номер провадження справи 35/46/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 Справа № 908/567/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Бєлік К.В., довіреність № 0102/2017/ДБ від 01.02.2017р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Запорізька область, м. Бердянськ

про стягнення 28014,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

21.03.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 28014,88 грн. за договором поставки № 1208/2016/ПП від 12.08.2016р.

21.03.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/567/17, присвоєно справі номер провадження 35/46/17 та призначено розгляд справи на 13.04.2017р. о 10 год. 30 хв.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 12.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (далі - покупець, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - постачальник, відповідач у справі) укладено договір поставки № 1208/2016/ПП (далі - договір), згідно з умов якого постачальник в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов'язується поставити, передати у власність покупцю дерев'яні паливні гранули (пелети) у кількості не менше ніж 100 (сто) тон (далі - товар), відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, передбачених цим договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому цим договором та/або додатках (специфікаціях) до нього.

Пунктами 1.2, 3.1 та 4.1 договору сторони погодили, що кількість, ціна, порядок, строки і умови поставки та оплати кожної партії товару узгоджуються сторонами у відповідній специфікації до договору.

12.08.2016р. сторонами погоджено та підписано Специфікацію № 1 щодо поставки дерев'яних паливних гранул (пелет) діаметром 8 мм в біг-бегах у кількості 22 тони, згідно якої свої зобов'язання сторони виконали вчасно та у повному обсязі.

22.09.2016р. сторони підписали Специфікацію № 2 до договору, якою погодили умови поставки наступної партії Товару.

Відповідно до п.п. 1-3 Специфікації № 2, постачальник зобов'язується виготовити та поставити покупцеві дерев'яні паливні гранули (пелети) діаметром 8 мм загальною кількістю 22 тони в біг-бегах вагою 1 т (1000 кг), за фіксованою ціною - 1 880,00 грн. без ПДВ за 1 тону товару та всього на загальну суму 41 360,00 грн. без ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити повністю зазначений Товар.

Сторони домовилися, що постачальник здійснює поставку товару відповідно до заявок покупця, при цьому заявки покупцем можуть надаватися шляхом направлення електронного листа, факсу, а також в усному порядку (п. 4 Специфікації № 2).

Пунктом 6.1. Специфікації № 2 передбачено, що постачальник зобов'язується поставити та завантажити всю партію товару протягом п'яти календарних днів з моменту отримання передоплати від покупця та письмової заявки на таку партію товару.

На виконання умов п. 6 Специфікації № 2 та відповідно до виставленого рахунку, позивач перерахував на користь відповідача передоплату за партію товару у розмірі 20 680,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 520 від 23.09.2016р.

Відповідач зобов'язання згідно умов Специфікації № 2 щодо поставки партії товару на склад позивача протягом п'яти календарних днів з моменту отримання передоплати не виконав.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 2712/1 від 27.12.2016р. щодо повернення передоплати у розмірі 20 680,00 грн., оскільки виконання зобов'язання щодо поставки 22 тон дерев'яних паливних гранул (пелет) на той момент вже втратило інтерес для позивача. Вказаний лист відповідач залишив без відповіді.

11.02.2017р. позивач повторно надіслав на адресу відповідача претензію № 0902/17/П від 09.02.2017р. з вимогою в добровільному порядку повернути сплачену позивачем суму передоплати за партію товару у розмірі 20 680,00 грн. Вимоги претензії про повернення сплачених грошових коштів залишились без відповіді що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 29.09.2016р. по 13.03.2017р. у сумі 5 266,88 грн. та штраф у розмірі 2 068,00 грн.

З огляду на вище зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 28 014,88 грн. за договором поставки № 1208/2016/ПП від 12.08.2016р., з яких: 20 680,00 грн. сума сплаченої передоплати, 2 068,00 грн. штрафу та 5 266,88 грн. пені.

У судовому засіданні 13.04.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та надав скриншоти електронної переписки з відповідачем з вимогами про повернення суми передоплати та інформуванням відповідача про звернення з позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання 13.04.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 23.03.2017р. не виконав.

Ухвалою суду від 13.04.2017р. суд відклав розгляд справи на 11.05.2017р. о 10 год. 00 хв., у зв'язку з неявкою представника відповідача, та зобов'язав сторін надати витребувані судом документів необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

У судовому засіданні 11.05.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, заявив усне клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з відрядженням представника позивача у судові засідання по розгляду справи та надав супровідним листом від 11.05.2017р. наступні документи: бухгалтерську довідку про понесені позивачем витрати на відрядження представника у судові засідання, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 17.04.2017р., посадочні документи за напрямком 12.04.2017р. Київ-Запоріжжя та 13.04.2017р. Запоріжжя-Київ, наказ № 02-03/16/ПП від 02.03.2016р., наказ № 1404/17/ЗП віл 14.04.2017р., наказ про відрядження юриста Бєлік К.В. № 05-05/17/ВБ від 05.05.2017р., наказ про відрядження юриста Бєлік К.В. № 11-04/17/ВБ від 11.04.2017р. та рахунок на поставку товару № 45 від 14.09.2016р.

