ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 914/745/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Кей-Колект"
на постанову та ухвалуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року Господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року
у справі Господарського суду № 914/745/14 Львівської області
за заявою Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області
до ТОВ "Моршинське"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаГапоненко Р.І.
за участю в судовому засіданні представника ТОВ "Кей-Колект" - Дутчак В.Ф. (довіреність №8964 від 01.04.2017 року),

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.03.2014 року за заявою Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області (далі - ініціюючого кредитора) порушено провадження у справі №914/745/14 про банкрутство ТОВ "Моршинське" (далі - боржника) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство); визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 636 284, 69 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 року, залишеною без змін судом касаційної інстанції, ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.03.2014 року в частині визнання вимог ініціюючого кредитора скасовано, прийнято в цій частині нове рішення про визнання вимог ініціюючого кредитора до боржника на суму 623 754, 52 грн., в решті ухвалу підготовчого засідання суду першої інстанції від 17.03.2014 року залишено без змін.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Моршинське" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 18.03.2014 року.

11.12.2014 року шляхом направлення двох поштових відправлень ТОВ "Кей-Колект" звернулося до місцевого господарського суду з двома заявами (№135-15312 та №153-15315 від 18.11.2014 року) з вимогами до боржника, забезпеченими боржником за договором іпотеки від 28.03.2007 року на виконання кредитного договору №0 від 27.03.2007 року, на загальну суму 1 675 004, 23 грн. та забезпеченими боржником за договором іпотеки від 16.06.2007 року на виконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року фізичною особою ОСОБА_6, на загальну суму 2 017 409, 20 грн. (том 4, а.с. 3 - 59, том 5, а.с. 4 - 64).

Зазначені заяви розглядалися судом першої інстанції в окремих судових засіданнях з винесенням ухвал про розгляд спірних вимог по кожній заяві окремо, які залишено без змін судом апеляційної інстанції.

Постановами Вищого господарського суду України від 17.11.2015 року результат розгляду судами першої та апеляційної інстанцій кредиторських вимог ТОВ "Кей-Колект" згідно із заявами №135-15312 та №153-15315 від 18.11.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд вимог ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" до місцевого господарського суду із вказівкою про необхідність об'єднання зазначених заяв до спільного розгляду (том 5а, а.с. 213 - 219, 221 - 226).

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції про часткове визнання вимог ТОВ "Кей-Колект" відповідно до заяви №135-15315 від 18.11.2014 року на суму 479 132 грн., з яких 477 914 грн. як забезпечених заставою майна боржника та 1 218 грн. судового збору у першу чергу, та про відхилення вимог ТОВ "Кей-Колект" згідно із заявою №135-15312 від 18.11.2014 року в повному обсязі з направленням справи на новий розгляд спірних кредиторських вимог до суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду виходила з того, що судами не перевірено обставин перебування майна боржника в державному реєстрі застав, обставин переривання строків позовної давності щодо вимог за кредитними договорами ОСОБА_6 шляхом можливого звернення до суду попереднього кредитора ПАТ "УкрСиббанк" про звернення стягнення на майно боржника, а також наявності поважних причин пропуску позовної давності у ТОВ "Кей-Колект", якому було відступлено права вимоги за договорами іпотеки. Також, судами не перевірено правильності розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року в межах строків позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України, який з урахуванням порушення справи про банкрутство ухвалою суду від 17.03.2014 року, мав би визначатися за період трьох років до моменту порушення справи про банкрутство, у зв'язку з чим передчасно визнано вимоги забезпеченого кредитора ТОВ "Кей-Колект" на суму 477 914 грн., виходячи з дійсної заборгованості по місячних платежах за кредитним договором за період з лютого 2009 року по 20.11.2011 року.

