ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.2017 Справа № 904/4684/17

За позовом Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "ВІКОС"

до Приватного підприємства "ВК і К"

про стягнення 293 049,85 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 27.10.2016 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма „Вікос звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства „ВК і К про стягнення заборгованості у розмірі 286005,60 грн., пеню у розмірі 6362,64 грн., 3% річних у сумі 681,71 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору № 11/15 від 14.05.2015 року.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

У відповідності до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

26.05.2017 року у судовому засіданні проголошено повний текст рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 року між Приватним підприємством „Виробничо-комерційна фірма „Вікос (позивач) та Приватним підприємством „ВК і К (відповідач) був укладений договір поставки № 11/15, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати на умовах даного договору у власність відповідача наступну продукцію: спеції та домішки харчові, оболонку ковбасну натуральну та штучну та іншу супутню продукцію (п.1.1, 1.2 договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2015 року. (п. 9.1 договору). Сторони погоджуються, що строк дії цього договору вважається одноразово продовженим на наступний календарний рік, відраховуючи від терміну закінчення його дії, у випадку коли жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону за один місяць до закінчення строку дії договору про свою відмову від продовження дії договору.

Після припинення дії договору усі зобовязання, що виникли у сторін за час дії цього договору підлягають виконанню у повному обсязі та у відповідності до домовленостей, обумовлених договором(п. 9.2. договору).

Згідно п.3.1 договору асортимент товару, що може бути поставлений покупцеві за даним договором, наводиться постачальником у специфікаціях, які є додатками до договору та його невідємними частинами.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що постачальник передає покупцеві товар по видаткових накладних про відпуск товару зі складу постачальника в асортименті погодженому Сторонами.

На виконання умов договору № 11/15 від 14 травня 2015 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1345755,87 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними та рахунок-фактурами (а.с.18 - 104, том 1): видаткова накладна №ВК-0000835 від 14.05.15 на суму 7 538,78 грн.; № ВК-0000868 від 20.05.15 на суму 11 663,46 грн.; № ВК-0000976 від 02.06.15 на суму 21 816,00 грн.; № ВК-0001120 від 22.06.15 на суму 7 694,30 грн.; № ВК-0001209 від 30.06.15 на суму 15 855,77 грн.; ВК-0001292 від 13.07.15 на суму 16 844,40 грн.; ВК-0001448 від 31.07.15 на суму 22 820,58 грн.; №ВК-0001571 від 17.08.15 на суму 71 146,86 грн.; № ВК-0001767 від 08.09.15 на суму 49 030,20 грн.; № ВК-0001786 від 10.09.15 на суму 1 470,00 грн.; № ВК-0001855 від 18.09.15 на суму 54 433,20 грн.; № ВК-0001940 від 28.09.15 на суму 6 843,20 грн.; № ВК-0001941 від 28.09.15 на суму 27 372,80 грн.; № ВК-0001991 від 01.10.15 на суму 49 959,00 грн.; № ВК-0002026 від 06.10.15 на суму 50 274,00 грн.; № ВК-0002078 від 13.10.15 на суму 63 492,20 грн.; № ВК-0002101 від 16.10.15 на суму 3 698,14грн.; № ВК-0002214 від 30.10.15 на суму 20 735,88 грн; № ВК-0002249 від 03.11.15 на суму 98 720,09 грн; № ВК-0002288 від 09.11.15 на суму 72 902,41 грн; № ВК-0002343 від 17.11.15 на суму 58 710,30 грн; № ВК-0002442 від 25.11.15 на суму 53 556,01 грн; №ВК-0002573 від 04.12.15 на суму 59 970,00 грн; №ВК-0000172 від 27.01.16 на суму 1 609,40 грн; № ВК-0000193 від 29.01.16 на суму 11 399,76 грн; № ВК-0000416 від 26.02.16 на суму 41 761,99 грн; № ВК-0000458 від 03.03.16 на суму 43 161,91 грн; №ВК-0000621 від 28.03.16насуму 51 051,84 грн; № ВК-0000675 від 01.04.16 на суму 50 332,81 грн; № ВК-0000719 від 07.04.16 на суму 8 461,75 грн; № ВК-0000773 від 14.04.16 на суму 5 423,08 грн; № ВК-0000882 від 22.04.16 на суму 128 421,18 грн; № ВК-0001694 від 26.07.16 на суму 11 592,00 грн; № ВК-0001880 від 16.08.16 на суму 15 747,19 грн; № ВК-0001959 від 26.08.16 на суму 19 975,24 грн; № ВК-0002103 від 08.09.16 на суму 11 680,20 грн; № ВК-0002121 від 09.09.16 на суму 7 787,03 грн; №ВК-0002175 від 15.09.16 на суму 13 150,80 грн; №ВК-0002250 від 23.09.16 на суму 18 883,00грн; № ВК-0002419 від 13.10.16 на суму 18 740,00 грн; № ВК-0002533 від 26.10.16 на суму 14 492,81 грн; № ВК-0002702 від 15.11.16 на суму 7 565,10 грн; № ВК-0002834 від 29.11.16 на суму 7 113,60 грн; № ВК-0003045 від 15.12.16 на суму 10 857,60 грн.

Згідно п. 6.2 Договору покупець здійснює оплату загальної вартості партії отриманого товару у poзмірі 100 % протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання товару у постачальника за видатковою накладного на відпуск товару зі складу постачальника.

Як встановлено матеріалами справи, згідно платіжних доручень було сплачено за поставлений товар суму в розмірі 1059750,36 грн., що підтверджується банківськими виписками від 23.05.2017 року № Д1-В9/02-343 (а.с. 122-129).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що у разі порушення покупцем строку оплати отриманого товару, покупець сплачує постачальнику пеню від суми заборгованості за увесь час порушення зобовязання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так відповідно до розрахунку наданого позивачем нараховано пеню відповідачу за період з 16.01.2017 року по 13.02.2017 року в розмірі 6 362,64 грн. яка підлягає до стягнення і підтверджується матеріалами справи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Положеннями п 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено: сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних за період з 16.01.2017 року по 13.02.2017 року в розмірі 681,71 грн., які задовольняються судом і підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, АДРЕСА_1, код ЕДРПОУ 13745730) на користь Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "ВІКОС" (08631, Київська обл., Василівський р-н., смт. Глеваха, вул. Підприємницька, 8, код ЕДРПОУ 20611875) основний борг у розмірі 286 005 (двісті вісімдесят шість тисяч пять) грн. 50 коп., пені в сумі 6 362 (шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 64 коп., 3% у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 71 коп., судового збору в розмірі 4 395 (чотири тисячі триста девяносто пять) грн. 75 коп., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення проголошено в судовому засіданні 26.05.2017

Суддя ОСОБА_2