ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про вжиття запобіжних заходів

"25" травня 2017 р.Справа № 916/1210/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Компанії A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) (вх. № 4-13/17 від 23.05.2017 р.) про вжиття запобіжних заходів в порядку ст. 431 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2017 р. Компанія A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) звернулась до господарського суду Одеської області із заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на судно „MAMBA B (ІМО 9189706), зареєстроване під прапором держави Панама, власником якого є BYO LTD (BЙО ЛТД) з місцезнаходженням: Basseterre, St Kitts & Nevis (Бастер, Сент-Кітс та Невіс), яке знаходиться в акваторії морського порту ОСОБА_3 філії ДП „Адміністрація морських портів України шляхом заборони його виходу з акваторії морського порту ОСОБА_3. Особою, відносно якої вживаються запобіжні заходи, є Компанія BYO LTD (BЙО ЛТД). Необхідність вжиття зазначених запобіжних заходів обґрунтовано наступним.

В обґрунтування своєї заяви компанія Компанія &B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI посилається на наявність у неї чинної морської вимоги до судна „MAMBA B, прапор Панама, судновласником якого є компанія BOY LTD, місцезнаходження якого визначено Basseterre, St Kitts & Nevis (Бастер, Сент-Кітс та Невіс), яка виникла у звязку із поставками на судно бункерного палива.

Так, заявник вказує, що у липні та серпні 2016 року до заявника надійшли запити капітана судна „MAMBA B щодо постачання бункерного палива. На підставі вказаних запитів капітана судна заявник надав судновласнику підтвердження на поставку бункерного палива із зазначенням наступних умов постачання:

- орієнтовна дата поставки: 13.07.2016 р.;

- місце поставки: Порт Тузла;

- кількість палива: 15.000 літрів;

- вартість палива: 3,71 турецьких лір за 1 літр;

- строк здійснення платежу: 60 днів з дати доставки (DDD - Delivery Due Date) на підставі рахунку на оплату надісланого по факсу.

В умовах іншого запиту на поставку бункерного палива було зазначене наступне:

- орієнтовна дата поставки: 09.08.2016 р.;

- місце поставки: Порт Тузла;

- кількість палива: 12.000 літрів;

- вартість палива: 3,60 турецьких лір за 1 літр;

- строк здійснення платежу: 60 днів з дати доставки (DDD - Delivery Due Date) на підставі рахунку на оплату надісланого по факсу.

Так, за ствердженнями заявника, 13.07.2016 р. ним було поставлено на судно, яке знаходилось в морському порту Тузла, бункерне паливо в кількості 15.000 літрів, а 09.08.2016 р. - в кількості 12.000 літрів. При цьому в підтвердження факту поставки бункерного палива, а також його кількісних характеристик, між заявником та судновласником в особі капітана судна були підписані бункерні розписки, копії яких додано до заяви. В свою чергу з метою отримання платежу за поставлене бункерне паливо заявником виставлені судновласнику рахунки на оплату вартості вказаного палива № 4142 від 13.07.2016 р. про сплату 55650 турецьких лір та № 4238 від 09.08.2016 р. про сплату 43200 турецьких лір. Таким чином, заявник вказує, що судновласник був зобов'язаний здійснити оплату 55650 турецьких лір не пізніше 11.09.2016 р. (60 днів з 13.07.2016 р.) та 43200 турецьких лір - не пізніше 08.10.2016 р. (60 днів з 09.08.2016 р.).

Однак, як стверджує заявник, станом на цей час судновласник не виконав вказане грошове зобов'язання, у звязку з чим у нього існує заборгованість в розмірі 98850 турецьких лір (55650 + 43200), що складає за офіційним курсом гривні до турецької ліри, встановленого Національним банком України станом на 23.05.2017 р. (7,399060 гривень за 1 турецьку ліру), 731397,08 грн.

