КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа№ 910/24489/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Верховця А.А.

Доманської М.Л.

за участю секретаря Чміль Я.Є.

та представників:

від позивача - Хлєбніков С.Г. - дов. б/н від 22.07.2016р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - ПО «ОКУАСП»)

на рішення господарського суду м.Києва від 27.03.2017р.

у справі №910/24489/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс",

організація, яка звертається за захистом порушених прав

суб'єктів авторського права і (або)

суміжних прав - ПО «ОКУАСП»

до Приватного підприємства (далі - ПП) "Арабіка"

про стягнення 32 000 грн. компенсації за порушення виключних

майнових Рішенням господарського суду м.Києва від 27.03.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 27.03.2017р. у справі №910/24489/16 у задоволенні позову ПО «ОКУАСП» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішення суду, ПО «ОКУАСП» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду м.Києва від 27.03.2017р. у справі №910/24489/16 скасувати та прийняти нове,яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.05.2017р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги, перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

ПО «ОКУАСП» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (далі - ТОВ "Мун Рекордс") з позовом про стягнення з ПП "Арабіка" (далі - Підприємство) 32 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" (далі - Постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ПО «ОКУАСП» є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011р. № 18/2011.

17.05.2012р. між Організацією (організація) і ТОВ "Мун Рекордс" (видавник) укладено договір №17052012/01 про управління майновими авторськими правами (далі - Договір №17052012/01), за умовами якого:

- видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до Договору №17052012/01, а саме дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими пунктом 2.2 Договору №17052012/01 (пункт 2.1 Договору №17052012/01);

- у разі виявлення порушень майнових прав видавник надає організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника в суді, а саме: фіксація фактів порушення вищезазначених прав і (або) неправомірного використання творів з каталогу; попереднє досудове врегулювання порушень майнових прав видавника; здійснення представництва інтересів видавника у суді, а також, за необхідності в апеляційній чи касаційній інстанції, Верховному Суді України при розгляді справи за позовними заявами, для чого видавник наділяє організацію всіма правами, передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі (підпункт 3.2.7 пункту 3.2 Договору №17052012/01);

- Договір №17052012/01 набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2012р., а в частині зобов'язань за надання звітів, розподілу та виплату зібраної винагороди - до їх повного виконання сторонами (пункт 9.1 Договору №17052012/01).

Організацією та позивачем було уклалдено додаткову угоду від 01.12.2016р. №17, за умовами якої було продовжено строк дії Договору №17052012/01 до 31.12.2017р.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1 Договору №17052012/01 ТОВ "Мун Рекордс" надано декларації щодо переданого в управління музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець: гурт "ІНФОРМАЦІЯ_2"; композитори і автори тексту: ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5.).

Із названої декларації вбачається, що позивачем було отримано майнові права на вказаний твір на підставі договору від 10.01.2014р. № 01/10-01-14 (далі - Договір № 01/10-01-14), який чинний до 31.12.2021р..

Отже, на підставі Договору №17052012/01 Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище правичини є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2016р. представником Організації ОСОБА_6 було проведено фіксацію факту використання музичного твору в пабі "Портер паб" (м. Київ, вул. Костянтинівська, 2-А) та складено Акт, яким зафіксовано факт публічного виконання, зокрема, музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування ОСОБА_6 у пабі "Портер паб" 27.07.2016р. Організація підтверджує фіскальним чеком б/н від 27.07.2016р.

Колегією суддів було оглянуто відеозапис фіксації публічного виконання спірного музичного твору (а.с. 51), з якого вбачається таке:

- на початку відеозапису особа, яка його здійснювала, зазначила, що фіксація проводиться у "Портер пабі" на вул. Спаській, а не Костянтинівській, як це зазначено у Акті;

- якість звуку на відеозаписі є досить низькою;

- протягом усієї фіксації чути різноманітні звуки (голоси людей, кроки, тощо), які зливаються і сприймаються як какофонія;

- особа, що здійснювала фіксацію, не запрошувала адміністраторів (чи інших працівників) пабу підписувати Акт;

- на початку фіксації особа, яка здійснювала відеозапис, два рази сфокусувала камеру на колонці, розміщеній на стіні;

- під час демонстрації колонки якість звукової доріжки не надає можливості достовірно встановити той факт, що саме з цього обладнання лунає музичний твір;

- відеозапис не дає можливість встановити джерело, за допомогою якого здійснювалося публічне виконання спірного музичного твору у пабі "Портер паб".