Відповідач у судове засідання 11.05.2017р. повторно не з'явився, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 23.03.2017р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 13.04.2017р. направлялись на адресу відповідача, яка повідомлена суду позивачем та яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1.

Відповідно до підпунктів 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 23.03.2017р., яка направлялася на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, повернулась до суду з відміткою пошти: "за закінченням терміну зберігання".

На день розгляду справи, ухвали суду про відкладення розгляду справи від 13.04.2017р. не поверталась.

Про причини неявки у судові засідання відповідач суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв від нього не надійшло.

Тому з урахуванням обставин справи, вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій. Зазначене свідчить, що судом вжиті заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, призначення судового засідання, місце та час розгляду справи. Оскільки всі учасники судового процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.05.2017 року за відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

В судовому засіданні 11.05.2017р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

12.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (далі - покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - постачальник) укладено договір поставки № 1208/2016/ПП (надалі - договір).

У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов'язується поставити, передати у власність покупцю дерев'яні паливні гранули (пелети) у кількості не менше ніж 100 (сто) тон (далі - товар), відповідно до номенклатури, кількості та по ціні, що вказані у додатках (специфікаціях), які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, передбачених цим договором, прийняти товар і сплатити договірну ціну за нього, в порядку, передбаченому цим договором та/або додатках (специфікаціях) до нього.

В процесі виконання цього договору сторони укладають специфікації до цього договору, що відображають номенклатуру, кількість та ціну узгоджених сторонами партій товару (п. 1.2 договору).

За умовами договору, відповідно до п. 2.2 загальний обсяг товару, що поставляється по цьому договору визначається, як сума всіх партій товарів, поставлених постачальником протягом строку дії цього договору по всім додаткам (специфікаціям) до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

12.08.2016р. сторонами погоджено та підписано Специфікацію № 1, щодо поставки дерев'яних паливних гранул (пелет) діаметром 8 мм в біг-бегах у кількості 22 тони, згідно якої свої зобов'язання сторони виконали вчасно та у повному обсязі.

22.09.2016р. сторони підписали Специфікацію № 2 до договору, якою погодили умови поставки наступної партії товару.

Відповідно до п.п. 1-3 Специфікації № 2, постачальник зобов'язується виготовити та поставити покупцеві дерев'яні паливні гранули (пелети) діаметром 8 мм загальною кількістю 22 тони в біг-бегах вагою 1 т (1000 кг), за фіксованою ціною - 1 880,00 грн. без ПДВ за 1 тону товару та всього на загальну суму 41 360,00 грн. без ПДВ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити повністю зазначений товар.

Сторони домовилися, що постачальник здійснює поставку товару відповідно до заявок покупця, при цьому заявки покупцем можуть надаватися шляхом направлення електронного листа, факсу, а також в усному порядку (п. 4 Специфікації № 2).

Пунктом 6.1. Специфікації № 2 передбачено, що постачальник зобов'язується поставити та завантажити всю партію товару протягом п'яти календарних днів з моменту отримання передоплати від покупця та письмової заявки на таку партію товару.

Згідно п. 6.2 специфікації № 2 сторони домовилися, що покупець здійснює оплату вартості партії товару в наступному порядку:

6.2.1. 12,089% вартості партії товару, а саме: 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ, покупець оплачує протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту подання заявки на партію товару та отримання рахунку фактури на таку партію товару.

6.2.2. 87,94% вартості партії товару, а саме: - 36360,00 грн. (тридцять шість тисяч триста шістдесят гривень 00 коп.) без ПДВ, покупець оплачує протягом 2 (двох) банківських днів з дати повідомлення (скан копія офіційного листа та/або фотофіксація) про готовність партії товару до відвантаження на склад покупця.

Відповідно до п.п. 6.2.3 та 6.3 Специфікації № 2, поставка партії товару здійснюється силами та за рахунок постачальника на склад покупця за адресою: м. Миколаїв, проспект Миру, 34.

На виконання умов п. 6 Специфікації № 2 та відповідно до виставленого рахунку № 45 від 14.09.2016р., позивачем перераховано на користь відповідача передоплату за партію товару у розмірі 20 680,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 520 від 23.09.2016р.