За результатами нового розгляду спірних кредиторських вимог, об'єднаних в одне провадження, ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року (суддя Морозюк А.Я.) у визнанні вимог ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" на суму 1 675 004, 23 грн. згідно із заявою №135-15312 від 18.11.2014 року та на суму 2 017 409, 20 грн. згідно із заявою №153-15315 від 18.11.2014 року відмовлено (том 5в, а.с. 82 - 92).

Не погоджуючись з результатом розгляду його кредиторських вимог, ТОВ "Кей-Колект" звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2016 року та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника за кредитним договором №0 від 14.06.2007 року в розмірі 127 915, 97 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 2 017 409, 20 грн., а саме: заборгованість за основною сумою кредиту - 74 583, 67 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 176 286, 13 грн.; заборгованість за процентами - в розмірі 53 332, 30 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 841 123, 06 грн.; визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року у розмірі 106 205, 42 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 675 004, 23 грн., а саме: заборгованість за основною сумою кредиту - 61 539 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 970 553, 91 грн.; заборгованість за процентами - 44 666, 42 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 704 450, 32 грн.; окремо включити до реєстру вимог кредиторів боржника грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" на суму 2 017 409, 20 грн. та на суму 1 675 004, 23 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Желік М.Б., судді: Костів Т.С., Данко Л.С.) апеляційну скаргу ТОВ "Кей-Колект" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року у даній справі - без змін (том 5в, а.с. 185 - 196).

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТОВ "Кей-Колект" (далі - скаржник) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову апеляційного суду від 15.02.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2016 року та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника за кредитним договором №0 від 14.06.2007 року в розмірі 127 915, 97 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 2 017 409, 20 грн., а саме: заборгованість за основною сумою кредиту - 74 583, 67 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 176 286, 13 грн.; заборгованість за процентами - в розмірі 53 332, 30 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 841 123, 06 грн.; визнати грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року у розмірі 106 205, 42 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 675 004, 23 грн., а саме: заборгованість за основною сумою кредиту - 61 539 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 970 553, 91 грн.; заборгованість за процентами - 44 666, 42 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 704 450, 32 грн.; окремо включити до реєстру вимог кредиторів боржника грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" на суму 2 017 409, 20 грн. та на суму 1 675 004, 23 грн.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами попередніх інстанцій положень статей 256 - 258, 261, 266, 267, 509, 598, 599, 631, 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 23, 25, 45, 98 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, статей 22, 32, 33, 35, 36, 38, 43, 65, 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що полягало у неповноті дослідження обставин справи при новому розгляді спірних кредиторських вимог за об'єднаними в одне провадження заявами ТОВ "Кей-Колект" та неправильному застосуванні до спірних правовідносин положень цивільного законодавства про позовну давність та припинення зобов'язань.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 15.02.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2016 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ТОВ "Кей-Колект" - Дутчак В.Ф., дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Частинами 1, 2, 6, 8 статті 23 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2913 року, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно з частиною 9 статті 45 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, правомірність та обґрунтованість включення окремо до реєстру вимог забезпеченого кредитора перевіряється судом з винесенням єдиного рішення (ухвали) по вимогах такого кредитора, незалежно від того скільки заяв ним подано до суду, при цьому, при внесенні окремо до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, судом перевіряється наявність в державному реєстрі застав відомостей про майно боржника, яке є предметом застави та дійсність самого зобов'язання (застави) на момент розгляду спірних вимог заставного кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою суду від 17.03.2014 року порушено справу про банкрутство ТОВ "Моршинське" за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, оголошення про що оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 18.03.2014 року.

Судами встановлено, що 11.12.2014 року шляхом направлення поштових відправлень ТОВ "Кей-Колект" звернулося до місцевого господарського суду з двома заявами (№135-15312 та №153-15315 від 18.11.2014 року) з вимогами до боржника, забезпеченими боржником за договором іпотеки від 28.03.2007 року на виконання кредитного договору №0 від 27.03.2007 року, на загальну суму 1 675 004, 23 грн. та забезпеченими боржником за договором іпотеки від 16.06.2007 року на виконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року фізичною особою ОСОБА_6, на загальну суму 2 017 409, 20 грн. (том 4, а.с. 3 - 59, том 5, а.с. 4 - 64).

