2016 р. (застосовано базовий розмір орендної плати за квітень 2014 року (30 днів) у сумі 5986,03 грн.) та вказує, що орендарем, тобто позивачем за первісним позовом, при визначенні орендної плати за червень 2016 року, було застосовано суму орендної плати за квітень 2014 року у розмірі 2593,95 грн., яка була нарахована не за повний місяць, а лише за 13 днів - що є помилковим. Таким чином, вказуючи на помилковість зроблених орендарем розрахунків орендної плати, відповідач наголошує на грубому порушенні підприємством "ВЛАДІСЛАВА" ВОІ "Союз організації інвалідів України" норм цивільного законодавства, приписів ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 19 ЗУ "Про оренду" та пп. 5.2., 5.6., 5.8 договору оренду № 952/2002 від 27 травня 2002 року щодо своєчасного та у повному обсязі погашення орендних платежів за період з серпня 2016 по січень 2017 включно. А саме було прострочено сплату орендних платежів у загальному розмірі 54881,93 грн., у звязку з чим, в порядку п. 3.4 договору оренди, було нараховано пеню у розмірі 6577,78 грн. за період з 16.07.2016 по 06.03.2017.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. При цьому, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні позовні та зустрічні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

27 травня 2002 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (відповідач, Орендодавець) та Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій Інвалідів України" (позивач, орендар) було укладено договір оренди №952/2002, відповідно до умов якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування майно-цілісний майновий комплекс дитячий оздоровчий табор "Голубок", яке розміщено за адресою: Донецька область, м. Слов`яногорськ. Склад і вартість якого визначено відповідно до наведених у додатках №1, 2, 3 актах оцінки, протоколу інвентаризації та передавального балансу Підприємства, складеного за станом на 01.05.02 року і становить 984053,26 грн., у тому числі основні фонди за залишковою вартістю 984053,26грн.

08 лютого 2007 року між сторонами укладено Договір № 1, в якому узгоджено питання про внесення змін до договору оренди №952/2002, зокрема щодо розміру та порядку внесення орендної плати, строку дії договору.

Так, за приписами п.3.1. договору, з урахуванням внесених змін, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 зі змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за грудень 2006 р. (базовий місяць) - 3070,85 грн. згідно з розрахунком орендної плати.

Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2007 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень, лютий 2007 р.

Відповідно до п.3.2. договору, з урахуванням внесених змін, орендна плата перераховується 100% до Державного бюджету без ПДВ щомісяця не пізніше 25-го числа з урахуванням, щомісячного індексу інфляції.

Згідно з п. 10.1 договору, з урахуванням внесених змін, цей договір діє з 27.05.2002 р. до 27.05.2017 р.

Згідно положень п.3.4. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За умов п.5.2. договору Орендар зобовязувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету.

Однак, як стверджує позивач, з отриманого від відповідача акту звірки розрахунків за договором, надісланого позивачу 12.10.2016 р., йому стало відомо, що відповідачем починаючи з червня 2016 року неправомірно нараховується позивачу орендна плата у більшому розмірі ніж це передбачено умовами договору оренди № 952/2002 та з порушенням приписів п. 13 "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна", у звязку з чим позивач просить суд зобовязати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області здійснити перерахунок орендної плати за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002 за період з червня по грудень 2016 року у відповідності до розрахунку орендної плати, зробленого позивачем та в якому взято за основу розрахунків суму орендної плати у розмірі 2593,95 грн., реально сплаченої позивачем за травень 2014 р. Спір стосовно нарахування орендної плати за договором за період з червня по грудень 2016 р. шляхом переговорів, вирішений не був, у звязку з бездіяльністю відповідача, що, за твердженнями позивача, стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спору у даній справі, з врахуванням встановлених обставин та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, регламентуються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами договору оренди №952/2002 від 27.05.2002.

Орендні правовідносини, які склались між сторонами мають довготривалий характер.

Протягом дії договору, на виконання п. 3.1. договору, розмір орендної плати розраховувався на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та з урахуванням ст. 18, 19 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна"

Судом встановлено, що розмір орендної плати за спірним договором за березень 2014 року становив 5670,06 грн., що не заперечується сторонами та відповідає умовам договору (п.п. 3.1., 3.2 договору).

Орендна плата за квітень 2014 р. була нарахована у розмірі 2593,95 грн. за період 1 по 13 число місяця, тобто за 13 днів, оскільки на виконання приписів ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", з 14.04.2014 р. було скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період проведення антитерористичної операції.

Орендна плата за спірним договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 за період з 14.04.2014 по 07.06.2016 року позивачу не нараховувалась, на виконання приписи Закону України "Про боротьбу з тероризмом", Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", ст.ст. 4, 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Закону України "Про внесення змін до "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" від 17.05.2016, який набрав чинності 08.06.2016 р., та враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014, яким був затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого було включено м. Святогірськ, де розташований обєкт оренди, переданий у користування позивачу, та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 р. ( із змінами, внесеними розпорядженням КМУ № 1276-р від 02.02.2015 р.), яким виключено місто Святогірськ з вищенаведеного Перелік населених пунктів.

З моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування, тобто з 08.06.2016, виконання зобовязання за договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 в частині сплати орендної плати поновилось та позивач був зобовязаний сплачувати орендну плату за орендоване приміщення - цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Голубок", яке розміщено за адресою: Донецька область, м. Святогірськ, що визнається сторонами.

Проте, між сторонами виник спір щодо розміру орендної плати яка підлягає сплаті за період 3 08.06.2016 по грудень 2016 року включно.

Так за твердженнями позивача (орендаря), розрахунок подальшої орендної плати варто здійснювати, використовуючи останній розмір орендної плати, розрахований станом на 14 квітня 2014 року - 2593,95 грн. (орендна плата за квітень 2014 року) та індекс інфляції за кожен місяць на протязі періоду дії норми про скасування орендної плати, тобто для визначення орендної плати за червень 2016 року необхідно коригувати нарахований останній раз розмір орендної плати на індекс інфляції у поточному місяці протягом усього періоду (з 14.04.2014 по 07.06.2016). При цьому позивач наголошує, що останнім місяцем, за який нарахована та сплачена орендна плата, слід вважати квітень 2014 року (з 01 по 14 число), а червень 2016 року (з 08 по 30 число) - вважати першим та наступним за квітнем 2014 р. місяцем оренди, за який нараховується орендна плата.

Застосовуючи такий порядок, позивач розраховує розмір орендної плати станом на 01.01.2016 року наступним чином:

2593,95 грн. * на індекс інфляції (травень 2014 - грудень 2015) = 4362,01 грн.,

де: 2593,95 грн. - розмір фактично сплачених коштів за оренду у квітні 2014 р.;

4362,01 грн. орендна станом на 01.01.2016 р.

При цьому при розрахунку орендної плати за червень 2016 року позивачем враховано приписи п. 9 Прикінцевих положень ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік", яким зупинено дію ст. 10 ЗУ "Про оренду державного майна та комунального майна" на 2016 рік в частині індексації орендної плати, а також нараховано орендну плату не за повний місяць, а лише починаючи з 08.06.2016 р. по 30.06.2016 р. (23 дні), а саме:

(4362,01 грн./30днів)*23 дні = 3344,21 грн. (орендна плата за червень 2016)

Таким чином, за твердженнями позивача, враховуючи, що орендна плата у 2016 році не підлягає індексації, її розмір (щомісячний) з червня по грудень 2016 року становить 3344,21 грн.

Натомість, за твердженнями відповідача (орендодавця), розрахунок подальшої орендної плати варто здійснювати, використовуючи орендну плату за повний останній місяць (квітень 2014 року), який розраховано наступним чином:

5794,80 грн.*1,033 = 5986,03 грн. (розмір орендної плати за квітень 2014 (30 днів)

де: 5794,80 грн. - орендна плата за березень 2014 р.;

1,033 - індекс інфляції за квітень 2014 р.

Тому, за розрахунком відповідача, в якому також враховано положення п. 9 Прикінцевих положень ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік" та зменшено розмір фактично нарахованої орендної плати за червень 2016 р. (нарахування здійснено з 08.06.2016 р. за 23 дні червня), розмір орендної плати за червень 2016 (23 дні) дорівнює 7717,41 грн.; помісячна орендна плата з липня по грудень 2016 становить 10066,18 грн., яка розрахована наступним чином:

5986,03 грн.*1,68161 = 10066,18 грн.;

де: 5986,03 грн. - розмір орендної плати за квітень 2014 (30 днів);

1,68161 - індекс інфляції за період з травня 2014 по червень 2016 включно.

Дослідивши надані сторонами розрахунки, судом встановлено, що сторонами правомірно визначено останнім (попереднім) місяцем орендної плати, який підлягає коригуванню на індекс інфляції, саме квітень 2014 р.; правомірно нараховується орендна плата починаючи з 08.06.2016 р. та правомірно враховано положення п. 9 Прикінцевих положень ЗУ "Про державний бюджет України на 2016 рік", а спір стосується саме суми з якою сторони повязують обрахування розміру орендної плати за кожний наступний місяць та яка повинна коригуватися на індекс інфляції за поточний місяць. При цьому суд погоджується із здійсненим відповідачем розрахунком та визнає вірним застосування базового розміру орендної плати за квітень 2014 року (30 днів) у розмірі 5986,03 грн., виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Стаття 10 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна2 орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди.

У п. 3.1. договору оренди сторони узгодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої КМУ.

