донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.05.2017 року справа №908/4828/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючи суддя: судді: За участю представників сторін:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

від апелянта: від відповідача: арбітражний керуючий ОСОБА_4 - за посвідченням №1798 від 14.09.2016 року; ОСОБА_5 - за довіреністю б/н від 18.04.2017 року; ОСОБА_6 - за довіреністю б/н від 18.04.2017 року;
розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від10.02.2017 року
у справі за заявою до боржника ліквідатор про № 908/4828/15 (суддя Кричмаржевський В.А.) Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія", м. Запоріжжя арбітражний керуючий ОСОБА_4, м. Запоріжжя банкрутство
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Полонія", м. Запоріжжя
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер V", м. Запоріжжя
пророзірвання договору куплі-прдажу від 12.10.2010 року та зобов'язанн повернути нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 року у справі №908/4828/15 було відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонія", м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер V", м. Запоріжжя про розірвання договору куплі-прдажу від 12.10.2010 року та зобов'язанн повернути нерухоме майно.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, арбітражний керуючий ОСОБА_4, м. Запоріжжя звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 року у справі №908/4828/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що покупець не виконав своїх обовязків із оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк через певний час чим порушив істотні умови договору, у звязку із чим спірний договір купівлі-продажу повинен бути розірваний. Також, зазначив, що ТОВ "Полонія" є заставодержателем спірної АЗС та земельної ділянки, у звязку із чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.ч. 1,4,6 ст. 694 Цивільного кодексу України відповідно до яких, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати поверненню неоплаченого товару.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2017 року визначено колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.03.2017 року у звязку із перебуванням судді Малашкевича С.А. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Будко Н.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.04.2017р. у звязку із перебуванням судді Будко Н.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Сгара Е.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.04.2017 року у звязку із перебуванням судді Сгара Е.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2017 року визначено колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Будко Н.В.

Апелянт в судовому засідання 24.05.2017 року підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач у судовому засідання 24.05.2017 року заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та такою, що підлягає залишенню без змін.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст.44, 811, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полонія" (далі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу від 12.10.2010 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №920 (далі - Договір).

За умовами вищевказаного договору ТОВ "Полонія" продало та зобовязалося передати у власність ТОВ "МАСТЕР V" нерухоме майно, яке розташоване в смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області по вул. Б.Хмельницького, траса Маріуполь 38-й км, а саме: автозаправну станцію (операторна-магазин літ. А загальною площею 45,5 кв.м; вбиральня літ. Б; навіс літ.В; бензинорозбірна колонка №1; бензинорозбірна колонка №2; пожежна водойма V-100 м3 №3; каналізаційний колодязь №4; каналізаційний колодязь №5; колодязь №6; резервуар №7; резервуар №8; резервуар №9; резервуар №10; бензомастилоуловлювач №11; бензомастилоуловлювач №12; бензомастилоуловлювач №13; бензомастилоуловлювач №14; бензомастилоуловлювач №15; бензомастилоуловлювач №16; трансформатор літ. Тр; вимощення №1) та земельну ділянку для розташування автозаправної станції (кадастровий номер :07:001:0067, загальною площею 0,36 га).

Згідно з п. 3 Договору (в редакції договору про внесення змін від 25.10.2010р.), продаж майна здійснено за 670060,40 грн., з яких вартість автозаправної станції становить 515060,06 грн., у тому числі ПДВ 85843,34грн., вартість земельної ділянки 155000,34 грн. Зазначену у договорі вартість майна відповідач - ТОВ "МАСТЕР V" зобовязався сплатити до 12.10.2015 року. Сторони узгодили, що сплата має проводитись щомісячно на рахунок продавця - ТОВ "Полонія". У випадку несплати, неповної оплати або прострочення платежу Продавець має право надати цей договір до стягнення.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V" зареєстроване право власності на перелічене вище нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонія", посилаючись на той факт, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР V" не здійснено в установленому договором і законом порядку оплати вартості нерухомого майна і земельної ділянки, звернулось до суду першої інстанції із позовом, яким просило розірвати договір купівлі-продажу від 12.10.2010 року та зобовязати відповідача повернути позивачу нерухоме майно, яке є предметом вищевказаного договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року.

При розгляді вищевказаних вимог колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Постановою господарського суду Запорізької області від 16.12.2015 року у справі №908/4828/15 було визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонія", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 4 ст. 10, ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, позовна заява ТОВ "Полонія" про розірвання договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року та зобовязання ТОВ "МАСТЕР V" повернути позивачу нерухоме майно, яке є предметом вищевказаного договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року, підлягає розгляду в межах справи №908/4828/15 про банкрутство ТОВ "Полонія".

За своєю правовою природою договір від 12.10.2010 року є договором купівлі-продажу, згідно якого, за приписами ст. 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, вищевказаними положеннями законодавства передбачено, що зміна або розірвання договору у разі відсутності на це згоди сторін можлива лише у судовому порядку і лише При цьому, для розірвання договору в судовому порядку необхідна наявність істотного порушення договору другою стороною або наявності інших випадків, встановлених договором або законом.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як вже зазначалось вище, в якості підстави для задоволення позовних вимог, позивач зазначив, що ТОВ "МАСТЕР V" не сплатило на користь ТОВ "Полонія" вартість переданого в його власність майна.

Судова колегія апеляційної інстанції не може погодитись із вищевказаним твердженням позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 Договору (в редакції договору про внесення змін від 25.10.2010 року)., продаж майна здійснено за 670060,40 грн., з яких вартість автозаправної станції становить 515060,06 грн., у тому числі ПДВ 85843,34 грн., вартість земельної ділянки 155000,34 грн. Зазначену у договорі вартість майна відповідач - ТОВ "МАСТЕР V" зобовязався сплатити до 12.10.2015 року. Сторони узгодили, що сплата має проводитись щомісячно на рахунок продавця - ТОВ "Полонія".

