номер провадження справи 35/41/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 Справа № 908/497/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцький Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 4 від 20.03.2017 р., ОСОБА_2, довіреність № 1 від 05.012017 р.

від відповідача-1: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 03.03.2017 р.

від відповідача-2: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування», м. Київ

до 1-го відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

до 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс», м. Запоріжжя

про стягнення в сумі 128402,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

13.03.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» з позовом до 1-го відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. та за Договором поруки № 31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 від 31.01.2014р. солідарно в сумі 128402,28 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 17.12.2013р. між ТОВ «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» та ДП МТЗЗТ України «Укрзалізничпостач» (правонаступником якого є ПуАТ «Українська залізниця»), було укладено Договір поставки № ЦХП-06-02713-01, відповідно до умов якого позивач (Постачальник) поставив відповідачу (Замовник) товар, на загальну суму 2473999,92 грн. (з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 18.12.2013р.).

Відповідно до п. 5.5 Договору поставки № ЦХП-06-02713-01 позивач проводить навчання працівників протягом трьох місяців з дати постачання, що підтверджується оформленим актом проведення навчання працівників за договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р.

ДП МТЗЗТ України «Укрзалізничпостач» сплачено позивачу 2350299,93 грн., таким чином заборгованість 1-го відповідача перед позивачем за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. складає 123699,99 грн.

В звязку з неналежним виконанням 1-м відповідачем своїх грошових зобовязань позивачем нараховано останньому пеню у сумі 2751,90 грн., 589,69 грн. 3 % річних та 1360,70 грн. інфляційних втрат.

31.01.2014р. між позивачем та ТОВ «Термінатор Плюс» було укладено Договір поруки № 31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 за умовами якого ТОВ «Термінатор Плюс» поручився перед позивачем за виконання ДП МТЗЗТ України «Укрзалізничпостач» зобовязань за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р.

З огляду на вищезазначене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за поставлений товар за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. у сумі 128402,28 грн., а саме: 123 699,99 грн. основного боргу, пеню у сумі 2751,90 грн., 589,69 грн. 3 % річних та 1360,70 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.03.2017р. справу № 908/497/17 прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/41/17 та призначено розгляд справи на 29.03.2017р. о 10 год. 30 хв.

27.03.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про доручення до матеріалів справи документів.

Зазначені документи долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 29.03.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні 29.03.2017р. надав відзив на позовну заяву, просить суд провадження у справі припинити, зокрема зазначив, що 15.08.2016р. господарським судом Запорізької області винесено рішення у справі № 908/1528/16 за аналогічним та тотожнім цьому позову, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Таким чином, 1-й відповідач вважає, що спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав вже було вирішено господарським суд та прийнято відповідне рішення від 15.08.2016р. у справі № 908/1528/16.

Представники позивача у судовому засіданні 29.03.2017р. проти задоволення клопотання позивача про припинення провадження у справі заперечили, зазначили, що предмет та підстави позову у дані справі не є тотжніми тим, які були у справі № 908/1528/16, зокрема у зазначеній справі позивач, як на підставу свого позову посилався на невиконання ДП МТЗЗТ України «Укрзалізничпостач» умов Договору поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р., проте в звязку з не здійсненням ТОВ «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» навчання працівників роботі з поставленою продукцією, як це передбачено умовами Договору поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. у задоволенні позову було відмовлено.

Крім того, позивач зазначає, що предметом розгляду справи № 908/1528/16 була вимога про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. в сумі 225433,91 грн., а саме: 123699,99 грн. основного боргу, 6835,70 грн. пені, 7442,33 грн. 3 % річних, та 87455,89 грн. інфляційних втрат. а у даній справі позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. окрім суми основного боргу в розмірі 123699,99 грн., пеню у сумі 2751,90 грн., 589,69 грн. 3 % річних та 1360,70 грн. інфляційних втрат при чому нарахування даних сум здійснено за інший ніж у справі № 908/1528/16 період.

Представник 2-го відповідача у судове засідання 29.03.2017р. не зявився, вимоги ухвали суду від 15.03.2017р. не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою від 29.03.2017р., суд відмовив 1-му відповідачу у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, оскільки послання позивача у заявленому клопотанні є безпідставними, розгляд справи відкладено на 13.04.2017р. о 12 год. 00 хв.