Відповідач свої зобов'язання згідно умов договору поставки та Специфікації № 2 щодо поставки партії товару на склад позивача протягом п'яти календарних днів з моменту отримання передоплати не виконав.

У зв'язку з тим, що відповідач поставку товару не здійснив, позивач направив йому лист-вимогу № 2712/1 від 27.12.2016р. про повернення суми передоплати у розмірі 20 680,00 грн.

Крім того, 11.02.2017р. позивач повторно надіслав відповідачу рекомендованим повідомленням з описом вкладення у цінний лист претензію від 09.02.2017р. № 0902/17/П про повернення відповідачем суми передоплати та про додаткове нарахування пені у розмірі 4251,58 грн. та штрафу у розмірі 2068,00 грн. за порушення термінів поставки товару у відповідності до умов договору.

Лист-вимога та претензія залишені відповідачем без відповіді, товар не поставлений, сума передоплати не повернута, що в свою чергу стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вимога позивача про стягнення з відповідача суми передоплати у розмірі 20680,00 грн. підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 Цивільного кодексу України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Укладаючи договір поставки, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо поставки партії товару у встановлений договором (специфікацією) строк, не виконав, передоплату за вимогою позивача не повернув, а тому факт порушення відповідачем умов, визначених договором та специфікацією № 2, що є його невід'ємною частиною, доведений, та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми передоплати у розмірі 20680,00 грн. є обґрунтованою та задовольняється судом.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2068,00 грн. штрафу на підставі п. 9.4 договору поставки та 5266,88 грн. пені на підставі п. 9.3 договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 9.3 договору, за порушення термінів поставки товару (партії товару), що встановлені цим договором та/або додатками (Специфікаціями) до нього постачальник сплачує покупцю (пеню) неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент стягнення пені, від вартості товару поставленого з порушенням строків, за кожний день прострочення поставки товару та відшкодовує збитки покупця, що викликані порушенням терміну поставки.

З викладеного вбачається, що сторони погодили у договорі наступне: за порушення термінів поставки товару постачальник сплачує покупцю (пеню) неустойку від вартості товару поставленого з порушенням строків. Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, товар не був поставлений у відповідності до вимог договору.

У відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, даною нормою законодавства передбачено, що пеня нараховується за несвоєчасне виконання виключно грошового зобов'язання.

За приписами п.п. 1.1 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 роз'яснено, що:

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

З огляду на викладене, оскільки обов'язки постачальника, відповідно до договору поставки, полягають у поставці товару, та позивач звернувся до суду з підстав невиконання відповідачем зобов'язання щодо поставки 22 тон дерев'яних паливних гранул (пелет), що не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 549 ЦК України, то підстави для стягнення суми пені у розмірі 5266,88 грн. відсутні.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача, на підставі п. 9.4 договору поставки, штрафу у розмірі 2068,00 грн.

Штраф - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 9.4 договору поставки за порушення термінів поставки більш ніж на 5 (п'ять) календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю (крім пені та відшкодування збитків, що встановлені п. 9.3 цього договору), штраф у розмірі 10 % отриманої передоплати по партії товару терміни поставки по якій порушено постачальником.

Факт порушення відповідачем зобов'язання щодо строків поставки товару доведений, матеріалами справи підтверджений, не спростований відповідачем, тому заявлені позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі 10% від вартості отриманої відповідачем передоплати в сумі 2068,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленого позивачем клопотання про відшкодування витрат на відрядження, з яких 498,04 грн. вартість проїзду залізницею, 376,00 грн. послуги таксі та 750,00 грн. добові, то розглянувши дану вимогу, суд відмовляє в задоволенні виходячи з наступного.

Порядок розгляду справи в судах України регламентується процесуальним законодавством України.

Питання про склад та порядок відшкодування судових витрат відноситься до процесуального права, а тому підлягає розгляду відповідно до вимог законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів, у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі, як судових витрат, тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вказані позивачем витрати на відрядження представника у судове засідання (проїзд залізничним транспортом, послуги таксі, добові) не відносяться до судових витрат (отримання послуг адвоката) у розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, тому не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вище викладеного, позов у цілому задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 75, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" (04201, м. Київ, вул. Полярна, буд. 20, офіс 333; ідентифікаційний код 38916406) 20680,00 грн. (двадцять тисяч шістсот вісімдесят грн. 00 коп.) попередньої оплати, 2068,00 грн. (дві тисячі шістдесят вісім грн. 00 коп.) штрафу та 1299,20 грн. (одну тисячу двісті дев'яносто дев'ять грн. 20 коп.) судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 16 травня 2017 р.

Суддя О.А. Топчій