Акт складений та підписаний одноособово ОСОБА_6 Доказів того, що ним були вжиті всі залежні від нього заходи щодо з'ясування посад, прізвищ, імен та по батькові представників пабу і пропонування підписати вказаний документ в матеріалах справи немає.

Крім того, ОСОБА_6 підписав Акт без залучення будь-яких інших учасників фіксації (представників громадськості, незацікавлених фізичних осіб, тощо).

Вбачається, що особа, яка здійснювала фіксацію, не вжила жодних заходів з метою з'ясування джерела публічного виконання спірних музичних творів (доказів того, що особа зверталася до працівників пабу з метою з'ясування яким чином, за допомогою чого здійснюється публічне виконання музичних творів у приміщенні пабу в матеріалах справи немає).

Організацією не було доведено використання музичного твору саме відповідачем; документально не підтверджено причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями Підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справах про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, зокрема, у постановах від 11.11.2015р. по справі № 910/29115/14 та по справі № 910/29116/14.

Відповідачем документально підтверджено отримання дозволу на публічне виконання спірного музичного твору, а саме копією Договору № 02/11/14, за умовами якого: відповідачу передано право на використання способом публічного виконання у закладах, що належать Підприємству, фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих в них музичних творів та їх виконань; відповідач зобов'язався сплатити Лізі як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, винагороду (роялті) за таке використання; Договір № 02/11/14 вступив в силу з моменту його підписання сторонами і укладений на невизначений строк.

Відповідно до пункту 49-1 Постанови № 12 господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону України до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Як вбачається з матеріалів справи, Ліга є організацією колективного управління на колективній основі всіма категоріями майнових прав суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003р. № 5/2003.

Ліга на підставі статті 49 Закону правомірно надала дозвіл Підприємству на використання спірного музичного твору шляхом публічного виконання; музичний твір же був використаний (27.07.2016р.) в період дії Договору № 02/11/14 (з 05.12.2014р. по невизначений строк).

Зі змісту ч. 2 ст. 49 Закону вбачається, що саме суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Таким чином, законодавець пов'язує вилучення музичних творів суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав з тим, що вказаний суб'єкт не передавав організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами.

ТОВ "Мун Рекордс" було передано Організації повноваження на управління своїми правами за Договором № 170522012/01.

Зі місту Договору № 01/10-01-14 вбачається, що:

- ОСОБА_7, як правовласник, не передавав ТОВ "Мун Рекордс" права вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання;

- відповідно до пункту 4.1 Договору № 01/10-01-14 в цілях найбільш повного і вигідного комерційного використання прав видавник (ТОВ "Мун Рекордс") має право видавати ліцензії (передавати права) на використання творів третіми особами, видавник має право відмовляти в наданні ліцензії на твори тільки тим особам, по відношенню до яких він не впевнений, що особи будуть добросовісно використовувати права і виплачувати винагороду; у відносинах з іншими особами видавник повинен, перш за все, виходити із фінансових інтересів правовласника.

В матеріалах справи відсутні документальні підтвердження того, що:

- Підприємством належним чином не виконується Договір № 02/12/14 та не виплачується винагорода (роялті) за використання спірного музичного твору;

- Ліга, отримавши винагороду від відповідача, не розподіляє та не сплачує вказану винагороду правовласнику.

Таким чином, лист-вимога б/н від 07.06.2016р. ТОВ "Мун Рекордс" по суті суперечить фінансовим інтересам правовласника та чинному законодавству України.

Тому суд першої інстанції законно і обґрунтовано повністю відмовив позивачу у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПО «ОКУАСП» залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 27.03.2017р. у справі №910/24489/16 - без змін.

Справу №910/24489/16 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді А.А. Верховець

М.Л. Доманська