В ході нового розгляду спірних кредиторських вимог ухвалами місцевого господарського суду від 16.12.2015 року заяви ТОВ "Кей-Колект" №135-15312 та №153-15315 від 18.11.2014 року з вимогами до ТОВ "Моршинське" об'єднано в одне провадження (том 5б, а.с. 4 - 5, 10 - 11).

Розглядаючи грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника на суму 1 675 004, 23 грн. відповідно до заяви №135-15312 від 18.11.2014 року, місцевим господарським судом встановлено, що в обґрунтування кредиторських вимог спірний кредитор зазначив про укладення 27.03.2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк, кредитного договору №0, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 100 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору); до зазначеного договору долучено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору №0 від 27.03.2007 року (том 4, а.с. 10 - 22).

Судами встановлено, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року між ТОВ "Регіональна торгова компанія", правонаступником якого є ТОВ "Моршинське", ОСОБА_6 та АКІБ "УкрСиббанк" 28.03.2007 року укладено договір іпотеки нежитлових приміщень в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №715; відповідно до умов зазначеного договору іпотеки, ТОВ "Регіональна торгова компанія", як іпотекодавцем, передано в іпотеку банку (іпотекодержателя) нерухоме майно, а саме: картоплесховище цегляне, зазначене в плані під літерою "Ж", загальною площею 583,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Кобилянської, буд. 24 (том 4, а.с. 23-28).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 12.12.2011 року на підставі договору факторингу №1 та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року та договором іпотеки нежитлових приміщень від 28.03.2007 року було відступлено ПАТ "УкрСиббанк" на користь ТОВ "Кей-Колект" (том 4, а.с. 37 - 41, 43 - 45).

Судами встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням основним боржником (ОСОБА_6.) кредитних зобов'язань у листопаді 2012 року ТОВ "Кей-Колект" звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитом із позичальника та поручителя (ОСОБА_8М.), за результатами розгляду якого рішенням суду від 01.04.2013 року у цивільній справі №0907/17447/2012 позовні вимоги ТОВ "Кей-Колект" задоволено та стягнено на його користь із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року на суму 883 002, 22 грн.; в подальшому зазначене судове рішення скасовано рішенням апеляційного суду від 28.05.2014 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кей-Колект" до позичальника за спірним кредитним договором відмовлено з підстав пропуску позивачем строку позовної давності згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України; рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили у зв'язку з відмовою ТОВ "Кей-Колект" у відкритті касаційного провадження з його перегляду в касаційному порядку згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.08.2014 року (том 5а, а.с. 153 - 160).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, заявлені ТОВ "Кей-Колект" грошові вимоги до ТОВ "Моршинське", як майнового поручителя за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_6, на суму 1 675 004, 23 грн. є спірними як такі, що повністю заперечуються боржником та в повному обсязі не визнаються розпорядником майна Гапоненком Р.І. (з урахуванням уточнення №294 від 23.02.2015 року до повідомлення про визнання кредиторських вимог №264 від 19.01.2015 року) (том 4, а.с. 83, 97-98, 113-114).

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, обставини звернення боржника до суду з письмовими поясненнями №04 від 30.01.2015 року та №06 від 22.02.2016 року, за змістом яких заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності за спірними кредиторськими вимогами на суму 1 675 004, 23 грн.; у свою чергу, ТОВ "Кей-Колект" зазначило про початок перебігу строку позовної давності за спірними вимогами з 26.03.2012 року, що є кінцевим терміном повернення кредиту згідно пункту 1.2.1. кредитного договору №0 від 27.03.2007 року, та вважає його звернення з кредиторськими вимогами до боржника у грудні 2014 року в межах визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності у три роки.

