РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017Справа №908/1370/16
Суддя господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного підприємства "ОСОБА_4"
до відповідача1 відповідача2 відповідача3 відповідача4Міністерства внутрішніх справ України; Запорізького районного відділу ГУМВС в Запорізькій області; Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області Державного казначейства
провідшкодування шкоди
представники сторін:
від позивача Венгаренко Т.А. (довіреність б/н від 14.06.2015р.);
від відповідача1 від відповідача2 від відповідача3 від відповідача4Пташник Н.М. (довіреність №33/2015 від 20.04.2015р.); не з`явився; не з`явився; не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.05.2016р. Приватне підприємство "ОСОБА_4" (надалі - ПП "ОСОБА_4", позивач) звернулось до господарського суду м. Києва із позовом до Національної поліції України (надалі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі - відповідач 2), Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі - відповідач 3) та Державного казначейства (надалі - відповідач 4) про відшкодування шкоди у розмірі 180378,62 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, виражених у злочинній змові з невідомими особами задля викрадення автомобіля, який належить позивачу на праві власності, завдано матеріальної шкоди та збитків позивачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду у справі № 908/1370/16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2016р. припинено провадження у справі №908/1370/16 за позовом Приватного підприємства "ОСОБА_4" до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державного казначейства про відшкодування шкоди на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОСОБА_4" на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.08.2016р. у справі № 908/1370/16 задоволено, ухвалу господарського суду міста Києва від 01.08.2016р. у справі № 908/1370/16 скасовано, справу № 908/1370/16 направлено на розгляд господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016р. касаційну скаргу Національної поліції України залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016р. без змін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/1370/16 передано для розгляду судді Головатюку Л.Д.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2016р. суддею Головатюком Л.Д. прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено на 18.01.2017р.

16.01.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду міста Києва від Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач 1 наголошує на тому, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували вину службових осіб органів внутрішніх справ України. Також вказує на те, що станом на 18.06.2015р. Національна поліція України, як центральний орган виконавчої влади не існувала. При цьому, Національна поліція України є окремою юридичною особою і не є правонаступником ліквідованих територіальних органів МВС та не несе відповідальність за їх зобов'язаннями.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду міста Києва від 25.01.2017р. за №05-23/253 здійснено повторний автоматизований розподіл справи №908/1370/16.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/1370/16 передано для розгляду судді Князькову В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2017р. справу №910/1250/17 прийнято до провадження суддею Князьковим В.В., розгляд справи призначено на 15.02.2017р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2017р. у зв'язку із неявкою представників відповідачів та необхідністю витребування письмових пояснень у справі та доказів, розгляд справи відкладено на 15.03.2017р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2017р. у зв'язку із неявкою представників позивача та відповідачів 2, 3, 4, та необхідністю витребування письмових пояснень у справі та доказів, судом відкладено розгляд справи на 29.03.2017р.

16.03.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в порядку ч. 1 ст. 24 ГПК України: Міністерство внутрішніх справ України, Запорізький районний відділ ГУМВС в Запорізькій області та Малиновський районний відділ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області.

27.03.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі представника.

27.03.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції у Запорізькій області надійшла інформація щодо стану кримінального провадження №0001157 та копія висновку службового розслідування, проведеного за дорученням прокуратури Запорізької області за фактами відкриття кримінальних проваджень ЄРДР №0000280 та ЄРДР №0000288.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2017р. замінено Національну поліцію України, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Головне управління Національної поліції в Одеській області на належних відповідачів у справі - Міністерство внутрішніх справ України (відповідач 1); Запорізький районний відділ ГУМВС в Запорізькій області (відповідач 2) та Малиновський районний відділ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області (відповідач 3), розгляд справи відкладено на 17.05.2017р.

15.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Запорізького районного відділу ГУМВС в Запорізькій області (відповідач 2) надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач 2 зазначає, що доводи ПП "ОСОБА_4" ґрунтуються лише на висновку службового розслідування, жодних інших доказів в обґрунтування позову позивачем не надано. Оскільки вину посадових осіб відповідача 2 у судовому порядку не встановлено, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до прийняття рішення у кримінальних провадженнях №0001157 та №0000288.

17.05.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач 1 вказує, що позивачем належним чином не доведено незаконність дій відповідача 1.