11.04.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від ТОВ «Термінатор Плюс» надійшов письмовий відзив № 1104-2017/01 від 11.04.2017р. на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 просить суд:

- відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс» основного боргу у розмірі 123699,99 грн., 2751,90 грн. пені, 589,69 грн. 3 % річних та 1360,70 грн. інфляційних втрат;

- задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» основного боргу у розмірі 123699,99 грн., 2751,90 грн. пені, 589,69 грн. 3 % річних та 1360,70 грн. інфляційних втрат;

- судові витрати стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- справу розглядати без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс».

Також, 11.04.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від ТОВ «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що предмет та підстави позову у даній справі не є тотожними тим, які були у справі № 908/1528/16, зокрема у зазначеній справі позивач, як на підставу свого позову посилався на невиконання ДП МТЗЗТ України Укрзалізничпостач умов договору поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р., проте у звязку з відсутністю доказів надсилання відповідачу-1 актів навчання працівників, як це передбачено умовами договору поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. суд прийшов до висновку про передчасність заявлення позову та відмовив у задоволенні позову в звязку з тим, що строк оплати не настав. До матеріалів справи № 908/497/17 позивачем надані докази надсилання відповідачу-1 акту проведення навчання працівників, а також надані докази, що підтверджують проведення цього навчання. Предметом розгляду справи № 908/1528/16 була вимога про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. в сумі 225 433,91 грн., а саме: 123699,99 грн. основного боргу, 6 835,70 грн. пені, 7 442,33 грн. 3 % річних, та 87 455,89 грн. інфляційних втрат, а у даній справі позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. окрім суми основного боргу в розмірі 123 699,99 грн., пеню у сумі 2 751,90 грн., 589,69 грн. 3 % річних та 1 360,70 грн. інфляційних втрат, при чому нарахування даних сум здійснено за інший ніж у справі № 908/1528/16 період.

Стосовно твердження відповідача-1 щодо відсутності у Договорі поруки № 31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 від 31.01.2014р. підпису ТОВ «Термінатор Плюс», печаток ТОВ «ТД «Енергетичне машинобудування» та ТОВ «Термінатор Плюс», а також встановлення відповідальності сторін по іншому Договору, а саме Договору № ЦХП-06-01813-01 від 17.12.2013р., позивач зазначає, що п. 1.1 Договору поруки № 31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 від 31.01.2014р. вказано, що ТОВ «Термінатор Плюс» зобовязується солідарно відповідати за виконання ПуАТ «Українська залізниця» зобовязань за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. 30.10.2015р. між ТОВ «ТД «Енергетичне машинобудування» та ДП «Укрзалізничпостач» підписаний акт № 9 звірки поставок та розрахунків по Договору № ЦХП-06-02713-01 від 17.12.2013р. згідно якого заборгованість останнього перед ТОВ «ТД Енергетичне машинобудування» складає 123699,99 грн.

Зазначені документи долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.04.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням наданих письмових пояснень, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 у судове засідання 13.04.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача-2 у судове засідання не зявився, вимоги ухвали суду від 15.03.2017р. та 29.03.2017р. не виконав.

Ухвалою суду від 13.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 11.05.2017 р.

Від відповідача-1 через Відділ документального забезпечення господарського суду 11.05.2017 р. надійшли письмові додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач-1 зазначає, що акт проведення навчання працівників за Договором датований 14.01.2014 р., проте він не був підписаний з боку відповідача-1, оскільки фактично позивач не здійснив навчання працівників роботи з поставленою продукцією.

Представники позивача в судовому засіданні 11.05.2017 р. підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову, просив суд в позові відмовити.

Представник відповідача-2 в судове засідання 11.05.2017 р. не зявився, про поважні причини неявки відповідач-2 суд не повідомляв.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвали суду надсилались відповідачу-2 на його адресу, вказані у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, відповідач-2 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та його неявка не перешкоджала вирішенню даного спору.

В судовому засіданні 11.05.2017 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом винесено рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем та відповідачем-1 додатково, судом встановлено наступне.

17.12.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» (Постачальник) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця») (Замовник) був укладений Договір поставки №ЦПХ-06-02713-01 (Договір).