Відповідно до п. 13 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Тобто, коригуванню підлягає саме розмір МІСЯЧНОЇ орендної плати за попередній місяць, а не розмір фактично нарахованої протягом місяця та сплаченої орендної плати, що й було здійснено відповідачем під час розрахунку орендної плати, яка підлягає сплаті за договором оренди № 952/2002 за період з 08.06.2016 по 31.12.2016.

Натомість, позивачем при здійсненні самостійного обрахування розміру орендної плати, яка підлягає сплаті за період з 08.06.2016 по 31.12.2016, було помилково взято за основу розрахунків саме розмір фактично сплачених у квітні 2014 р. орендних платежів (які нараховані лише за 13 днів квітня 2014 року) та не враховано, що Методикою унормовано здійснення визначення розмір орендної плати виходячи з розміру саме місячної орендної плати за попередній місяць (30/31 день), що в свою чергу призвело до помилки й в інших розрахунках, здійснених позивачем.

Враховуючи вище викладене, суд відмовляє в задоволені первісних позовних вимог, як в необґрунтованих та безпідставно заявлених.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то суд зазначає наступне.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) наполягає, що у зв'язку із неналежним виконанням орендарем (відповідачем за зустрічним позовом) грошових зобов'язань зі сплати орендної плати за договором оренди № 952/2002 у відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом утворилась заборгованість за період з серпня 2016 року по січень 2017 року у сумі 54881,93 грн., яка не сплачена у добровільному порядку; крім того, за несвоєчасне виконання грошового зобовязання позивачем за зустрічним позовом нараховано пеню у розмірі 6577,78 грн. за період з 16.07.2016 по 06.03.2017.

Як вже було встановлено судом, між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Окрім того, суд відзначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. із наступними змінами та доповненнями, відповідно до ч. 1 ст. 2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами частин 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ст. 19 цього Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за зустрічним позовом здійснено розрахунок орендної плати за договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 р. за період з 08 червня 2016 року по січень 2017 року, відповідно до якого орендна плата за 23 дні червня 2016 р. склала 7717,41 грн.; орендна плата з липня по грудень 2016 склала 60397,08 грн. (10066,18 грн.*6 місяців 2016 року); орендна плата за січень 2017 р. склала 10176,91 грн. Надані розрахунки відповідають умовам договору оренди, правовідносинам які склались між сторонами та здійснені у чіткій відповідності до вимог ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та приписів Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, що було встановлено судом під час розгляду первісного позову у даній справі.

Таким чином, у відповідача за зустрічним позовом виник обовязок сплатити орендну плату за договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 р. за період з 08 червня 2016 року по січень 2017 року включно у загальному розмірі 78291,40 грн.

Проте, матеріали справи підтверджують, що орендарем у добровільному порядку було сплачено орендну плату лише у розмірі 23409,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2017 р. (а.с. 52) та визнається орендодавцем, яким ця сума була зараховано в рахунок погашення заборгованості з орендної плати за червень, липень та частину серпня 2016 р.

Тобто несплаченою на час розгляду справи залишилась заборгованість у розмірі 54881,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач за зустрічним позовом визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати за період з серпня 2016 по січень 2016 включно в розмірі 54881,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, обставини встановлені у первісному позові, а також те, що орендар, в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України, не надав суду жодного доказу, який би спростовував факти повідомлені позивачем за зустрічним позовом стосовно наявності заборгованості з орендної плати, як і доказів її сплати станом на день розгляду справи, підприємство "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" визнається таким, що прострочив та неналежним чином виконав свої зобов'язання відповідно до умов Договору, а тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом заборгованості з орендної плати в сумі 54881,93 грн. за договором оренди № 952/2002 від 27.05.2002 року є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом пеню в сумі 6577,78 грн. за період з 16.07.2016 по 06.03.2017.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами Договору, зокрема п. 3.4 договору передбачена можливість нарахування пені.

Приймаючи до уваги факт прострочення відповідачем за зустрічним позовом виконання свого зобовязання, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній відповідає умовам договору, вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами, а тому зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача 6577,78 грн. пені за період з 16.07.2016 по 06.03.2017 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 49 ГПК України, якою унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судовий збір, сплачений за подання первісного позову покладається на позивача за первісним позовом; судовий збір за подання зустрічного позову покладається на відповідача за зустрічним позовом та підлягає стягненню з нього на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 60, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні первісного позову.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій Інвалідів України" (84301, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 31083925) на користь Державного бюджету України (р/р 0059, код бюджетної класифікації 22080100, отримувач: Краматорське УК/м.Краматорськ/, , МФО 834016) заборгованість з орендної плати у сумі 54881,93 грн., пеню у сумі 6577,78 грн.

4. Стягнути з Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій Інвалідів України" (84301, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 31083925) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1; ; р/р 1314, МФО 820172, ГУ ДКСУ у Харківській області) витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_2