Представники відповідачів 2, 3 та 4 у судове засідання 17.05.2017р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвала суду від 29.03.2017р. відправлена на адреси відповідачів, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та отримана уповноваженими особами відповідачів, що підтверджується відповідними записами у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судовому засіданні 17.05.2017р. розглядається клопотання відповідача 2 про зупинення провадження у справі до розгляду кримінальних проваджень №0001157 та № 0000288 .

Представник позивача та відповідача 2 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення відповідного клопоатння.

Судом відхилено зазначене клопотання, оскільки суд не може ставити в залежність розгляд даної справи від розгляду кримінального провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини щодо належного повідомлення відповідача та враховуючи те, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 908/1370/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ПП "ОСОБА_4" є власником автомобілю "Mitsubishi L200" номер кузову НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1. Даний автомобіль позивачем придбано на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 24.12.2007р. за №105-07/а/к-п.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 26.11.2013р. по справі №521/19673/13-к накладено арешт та заборону користування на автомобіль "Mitsubishi L200" номер кузову НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1.

На підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси, працівниками ДАІ ГУМВС України в Одеській області, було внесено відомості до автоматизованої інформаційно-пошукової системи відео фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «Відеоконтроль - Рубіж» за відповідними розшуковими кодами: типу « 0» - угон транспортного засобу та типу « 3» - розшук правоохоронними органами.

Із висновку за матеріалами службового розслідування, проведеного за дорученням прокуратури Запорізької області вбачається, що 25.06.2014р. працівниками ДАІ, у ході нагляду за дорожнім рухом, на стаціонарному посту ДПС ДАІ в Запорізькій області № 2 «Запоріжжя- Північ» 475 км а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», зупинено автомобіль НОМЕР_1, який перебував у розшуку за Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Про дану подію було повідомлено за телефоном « 102» райвідділ Запорізького РВ ГУМВС України у Запорізькій області.

Слідчо-оперативною групою Запорізького РВ ГУМВС України у Запорізькій області було проведено огляд місця події, зібрано первинні матеріали, опитано водія та свідків. Водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4, повідомив, що автомобіль законно на праві приватної власності належить ПП «ОСОБА_4», він керує зазначеним автомобілем з 2007 року, про причину розшуку автомобіля йому невідомо.

Під час проведення слідчих дій, було повідомлено чергову частину Малиновського РВ ОМУ ГУМВС про встановлення місцезнаходження автомобіля НОМЕР_1 та автомобіль знято з обліку «Розшук» Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Працівниками ДАІ зафіксовано у відповідних журналах факт затримки та розміщення ними даного автомобіля на майданчик біля стаціонарного посту ДАІ в Запорізькій області №2 «Запоріжжя- Північ» 475 км а/д Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя».

Ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «MITSUBISHI L 200» д.н. НОМЕР_1 слідчо-оперативною групою було залишено у приміщенні стаціонарного посту № 2 для передачі на відповідальне зберігання власнику.

Матеріал за виїздом слідчо-оперативної групи зареєстровано в ЖЄО №3333 від 25.06.2014р. та передано для розгляду і прийняття рішення керівним складом Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

26.06.2014р. Запорізьким РВ ГУМВС України в Запорізькій області за №3357 зареєстровано заяву директора ПП «ОСОБА_4» - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який є власником автомобіля «MITSUBISHI L 200» д.н. АР 22-04 В, з проханням розібратися у ситуації щодо затримання його автомобіля, у зв'язку із спрацюванням комплексу «Відеоконтроль - Рубіж» із розшуковим кодом «З». До заяви долучено документи, які підтверджують право власності на автомобіль, а також пояснення, що про причину розшуку автомобіля йому невідомо.

04.07.2014р. відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» було складено висновки та всі зібрані документи, а 10.07.2014р. направлено Запорізьким РВ ГУМВС України в Запорізькій області на ім'я начальника Малиновського ВП ОМУ ГУМВС України в Одеській області для долучення до матеріалів кримінального провадження №0005312 від 16.08.2013р.

В період з 25.06.2014р. по 18.06.2015р. автомобіль НОМЕР_1 знаходився на стоянці біля стаціонарного посту № 2.

Висновком за матеріалами службового розслідування встановлено, що 18.06.2015р. на пост № 2 «Запоріжжя-Північ» заступив наряд у кількості 4 міліціонерів роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області та військовослужбовців у кількості 3 осіб.