Згідно п. 3.1 Положення про ведення касових операції національній валюті в Україні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року за №637 (далі Положення), касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до п. 3.3. Положення, Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Як свідчать наявні в матеріалах справи квитанції до прибуткових касових ордерів та звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за період з 26.10.2011 року по 17.05.2012 року, ТОВ "МАСТЕР V" сплатило на користь ТОВ "Полонія" 670060,40 грн.

Колегією суддів апеляційного господарського суду в судовому засіданні оглянуті оригінали вищевказаних звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та квитанцій до прибуткових касових ордерів. Останні підписані головним бухгалтером ТОВ "Полонія", скріплені його печаткою та є належними доказами в розумінні ст. 34 ГПК України.

Таким чином, ТОВ "МАСТЕР V" належним чином виконало умови договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року щодо сплати повної вартості спірного майна, переданого у його власність ТОВ "Полонія" та в строки, встановлені п. 3 зазначеного договору купівлі-продажу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує той факт, що у відповідності до п. 3 договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року сплата вартості майна повинна була проводитись шляхом зарахування грошових коштів на рахунок Продавця, а не шляхом внесення готівки, як було здійснено Покупцем.

За переконанням колегії суддів апеляційної інстанції порушення порядку сплати вартості переданого товару за спірним договором купівлі-продажу не може слугувати підставою для розірвання останнього, враховуючи наступне:

- ТОВ "Полонія" листом за №48 від 25.10.2011 року надало свою згоду ТОВ "МАСТЕР V" щодо внесення останнім готівкових коштів до каси позивача за договором купівлі-продажу від 12.10.2010 року;

- визначальною обставиною в даній ситуації є сам факт виконання умов договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року щодо повної сплати вартості придбаного товару;

- сторонами не було порушено вимоги ч. 3 ст. 1087 Цивільного кодексу України щодо граничних сум розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "МАСТЕР V" не допустило істотного порушення договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог про розірвання зазначеного договору купівлі-продажу та повернення майна.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 697 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до моменту переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

У п. 11 та 12 договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року сторонами погоджено, що право власності на відчужувану автозаправну станцію і земельну ділянку переходить від продавця до покупця з моменту державної реєстрації цього права та договору.

Згідно з положеннями ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Матеріали справи свідчать, що до відповідача перейшло право власності на нерухоме майно, що є предметом спірного договору купівлі-продажу, зважаючи на державну реєстрацію вказаного договору та повну сплату відповідачем вартості зазначеного майна, в той же час відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України продавець має право вимагати повернення від покупця товару у разі, якщо до покупця не перейшло право власності на майно.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення виконаного ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, а мають право на відшкодування збитків, завданих розірванням договору у зв'язку з істотним порушенням договору, у звязку із чим позивач не має законних підстав вимагати повернення йому переданого майна за спірним договором купівлі-продажу, право власності на яке було оформлено у встановленому законом порядку відповідачем.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 20.02.2013 року у справі № 6-158цс12.

До того ж, як вже зазначалось вище до ТОВ "МАСТЕР V" перейшло майно, що є предметом спірного договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року, про що свідчить відповідна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, заявлення позивачем позовної вимоги про повернення майна, яке є приватною власністю відповідача порушить права останнього щодо здійснення ним прав власника та принципу мирного володіння майном.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про безпідставність посилання позивача на ст. 1212 Цивільного кодексу України, враховуючи той факт, що зазначена норма права регулює правовідносини щодо набуття особою майна або збереження його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), в той же час відповідач набув майно внаслідок укладення та повного виконання договору купівлі-продажу від 12.10.2010 року.

Що стосується заявленого апелянтом клопотання про проведення судової технічної експертизи давності виконання квитанцій до прибуткових касових ордерів за період з 26.10.2011 року по 17.05.2012 року, судова колегія апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Згідно ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року за №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Експертиза є одним із засобів доказування обставин справи, що може впливати на всебічність, повноту і обєктивність дослідження її обставин.

Отже, вищевказаними нормами передбачено право суду, призначити судову експертизу за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що під час вирішення спору в даній справі відсутня необхідність спеціальних знань судового експерта, а питання, що входять до предмету доказування по даній справі можливо вирішити без її призначення.

До того ж, апеляційний суд зазначає, що вищевказане клопотання є необґрунтованим, скільки та обставина, що у позивача відсутня інформація про отримання грошових коштів ТОВ "Полонія" за спірним Договором через не передання документів та печаток керівником ТОВ "Полонія" ліквідатору, та як наслідок, припущення щодо справжності наданих відповідачем доказів, не може слугувати підставою для призначення експертизи.

Також, задоволення клопотання про призначення судової експертизи призведе до затягування строку розгляду справи, що є порушенням принципу розумного строку розгляду справи, передбаченого як нормами національного та і міжнародного законодавства.

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що обставини викладені в клопотанні про призначення та проведення судової експертизи щодо вчинення колишнім керівником боржника ОСОБА_8 дій, які порушують податкове законодавство та здійснення інших незаконних дій із бухгалтерськими документами є лише припущенням, не підтверджено документально та взагалі вказані питання повинні досліджуватись не господарським судом, а відповідними правоохоронними та фіскальними органами.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 року у справі №908/4828/15 є законною, обґрунтованою, прийнятою із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін з підстав, викладених в постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_4, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 року у справі №908/4828/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.02.2017 року у справі №908/4828/15 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3