У Х В А Л А

17.05.2017 Справа № 910/11048/14

За заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" ()

про банкрутство

За заявою Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", Публічного акціонерного товариства "Укрінком"

про визнання правочину недійсним

Суддя Чеберяк П.П.

Представники:

від боржника Артюхова М.М.

ліквідатор Огейчук Т.В.

від ПАТ "Українська інноваційна компанія" Березінський О.С. - представник, Климчук О.С. - представник

від Адвокатського обєднання "Адвокатська компанія "Верум" Ващук М.В. - представник

від Компанії "Машиненфабрік Бернард Кроне Гмбх" Кузьмук В.С. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/11048/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Агрогаз" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі".

Постановою Господарського суду м. Києва від 24.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Огейчук Тетяну Василівну.

Повідомлення про визнання Товариство з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" банкрутом оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 03.11.2016 за № 37018.

24.01.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", Публічного акціонерного товариства "Укрінком" про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.2017 заяву Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", Публічного акціонерного товариства "Укрінком" про визнання правочину недійсним прийнято до розгляду в межах справи № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" та призначено розгляд справи на 13.02.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.02.2017 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Укрінком" та відкладено розгляд справи на 15.03.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.03.2017 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Огейчук Т.В. та відкладено розгляд справи на 03.04.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.04.2017 відмовлено у задоволенні клопотання Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 24.04.2017.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 24.04.2017 замінено Публічне акціонерне товариство "Укрінком" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" та відкладено розгляд справи на 15.05.2017.

У судовому засіданні 15.05.2017 оголошено перерву до 17.05.2017.

У судовому засіданні 17.05.2017 розглядалась заява Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", Публічного акціонерного товариства "Укрінком" про визнання правочину недійсним.

Представник Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" надав пояснення по суті поданої заяви.

Ліквідатор та представник боржника підтримали заяву Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним та подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" заперечив щодо задоволення заяви Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши заяву Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

18.05.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" та Акціонерним товариством "Український інноваційний банк ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" було укладено кредитний договір № 4638 про відкриття відновлювальної кредитної лінії.

За умовами вказаного договору Акціонерне товариство "Український інноваційний банк " надало позичальнику, Товариству з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" в особі Генерального директора ОСОБА_8 на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп. на термін по 17.05.2011 з наступним графіком зменшення ліміту кредитної лінії: - з 24.03.2011- ліміт кредитної лінії встановлено в розмірі 6 700 000 грн. 00 коп.; - з 26.04.2011 - 3 400 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 2 ст. 80 Цивільного кодексу України, юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною 1 ст. 91 Цивільного кодексу України, встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

З викладеного слідує, що воля юридичної особи до вчинення правочину опосередковано формується через волю її уповноваженого представника. Тобто волю юридичної особи виражають її посадові особи.

Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Таким чином, оскільки кредитний договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" було укладено Генеральним директором ОСОБА_8, а відповідно до вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2015, винесеного у справі № 761/12420/15-к, ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки та зі штрафом в розмірі двохсот п'ятдесяти неоподаткованих розмірів доходів громадян.

Вказаним вироком було встановлено, що укладаючи кредитний договір № 4638, ОСОБА_8 діяв не в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", вчинив не добросовісно та не розумно по відношенню до особи, інтереси котрої від представляв.

Враховуючи, що спір про недійсність кредитного договору є спором про правові наслідки дій та бездіяльності Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" ОСОБА_8, то вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2015, винесений у справі № 761/12420/15-к, в котрому також були встановлені обставини про те, що волевиявлення товариства виражене у формі кредитного договору, не відповідало внутрішній волі генерального директора, адже самоусунувшись від управління і організації фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі", а також надавши можливість керувати товариством іншим особам, ОСОБА_8, як посадова особа боржника виконував усні та письмові розпорядження осіб, котрі, фактично управляли підприємством, а саме, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, сприяючи їм у реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

А відтак, за переконанням заявника кредитний договір № 4638 від 18.05.2010 було укладено всупереч приписам ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, а також з порушенням положень ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. З ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин першої, другої та дев'ятої статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Частинами четвертою - шостою статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень. Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство. До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном; інші питання, передбачені цим Законом. На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Кредитор, що має двадцять п'ять і більше відсотків голосів, автоматично включається до складу комітету кредиторів. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Отже, позивач у спорі з боржником про визнання недійсним договору, укладеного до порушення справи про банкрутство, який є кредитором у справі про банкрутство, має право звернутися з позовом про визнання договору недійсним відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015року у справі № 915/55/14.

У відзиві на заяву Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним Публічне акціонерне товариство "Укрінком" вказує, що з моменту укладення кредитного договору до моменту порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" минуло 4 роки 3 місяці та 9 днів, а отже суд повинен застосувати строки встановлені ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки оскарження правочинів вчинених боржником після порушення справи про банкрутство здійснюється протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, зважаючи на те, що Адвокатська компанія не була стороною оспорюваного кредитного договору, а про його існування вона могла дізнатися не раніше, ніж з дати порушення провадження у справі № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" тобто, не раніше 27.08.2014, а відтак, суд погоджується з твердженнями Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум", що перебіг строку позовної давності в даному випадку закінчується 27.08.2017.

Також, у поданому відзиві Публічне акціонерне товариство "Укрінком" зазначає про те, що предмет даного спору, а саме визнання недійсним кредитного договору № 4683 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2010 вже був предметом судового розгляду, зокрема в провадження Господарського суду м. Києва перебувала справа № 910/17111/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про визнання недійсним кредитного договору № 4683 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18.05.2010.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2014 у даній справі в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" відмовлено в повному обсязі.

При винесенні даного рішення судом було встановлено факт наявності меморіальних ордерів та платіжних доручень, які свідчать про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" кредитних коштів за кредитним договором, за період з 18.05.2010 по 29.12.2011 на загальну суму 62 583 863,00 грн.

Крім того, судом також встановлено факт щодо наступного схвалення позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" в особі його уповноважених органів оспорюваного договору шляхом прийняття його до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Господарського процесуального кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, розглянувши заяву Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що заявником не надано суду належних доказів, які б підтверджували обставини, що в момент вчинення сторонами спірного правочину були не додержані вимоги, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу України, суд не вбачає правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32-34, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" про визнання правочину недійсним відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору, кредиторам та Публічному акціонерному товариству "Українська інноваційна компанія"

Суддя П.П. Чеберяк