За умовами Договору Постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується у специфікації, яка є невідємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору (в редакції додаткової угоди до Договору №1 від 18.12.2013р.) загальна сума даного Договору на момент його підписання складає 2061666,60 грн., крім того ПДВ 20% - 412333,32 грн., що разом становить 2473999,92 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору позивач здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ до матеріального складу ДП «Укрзалізничпостач»: Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48, (відповідно до Правил «Інкотермс» в редакції 2010р.). Вантажовідправником продукції може бути третя особа, зазначена Постачальником.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється партіями протягом терміну дії Договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Кожна партія продукції постачається протягом 60-ти календарних днів з дати письмової рознарядки замовника., якщо інше не вказано в рознарядці.

Відповідно до п. 5.3 Договору поставки датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції відповідачем на матеріальний склад ДП «Укрзалізничпостач» Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом прийму-передачі.

Позивач зазначає, що він виконав прийняті на себе зобовязання і своєчасно поставив відповідачу-1 заявлену ним продукцію на загальну суму 2473999,92 грн.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що Позивач проводить навчання працівників протягом трьох місяців з дати постачання, що підтверджується оформленими актами проведення навчання працівників, підписаними представниками Постачальника та Вантажоодержувача.

Позивач вказує на те, що він провів навчання працівників, що підтверджується актом проведення навчання працівників за Договором, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно з п. 6.1 Договору, розрахунки між Замовником та Постачальником здійснюються таким чином:

- замовник перераховує постачальнику оплату в розмірі 95 % від вартості поставленої продукції протягом 75 банківських днів у відповідності з рахунком -фактурою, після дати поставки партії Продукції;

- остаточний розрахунок у розмірі 5 % від вартості поставленої продукції здійснюється протягом 75 банківських днів після надання замовнику актів проведення навчання працівників, підписаних представниками постачальника та вантажоодержувача у відповідності з рахунком-фактурою, обумовлену згідно з п.5.2.

Датою оплати вважається дата відправлення коштів Замовником за банківськими реквізитами Постачальника (п. 6.2 Договору).

Термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання обома сторона до 31.12.2013 р., а в разі наявності потреби Замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою до повного виконання (п. 13.7 Договору).

Позивач посилається на те, що відповідач-1 сплатив позивачу 2350299,93 грн., в звязку з чим, заборгованість відповідача-1 склала 123699,99 грн.

Також, 31.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс» (Поручитель) було укладено Договір поруки №31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 (Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобовязався солідарно відповідати перед Кредитором за виконання ДП МТЗЗТУ «Укрзалізнипостач» (Боржником) зобовязань за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01, укладеного 17.12.2013 р. між Кредитором і Боржником.

Пунктом 8.1 Договору поруки визначено, що цей договір набирає сили з моменту його підписання і діє до повного виконання взаєморозрахунків між сторонами.

Предметом розгляду у даній справі є сплата залишку суми належної до сплати за Договором №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. в розмірі 123699,99грн. (5% від суми Договору), а також 2751,90 грн. пені, 589,69 грн. 3% річних, 1360,70 грн. інфляційних витрат.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (стаття 525 ЦК України).

Отже, як вбачається з умов спірного Договору, сторони обумовили, що остаточний розрахунок у розмірі 5 % від вартості поставленої продукції здійснюється протягом 75 банківських днів після надання замовнику актів проведення навчання працівників, підписаних представниками постачальника та вантажоодержувача у відповідності з рахунком-фактурою, обумовлену згідно з п. 5.2 підставою для остаточного розрахунку за Договором.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, на виконання умов Договору поставки №ЦПХ-06-02713-01 від 17.12.2013р. позивачем поставлено відповідачу-1 товар, передбачений умовами Договору, що підтверджується видатковою накладною, а саме: №: 129 від 23.12.2013 р. на суму 2473999,92 грн.

Вище зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими особами позивача та відповідача-1 і скріплена відбитками печаток підприємств.

Отримання відповідачем-1 товару на вказану суму підтверджується підписом уповноваженого представника покупця, довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленої форми, а також наданою позивачем товарно-транспортною накладною на поставку. На оплату відповідачу-1 виставлений рахунок №129 від 23.12.2013р. на суму 2473999,92 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах даної справи міститься акт проведення навчання працівників від 14.01.2014 р., відповідно до п. 5.5 Договору та докази надсилання відповідачу-1 даного акту проведення навчання працівників.