Приблизно о 23.00 годині до одного із співробітників роти ДПС ДАІ ГУМВС звернулись невстановлені особи, пред'явивши йому постанови слідчих Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області і Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області та інші документи щодо підстав видачі на відповідальне зберігання автомобіля НОМЕР_1.

На підставі вищевказаних постанов слідчого Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області і Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області та посвідчень водія, автомобіль було передано працівником роти ДПС ДАІ вищевказаним особам.

23.06.2015р. під час проведення додаткової перевірки було встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, відсутній на стоянці біля стаціонарного посту № 2 та місцезнаходження його невідомо, внаслідок чого на місце пригоди було направлено слідчо-оперативну групу, для проведення огляду місця події.

В той же день Запорізьким РВ ГУМВС автомобіль НОМЕР_1 внесено до АІС «Угон». Також було внесено відомості до ЄДРСР № 0001157 від 24.06.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом).

Звертаючись до суду із даним позовом ПП «ОСОБА_4» вказує на те, що після численних звернень власника зазначеного автомобіля, було проведено службову перевірку, за результатами якої встановлено, що станом на 24.06.2015р. автомобіль НОМЕР_1 та його місцезнаходження невідоме.

Для придбання зазначеного автомобіля ПП «ОСОБА_4» було укладено кредитний договір №07-08К від 23.01.2008р., відповідно до умов якого ПАТ «Промінвестбанк» надав ПП «ОСОБА_4» кредитні кошти у розмірі 125000,00 грн. на придбання автомобіля «MITSUBISHI L 200», згідно договору купівлі-продажу автомобіля №105-07а/к-п від 24.12.2007р., а ПП «ОСОБА_4» зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 17% річних. Кредитний договір ПП «ОСОБА_4» було виконано в повному обсязі, позивачем було сплачено ПАТ «Промінвестбанк» за даним договором 125000,00 грн. на погашення тіла кредиту та 29558,62 грн. на погашення відсотків за договором та 3500,00 грн. - комісії.

Відтак, вважаючи, що внаслідок незаконних дій (бездіяльності) службових осіб Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області належний позивачу на праві власності автомобіль викрадено. У зв'язку із чим, позивачу завдано шкоду. Останній звернувся до суду з даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 180378,62 грн. через Державне казначейство України з державного бюджету України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із висновку за матеріалами службового розслідування, проведеного за дорученням прокуратури Запорізької області за фактами відкриття кримінальних проваджень №0000280 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та №0000288 за ч. 2 ст. 365 КК України, не стало можливим підтвердити або спростувати відомості викладені у дорученні прокуратури Запорізької області, щодо порушення вимог чинного законодавства України працівниками УДАІ ГУМВС України в запорізькій області під час повернення 18.06.2015р. невстановленим особам автомобіля НОМЕР_1, у зв'язку із суттєвими протиріччями між поясненнями опитаних та відсутністю інших фактичних даних, які б це підтверджували.

Зазначене можливо встановити лише у ході проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування кримінальних проваджень №0000280 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та №0000288 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч. ч. 1 - 5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016р. по справі N 6-440цс16 міститься висновок про те, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті: така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень шляхом вилучення майна, належного позивачеві, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

При цьому, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі № 32/421).

На підставі зазначених правових норм, з урахуванням п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992р. №6 та з урахуванням п. 6 Роз'яснення Вищого Арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994р. №02-5/215 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, в ході проведення службового розслідування, не стало можливим підтвердити або спростувати перевищення службових повноважень по факту незаконної передачі невстановленим особам автомобіль НОМЕР_1, що було вилучено 25.06.2014р., а на теперішній час досудове розслідування по кримінальним провадженням ЄРДР № 0001157 за ч. 1 ст. 289 КК України та ЄРДР № 0000288 за ч.2 ст. 365 КК України триває і про підозру нікому не повідомлялось та запобіжні заходи не обирались, то відповідно, позивачем не доведено належними засобами доказування наявності всіх умов, необхідних для застосування цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності.

Отже, підсумовуючи вище встановлені обставини у даній справі та з огляду на вищенаведені норми, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "ОСОБА_4" до Міністерства внутрішніх справ України, Запорізького районного відділу ГУМВС в Запорізькій області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області та Державного казначейства про відшкодування шкоди відмовити повністю.

У судовому засіданні 17.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 22.05.2017р.

Суддя В.В. Князьков