УХВАЛА

23.05.2017Справа № 910/15978/16
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно»

про розстрочку виконання рішення суду

у справі №910/15978/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно»

про стягнення заборгованості

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від заявника (відповідача) Ноготкова С.В. (дов. від 06.04.2017);

Переяславська М.В. (дов. від 02.03.2015)

від позивача Коршун В.В. (дов. від 01.12.2016).

встановив :

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» до товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс-Кіно» про стягнення 6116707,73 грн., з яких: 5846153,88 грн. боргу, 270553,85 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/15978/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 позов задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс-Кіно» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» 5846153,88 грн. боргу, 270553,85 грн. пені, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс-Кіно» до Державного бюджету України 91750,62 грн. судового збору.

17.03.2017 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

04.05.2017 до канцелярії суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» в якій заявник просить розстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016 строком на один рік до травня 2018 року. з наступним графіком: червень 2017 - 509 725,65 грн., липень 2017 - 509 725,65 грн., серпень 2017 - 509 725,65 грн., вересень 2017 - 509 725,65 грн., жовтень 2017 - 509 725,65 грн., листопад 2017 - 509 725,65 грн., грудень 2017 - 509 725,65 грн., січень 2018 - 509 725,65 грн., лютий 2018 - 509 725,65 грн., березень 2018 - 509 725,65 грн., квітень 2018 - 509 725,65 грн., травень 2018 - 509 725,58 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.05.2017 розгляд заяви призначено на 23.05.2017.

23.05.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по заяві, у яких просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що вказані у цій заяві підстави є надуманими та такими, що суперечать інтересам стягувача та його кредиторів.

Представники сторін у судове засідання 23.05.2017 з'явилися, надали пояснення по заяві.

Дослідивши матеріали поданої заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд визнав подану заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписами ст.4-5, ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі №910/15978/16, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, за змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, відповідно до ст. 121 ГПК України, можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

У підпункті 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відтак, розстрочкою є виконання рішення частками з певним інтервалом у часі.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що заявлена до стягнення за рішенням суду сума є досить великою і її сплата зараз може призвести до зупинки діяльності відповідача та його неплатоспроможності, та, як наслідок, до банкрутства, та відповідно скасування ліцензії та припинення трансляції телеканалу. Стягнення суми боргу без розстрочки зумовить неможливість погасити заборгованість за іншими платежами, податками та зборами, спричинить звільнення працівників.

Заявник вказував, що відповідно до балансів 9звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 31.12.2015 баланс за кінець звітного періоду склав 304 378 тис. грн., що менше порівняно з початком 2015 року на 18 795 тис. грн.; станом на 31.12.2016 баланс на кінець звітного періоду склав 268 031 тис. грн., що менше порівняно з початком 2016 року на 36 347 тис. грн. Непокритий збиток відповідача збільшився порівняно з початком звітного періоду та склав за весь період господарської роботи відповідача 490 443 тис. грн.

Також заявник зазначає, що окрім кредиторської заборгованості, що є предметом даної справи, у нього є й інша кредиторська заборгованість перед іншими кредиторами. Загальна сума кредиторської заборгованості згідно балансу (Звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 31.12.2016 складає 207 223 тис. грн.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» в заяві про розстрочку виконання рішення суду не доведено наявність обставин, в розумінні частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, з якими пов'язана можливість розстрочення виконання рішення суду.

Крім того суд зазначає, що відповідачем не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів того, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку, зміняться в майбутньому після можливого розстрочення та нададуть йому змогу виконати рішення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що у поданій відповідачем заяві про розстрочку виконання рішення не вказано, які саме виняткові випадки/обставини має бути враховано судом, та не доведено наявність таких обставин, що вказує на її безпідставність.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому, тяжке фінансове становище та нерентабельність господарської діяльності не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, якщо важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

При цьому суд зазначає, що під час розгляду заяв про розстрочку виконання судового рішення господарський суд також повинен враховувати інтереси кредитора.

Як вбачається з письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя», останній заперечував проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на те, що постановою господарського суду Запорізької області у справі №908/487/16 від 02.03.2016 він визнаний банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Дебіторська заборгованість ТОВ «Гравіс - Кіно» є майновим активом ТОВ «ПФК «Металург-Запоріжжя» та включена до складу ліквідаційної маси за рахунок реалізації якої буде здійснено погашення вимог кредиторів, зокрема, виплачена заборгованість по заробітній платі 242 працівникам на суму більш ніж 2,7 млн. грн., сплачений єдиний соціальний внесок та інші податки, збори до бюджету та інших державних цільових фондів.

Також суд зазначає, що боржником не вчинено жодних дій по погашенню існуючої заборгованості, стягнутої рішенням суду.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016 по справі №910/15978/16 не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86 та 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» про розстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 18.10.2016 по справі №910/15978/16 відмовити.

Суддя В.О.Демидов