Щодо підстав звернення з поданою заявою про вжиття запобіжних заходів до господарського суду Одеської області заявник вказує на наступні обставини. Згідно відомостей від 15.05.2017 р. міжнародної електронної бази даних географічних місцезнаходжень морських суден MarineTraffic та відповіді капітану морського порту ОСОБА_3 на запит № 201705161 від 12.05.2017 р., з урахуванням меж акваторії морського порту ОСОБА_3, визначених та затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 р. № 1234 «Про межі акваторії морського порту ОСОБА_3», судно на даний час знаходиться в акваторії морського порту ОСОБА_3. Компанія BYO LTD (БЙО ЛТД) станом на момент виникнення морської вимоги та на теперішній час є власником судна. Відтак, враховуючи те, що на момент виникнення морської вимоги на підставі постачання палива на судно, воно належало на праві власності компанії BYO LTD (БЙО ЛТД), а також те, що станом на цей час вказана особа є власником судна, яке знаходиться на території України в Одеській області в акваторії морського порту ОСОБА_3, за підсудністю розгляд вказаної заяви належить господарському суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2017 р. у справі № 916/1210/17 розгляд заяви Компанії A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) призначено в засіданні суду на 25.05.2017 р.

Представник Компанії BYO LTD, яка є судновласником судна „MAMBA B (ІМО 9189706, прапор Панама) в засідання не зявився, хоча про розгляду судом вказаної заяви було повідомлено агента судна ТОВ „Агро Рені ОСОБА_4

Розглянувши заяву Компанії A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI., дослідивши надані докази, заслухавши надані пояснення на підтвердження викладених в заяві обставин, проаналізувавши положення чинного законодавства, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.16 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна.

За положеннями п.п.к) п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року, ратифікованої згідно Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. „морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються.

Згідно ст.2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

З урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1. Судно не заарештовують, і застава або інший вид забезпечення не надаються більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача та, якщо судно було заарештовано в межах однієї з юрисдикцій чи були надані в межах такої юрисдикції застава або інший вид забезпечення для зняття арешту або з метою уникнення можливого арешту, то будь-який наступний арешт цього судна чи будь-якого судна, що належить тому самому власникові, за тією самою морською вимогою того самого позивача буде відмінений, а судно буде звільнене судом чи будь-яким іншим відповідним судовим органом цієї держави, якщо тільки позивач не переконає суд чи інший відповідний судовий орган, що гарантія чи інше забезпечення були остаточно зняті до накладення наступного арешту або що є інша достатня підстава для залишення арешту чинним. Якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв'язку з такими морськими вимогами. Положення цього пункту застосовуються до будь-якого випадку, коли особа, яка не є зареєстрованим власником судна, є відповідальною щодо морської вимоги, яка стосується цього судна (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року).

Судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України (ч.ч. 1, 2 ст.41 КТМ України).

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 42 КТМ України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв'язку з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його.

Разом з тим слід зазначити, що з матеріалів заяви вбачається здійснення заявником поставки бункерного палива на судно „MAMBA B, про що свідчать наявні в матеріалах справи підтвердження на поставку бункерного палива, бункерні розписки, рахунки на оплату. Натомість докази здіснення сплати судновласником за поставлене заявником бункерне паливо відсутні, що в свою чергу дає суду підстави вважати наявність у заявника морської вимоги до судновласника - Компанії BYO LTD (БЙО ЛТД) про сплату заборгованості в розмірі 98850 турецьких лір, що складає за офіційним курсом гривні до турецької ліри, встановленого Національним банком України, станом на 23.05.2017 р. (7,399060 гривень за 1 турецьку ліру), 731397,08 грн.

При цьому відомості із систем ЕQUASIS та MarineTraffic свідчать про належність боржнику судна „MAMBA B, яке перебуває в акваторії морського порту ОСОБА_3. Крім того, про належність судна „MAMBA B наданими у копіях свідоцтвом про реєстрацію обладнань від 04.11.2014 р., класифікаційним свідоцтвом від 24.11.2016 р.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ст. 43-2 ГПК України).

Згідно приписів ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України однією з вимог до заяви про вжиття запобіжних заходів є зазначення обставин, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4, 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" від 20.04.2007 р. N 01-8/251 заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо). У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, запобіжні заходи за своєю правовою природою - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до вимог розділу VІ ГПК України підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Так, як вбачається з доданої до заяви Загальної декларації, поданої капітаном судна Юсіфом Гасімовим капітану морського порту ОСОБА_3 з датою заходу до порту 24.03.2107 р., у графі 13 «Короткий опис вантажу» вказаної декларації на прибуття міститься позначка «NIL», яка означає відсутність вантажу на борту судна. Згідно вантажного плану судна, підписаного капітаном судна та поданого капітану морського порту ОСОБА_3, на судно мають бути завантажені 6000 метричних тон рапсу, що узгоджується із дедвейтом судна в розмірі 7192 метричних тон. Час завантаження на судно вказаного обсягу вантажу залежить від потужностей навантажувального обладнання, та може становити декілька днів.

Можливість судна самостійно залишити як акваторію морського порту ОСОБА_3, так і територію України, також вбачається із морехідного стану судна, придатність якого до плавання морськими водними шляхами підтверджується класифікаційним свідоцтвом, виданим 24.11.2016 р. та дійсним до 03.09.2021 р.

Також судом зясовано, ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 16.05.2017 р. по справі № 510/605/17, витяг з якої було надано капітаном морського порту ОСОБА_3, було накладено арешт на судно для забезпечення морських вимог - заборгованості по заробітній платі. Однак, в подальшому ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2017 р. по справі № 510/605/17 вказаний арешт з судна було знято.

Відтак, наведене свідчить про те, що станом на теперішній час судно не арештоване та може вільно залишити акваторію морського порту ОСОБА_3 та територію України. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що існує реальна загроза (наявність об'єктивно існуючої можливості) залишення судном акваторії морського порту ОСОБА_3 після навантаження вантажу на судно та виконання необхідних процедур портовими властями.

Враховуючи викладене, та те, що судом встановлено наявність обставин, які свідчать про виникнення у заявника права морської вимоги до Компанії BYO LTD, а як наслідок виникнення права на арешт судна „MAMBA B, яке належить на праві власності Компанії BYO LTD, тривалу несплату останнім вартості поставленого заявником бункерного палива, що вказує на імовірність в подальшому утруднення виконання судового рішення за умови подання заявником відповідного позову, суд вважає за необхідне накласти арешт на вказане судно „MAMBA B (ІМО 9189706, прапор Панама), власником якого є BYO LTD, яке знаходиться в акваторії морського порту ОСОБА_3, шляхом заборони його виходу з акваторії морського порту ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 43-4 ГПК України господарський суд може зобов'язати заявника забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню запобіжними заходами, яка вноситься на депозит господарського суду. Розмір застави визначається господарським судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим від розміру заявленої шкоди. Про вжиття запобіжних заходів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначає обрані запобіжні заходи, підстави їх обрання, порядок і спосіб їх виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Поряд цим, з метою запобігання зловживанню запобіжними заходами, господарський суд вважає за необхідне зобовязати Компанію A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) попередньо внести на депозит Господарського суду Одеської області заставу в розмірі 731397,08 грн.

Керуючись ст. ст. 431, 432, 434, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Компанії A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) (вх. № 4-13/17 від 23.05.2017 р.) про вжиття запобіжних заходів задовольнити.

2. Накласти арешт на судно „MAMBA B (ІМО 9189706), зареєстроване під прапором держави Панама, власником якого є BYO LTD (BЙО ЛТД) з місцезнаходженням: Basseterre, St Kitts & Nevis (Бастер, Сент-Кітс та Невіс), яке знаходиться в акваторії морського порту ОСОБА_3 філії ДП „Адміністрація морських портів України (68802, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188) шляхом заборони його виходу з акваторії морського порту ОСОБА_3 філії ДП „Адміністрація морських портів України (68802, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188).

3. Зобовязати Компанію A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (місцезнаходження: Kultur Mhlsmet Inonu bulv. Barbur apt. No. 130, kat 9 No. 9, Mersin, Turkey (Култур Мг.Исмет Иненю Бульвар. Барбур апт. № 130, кет 9 № 9, Мерсін, Турречина), реєстраційний номер: НОМЕР_1) внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області (№5416 в УДКСУ у м. Одеса, МФО 820172, ) заставу в сумі 731397/сімсот тридцять одна тисяча триста девяносто сім/грн. 08 коп.

4. Дана ухвала про накладення арешту виконується негайно з моменту внесення Компанією A&B PETROL URUNLERI PAZ.SAN. VE TIC. LTD. STI. (ЕЙ ЕНД БІ ПЕТРОЛ УРУНЛЕРІ ПАЗ.САН ВЕ ТІК. ЛТД. СТІ.) застави на депозитний рахунок господарського суду Одеської області згідно ч. 2 ст. 436 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін після її прийняття.

Суддя В.С. Петров