Відмовляючи у визнанні вимог ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" на суму 1 675 004, 23 грн., суд першої та апеляційної інстанцій виходили з обставин пропуску спірним кредитором строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом з основного боржника ОСОБА_6, що відповідно до статті 266 ЦК України має наслідком пропуск позовної давності щодо вимог до боржника-іпотекодавця та звільняє його від виконання кредитного зобов'язання, забезпеченого майновою порукою.

Так, судами встановлено, що відповідно до пунктів 1.1., 1.2.1., 1.2.2. кредитного договору №0 від 27.03.2007 року, банк зобов'язався надати, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті на суму 100 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором; надання кредиту здійснюється у термін з 27.03.2007 року до 26.03.2012 року; позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 26.03.2012 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково).

Суди встановили, що у зв'язку з порушенням основним боржником зобов'язання за кредитним договором, АКІБ "УкрСиббанк" в особі Івано-Франківського відділення, правонаступником якого є спірний кредитор, реалізувало своє право вимагати дострокового повернення кредитних коштів шляхом направлення 02.06.2009 року на адресу позичальника - ОСОБА_6 письмової вимоги №137-440/1572 про сплату простроченого боргу по кредиту та відсотках з нарахованою пенею у строк протягом 30 календарних днів з моменту її отримання; в тексті вимоги банком зазначено, що поверненню підлягає весь кредит достроково на 31-й день з дати отримання вимоги.

З огляду на встановлене, суди дійшли висновку, що станом на 02.06.2009 року заборгованість за кредитним договором №0 від 27.03.2007 року була простроченою, тому у зв'язку з невиконанням вимоги про дострокове повернення кредиту ОСОБА_6 та її поручителем - ОСОБА_8, 02.07.2009 року у АКІБ "УкрСиббанк" виникло право на стягнення всієї суми кредитної заборгованості і саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності у три роки за вимогами до ТОВ "Моршинське", як майнового поручителя, що сплив 02.07.2012 року.

Отже, встановивши обставини звернення у грудні 2014 року ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" з грошовими вимогами на суму 1 675 004, 23 грн., суди дійшли висновку про відхилення спірних кредиторських вимог, як таких, що їх заявлено правонаступником банку-кредитора до майнового поручителя з пропуском строку позовної давності щодо звернення стягнення на заставне майно в силу положень статті 266 ЦК України та у зв'язку із спливом позовної давності до основної вимоги банку щодо повернення кредитних коштів, за виплату яких поручилося ТОВ "Моршинське" належним йому нерухомими майном за договором іпотеки від 28.03.2007 року.

Розглядаючи грошові вимоги ТОВ "Кей-Колект" до боржника на суму 2 017 409, 20 грн. відповідно до заяви №153-15315 від 18.11.2014 року, місцевим господарським судом встановлено, що в обґрунтування кредиторських вимог спірний кредитор зазначив про укладення 14.06.2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк, договору про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті на суму 100 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору); до зазначеного договору долучено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року (том 5, а.с. 11 - 17).

Судами встановлено, що 16.06.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року між ТОВ "Регіональна торгова компанія", правонаступником якого є ТОВ "Моршинське", ОСОБА_6 та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки нежитлових приміщень в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №1448; відповідно до умов зазначеного договору іпотеки, ТОВ "Регіональна торгова компанія", як іпотекодавцем, передано в іпотеку банку (іпотекодержателя) нерухоме майно, а саме: адміністративно-складські приміщення, цегляні, зазначені в плані під літерою "Ж", загальною площею 1 179,3 кв. м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Кобилянської, буд. 24 (том 5, а.с. 27 - 30).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 12.12.2011 року на підставі договору факторингу №1 та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року та договором іпотеки нежитлових приміщень від 16.06.2007 року було відступлено ПАТ "УкрСиббанк" ТОВ "Кей-Колект" (том 5, а.с. 45 - 49, 51 - 53).