Крім того, слід зазначити, що матеріали справи містять двосторонньо підписаний без заперечень та зауважень акт звірки поставок та розрахунків між ДП «Укрзалізничпостач» та ТОВ «ТД «Енергетичне машинобудування» № 9 від 30.10.2015 р. на суму 123699,99 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про виконання позивачем умов п. 5.5 Договору та про обґрунтованість заявленою до стягнення суми основного боргу в розмірі 123699,99 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога позивача про стягнення основної заборгованості в сумі 123699,99 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Позивачем також заявлено до стягнення сума пені в розмірі 2751,90 грн. за період з 03.01.2017 р. по 01.03.2017 р., відповідно до п. 10.6 Договору.

Відповідно до п. 10.6 Договору встановлено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченої Продукції за кожен день прострочення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 5510570/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок суми пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом встановлено, що він є вірним, а сума до стягнення в розмірі 2751,90 грн. такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення суму 3 % річних за період з 03.01.2017 р. по 01.03.2017 р. в розмірі 589,69 грн. та інфляційних витрат за період з січня 2017 р. по березень 2017 р. в розмірі 1360,70 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що право вимоги про сплату 3% річних та втрат від інфляції є правовими наслідками прострочення боржником грошового зобовязання, способом захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунки 3% річних та втрат від інфляції за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд визнав їх вірними, а отже сума до стягнення 3 % річних підлягає 589,69 грн., а втрат від інфляції 1360,70 грн.

Крім того, як було зазначено вище, 31.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс» (Поручитель) було укладено Договір поруки №31/01/2014-ЦХП-06-02713-01 (Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобовязався солідарно відповідати перед Кредитором за виконання ДП МТЗЗТУ «Укрзалізнипостач» (Боржником) зобовязань за Договором поставки № ЦХП-06-02713-01, укладеного 17.12.2013 р. між Кредитором і Боржником.

Пунктом 1.2 Договору поруки встановлено, що підставою для виникнення відповідальності Поручителя перед Кредитором є невиконання, несвоєчасне виконання або невиконання належним чином Боржником всіх зобовязань, що передбачені Договором, визначеним в п. 1.1.

Поручитель зобовязаний належним чином виконувати зобовязання перед Кредитором.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. (ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України встановлено, що солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обовязку кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Пунктом 4.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.14. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають із кредитних договорів» передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Отже, з наведеного вище вбачається право кредитора звернутись до Боржника та кожного з Поручителів окремо. При цьому, слід зазначити, що в даному випадку предметом спору є різні самостійні договірні відносини, зокрема між Кредитором і Боржником та між Кредитором і кожним з поручителів окремо за Договорами поруки. Аналогічну правову позицію містить постанова Верховного Суду України у справі № 6-84цс11 від 19.11.11.

Частиною 4 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З наведеного вбачається, що в разі оплати одним з відповідачів заборгованості, зобовязання іншого відповідача припиняється.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлення окремо вимог до відповідачів 1, 2.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачами до матеріалів справи не надано.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач-1 прострочив виконання зобов'язань по оплаті товару за Договором, вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів-1, 2 основного боргу в розмірі 123699,99 грн., пені в розмірі 2751,90 грн., 3 % річних в розмірі 589,69 грн. та втрат від інфляції в розмірі 1360,70 грн. суд вважає законними, обґрунтованими та документально підтвердженими.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» судом задовольняються повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідачів 1, 2 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінатор Плюс» (69035, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичне машинобудування» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, 10 поверх, ) 123699 (сто двадцять три тисячі шістсот девяносто девять) грн. 99 коп. - основного боргу, 2751 (дві тисячі сімсот пятдесят одну) грн. 90 коп. пені, 589 (пятсот вісімдесят девять) грн. 69 коп. 3 % річних, 1360 (одну тисячу триста шістдесят) грн. 70 коп. інфляційних витрат та 1926 (одну тисячу девятсот двадцять шість) грн. 03 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.05.2017 р.

Суддя О.А. Топчій