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що заявлені ТОВ "Кей-Колект" грошові вимоги до ТОВ "Моршинське", як майнового поручителя за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_6, на суму 2 017 409, 20 грн. є спірними як такі, що повністю заперечуються боржником та частково визнаються розпорядником майна Гапоненком Р.І. на суму 477 914 грн. (том 4, а.с. 83, 97 - 98, 113 - 114).

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, обставини звернення боржника до суду із заявою №05 від 30.01.2015 року про застосування наслідків спливу позовної давності за спірними кредиторськими вимогами на суму 2 017 409, 20 грн., однак, ТОВ "Кей-Колект" вважає його звернення з кредиторськими вимогами до боржника у грудні 2014 року на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року з додержанням строку позовної давності у три роки.

Відмовляючи у визнанні вимог ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" на суму 2 017 409, 20 грн., суд першої та апеляційної інстанцій обґрунтовували пропуском строків позовної давності стягнення зазначеного боргу з основного кредитора ОСОБА_6, що відповідно до статті 266 ЦК України має наслідком пропуск позовної давності щодо вимог іпотекодержателя та звільняє його від виконання зобов'язання, забезпеченого майновою порукою.

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, що пунктом 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року сторони погодили обов'язок позичальника (ОСОБА_6.) повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13.06.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін; додатковою угодою №2 від 05.02.2009 року до зазначеного кредитного договору сторони змінили кінцеву дату повернення кредиту - не пізніше 13.06.2019 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (том 5в, а.с. 33).

Суди встановили, що у зв'язку з порушенням основним боржником зобов'язання за кредитним договором, АКІБ "УкрСиббанк" в особі Івано-Франківського відділення, правонаступником якого є спірний кредитор, реалізувало своє право вимагати дострокового повернення кредитних коштів шляхом направлення 15.05.2009 року на адресу позичальника - ОСОБА_6 письмової вимоги №137-440/1554 про сплату простроченого боргу по кредиту та відсотках з нарахованою пенею у строк протягом 30 календарних днів з моменту її отримання; в тексті вимоги банком зазначено, що поверненню підлягає весь кредит достроково на 31-й день з дати отримання вимоги.

З огляду на встановлене, суди дійшли висновку, що станом на 15.05.2009 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.06.2007 року була простроченою, тому зважаючи на невиконання вимоги про дострокове повернення кредиту ОСОБА_6 та її поручителем - ОСОБА_8, 15.06.2009 року у АКІБ "УкрСиббанк" виникло право на стягнення всієї суми кредитної заборгованості і саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності у три роки за вимогами до ТОВ "Моршинське", як майнового поручителя, що сплив 15.06.2012 року.

Отже, встановивши обставини звернення у грудні 2014 року ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" з грошовими вимогами на суму 2 017 409, 20 грн., суди дійшли висновку про відхилення спірних кредиторських вимог як таких, що їх заявлено правонаступником банку-кредитора до майнового поручителя з пропуском строку позовної давності до додаткової вимоги щодо звернення стягнення на заставне майно в силу положень статті 266 ЦК України у зв'язку із спливом позовної давності до основної вимоги банку щодо повернення кредитних коштів, за виплату яких поручилося ТОВ "Моршинське" належним йому нерухомими майном за договором іпотеки від 16.06.2007 року.

При цьому, судами не встановлено обставин переривання строків позовної давності щодо вимог за двома кредитними договорами ОСОБА_6 шляхом можливого пред'явлення попереднім кредитором ПАТ "УкрСиббанк" позову про звернення стягнення на майно ТОВ "Моршинське", обтяжене іпотекою банку, а також не встановлено обставин надання ТОВ "Кей-Колект" доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності за додатковими вимогами про виконання кредитного зобов'язання майновим поручителем-іпотекодавцем.

Посилання ТОВ "Кей-Колект" на правову позицію Верховного Суду України у Постанові від 10.02.2016 року у справі №6-216цс14 в обґрунтування обов'язку боржника-майнового поручителя щодо повернення кредитних коштів апеляційний суд відхилив, як помилкові, оскільки у зазначеній Постанові Верховним Судом України зроблено висновок про те, що саме по собі прийняття господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДР не мають наслідком припинення зобов'язання іпотекодавця щодо виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання, оскільки в позовному провадженні іпотекодержателем було пред'явлено вимогу до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки з прийняттям рішенням по суті спору, яке є обов'язковим до виконання згідно статті 115 ГПК України. Однак, ПАТ "УкрСиббанк", як кредитором у кредитному зобов'язанні, та його правонаступником ТОВ "Кей-Колект" в межах строку позовної давності за основною вимогою не заявлялась додаткова вимога до майнового поручителя - ТОВ "Моршинське" про звернення стягнення на предмет іпотеки в позовному провадженні та не приймалось судове рішення про стягнення з майнового поручителя, тому обставини справи, за якою дано правовий висновок у Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі №6-216цс14, є різними та не можуть прийматися до уваги при вирішенні даного спору.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають практиці застосування Верховним Судом України положень про позовну давність згідно Постанов ВСУ від 21.01.2015 року у справі №6-190цс14, від 09.09.2015 року у справі №6-933цс15 та від 02.09.2015 року у справі №6-1077цс15 у правовідносинах, подібним тим, які мають місце в даній справі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з результатом розгляду судами першої та апеляційної інстанції кредиторських вимог ТОВ "Кей-Колект" до ТОВ "Моршинське" за змістом оскаржуваних ухвали від 29.11.2016 року та постанови від 15.02.2017 року та вважає їх такими, що прийняті за умов повноти дослідження обставин справи на предмет обґрунтованості заявлених спірним кредитором грошових вимог до боржника-майнового поручителя та виконання вказівок суду касаційної інстанції, що містяться у Постановах Вищого господарського суду України від 17.11.2015 року у даній справі, відповідно до вимог статей 34, 43, 101, 11112 ГПК України.

Доводи скаржника про неналежну оцінку судами попередніх інстанцій обставин справи на предмет дійсності правовідносин майнової поруки між ТОВ "Кей-Колект" та ТОВ "Моршинське" та помилковість їх висновків про відхилення грошових вимог ТОВ "Кей-Колект" на суму 1 675 004, 23 грн. та на суму 2 017 409, 20 грн. заборгованості позичальника - ОСОБА_6 за кредитними договорами від 27.03.2007 року та від 14.06.2007 року, заявлених у дану справу про банкрутство до ТОВ "Моршинське", як майнового поручителя, після спливу строку позовної давності за основною вимогою про повернення кредитних коштів, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими. Такі доводи касаційної скарги спростовуються положеннями статті 266 ЦК України про те, що сплив позовної давності за вимогою про накладення стягнення на заставлене майно, як додатковою вимогою, пов'язується із спливом позовної давності за основною вимогою, виконання якої забезпечено заставою (іпотекою) майна майнового поручителя, та встановленими судами обставинами звернення ПАТ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ТОВ "Кей-Колект", з письмовою вимогою до позичальника про дострокове виконання кредитних зобов'язань у травні-червні 2009 року, що мало наслідком настання строку їх виконання та початок перебігу строку у три роки для звернення кредитора до боржника-майнового поручителя з вимогами про виконання кредитних зобов'язань, тоді як спірні вимоги ТОВ "Кей-Колект" заявлено у дану справу про банкрутство у грудні 2014 року.

Доводи касаційної скарги про безпідставність відхилення судами першої та апеляційної інстанцій заявлених ТОВ "Кей-Колект" кредиторських вимог до ТОВ "Моршинське" з посиланням на докази, прийняті до уваги та відхилені судами, зводяться до намагання переконати касаційний суд здійснити переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статті 1117 ГПК України, а, отже, такі доводи є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року у даній справі такими, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому правові підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ТОВ "Кей-Колект" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року у справі №914/745/14 залишити без змін.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко