ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 травня 2017 р. Справа № 918/191/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Нова"

до Державного підприємства "Дослідне господарство Тучинське" науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 аграрних наук України

про стягнення в сумі 571 209 грн. 60 коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №14/03 від 14.03.2017р.);

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь Нова" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство Тучинське" науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 аграрних наук України про стягнення в сумі 571 209 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 21.03.2017р. ухвалою суду порушено провадження по справі №918/191/17, розгляд якої призначено на 03.04.2017р.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. розгляд справи відкладено на 19.04.2017р.

19.04.2017р. відповідачем подано клопотання, в якому останній зазначає, що не отримав копії позовної заяви та не підписував жодних документів, які є підставою даного позову.

Ухвалою суду від 19.04.2017р. розгляд справи відкладено на 03.05.2017р.

Ухвалою суду від 03.05.2017р. розгляд справи відкладено на 16.05.2017р.

У судовому засіданні 16.05.2017р. уповноважений представник позивача підтримав позов в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 16.05.2017р., хоча про дату, місце та час судового засідання був належним чином повідомлений, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 47), згідно якого ухвалу про відкладення розгляду справі від 03.05.2017р. було вручено відповідачу 10.05.2017р.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, оскільки явка відповідача у судове засідання обовязковою не визнавалась. Крім того, розгляд даної справи вже відкладався. Отже, відповідачу було надано достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору та надання додаткових доказів. Проте у призначені судові засідання відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, будь яких пояснень та документів не надав.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, беручи до уваги те, що відповідачу надавалося достатньо часу для залучення до розгляду справи представників, а також для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01.09.2015р. між ТОВ "Волинь Нова" (надалі - виконавець) та ДП "Дослідне господарство "Тучинське" інституту сільського господарства західного Полісся національної академії аграрних наук України (надалі - замовник, інститут, ДП "Дослідне господарство "Тучинське") було укладено договір про надання послуг №0109/8783 (надалі - договір, а.с. 7 -7), згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати за плату послуги зернозбиральним комбайном, а замовник зобов'язується оплачувати такі послуги (п. 1.1 договору).

За п. 1.2 договору конкретний обсяг послуг погоджується сторонами додатково. Фактичний обсяг наданих послуг зазначається в актах наданих послуг.

Пунктом 2.1 договору визначені зобов'язання виконавця, за якими останній зобов'язаний надавати замовнику визначені цим договором послуги протягом строку, визначеному у цьому договорі або додаткових угодах до нього; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, яким такі послуги звичайно повинні відповідати з урахування технічних характеристик сільськогосподарської техніки (пункти 2.1.1 та 2.1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість послуг визначається за домовленістю сторін і становить 900,00 грн. з ПДВ за один фактично промолочений гектар сої або кукурудзи. Винагорода сплачується у відповідності до вимог даного договору протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт) шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця, вказаний у цьому договорі. Остаточний обсяг надання послуг визначається сторонами в актах наданих послуг.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 31.12.2015р. (п. 6.1 та 6.2 договору).

Вищезазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток зазначених суб'єктів господарювання.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору №0109/8783 від 01 вересня 2015 року про надання послуг, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

На виконання умов договору виконавець, відповідно до акту виконання робіт (надання послуг) від 12.10.2015р. №176 (а.с. 8), надав замовнику послуги (виконав роботи) на суму 439 392,00 грн.

Про належне виконання ТОВ "Волинь Нова" своїх зобовязань за договором щодо надання послуг також свідчить відсутність з боку замовника претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даного договору, або претензій по якості наданих послуг (виконаних робіт).

Також, судом враховані твердження відповідача, які знайшли своє відображення у поданому клопотанні, про те, що останній ніяких документів не підписував, які є підставою даного позову.

Водночас, суд зазначає, згідно пункту 3.2 договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформляється актом здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт), який підписується повноваженими представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг. Підписання акту здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт) представником замовника є підтвердження відсутності претензій з боку замовника. У випадку не підписання актів надання послуг замовник протягом 3 днів з дня надання актів, та відсутності письмових претензій щодо обсягів та якості наданих послуг, зазначений в актах обсяг послуг вважається погодженим замовником.

Матеріалами справи стверджено, що акт виконання робіт (надання послуг) №176 скріплений відтисками печаток зазначених суб'єктів господарювання, водночас не містить підпису повноважної особи відповідача.

Також, в матеріалах справи наявні дорожні листи тракторів погоджені сторонами (а.с. 9 - 27), з яких суд вбачає, що дійсно, на виконання умов договору, виконавцем були надані послуги (виконані роботи) для замовника.

Враховуючи зазначене та п. 3.2 договору, суд вбачає, що Акт виконаних робіт (надання послуг) №176 від 12.10.2015р. на суму 439 392, 00 грн. вважається підписаним, оскільки письмових претензій з боку замовника, як то передбачає договір, матеріали справи не містять та відповідачем такі надані не були.

Відтак, твердження відповідача, щодо не підписання ним актів виконаних робіт, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати робіт (надання послуг) не виконав належним чином, розрахунків не провів, внаслідок чого за ДП "Дослідне господарство "Тучинське" утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 439 392,00 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

За ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, належними до стягнення з ДП "Дослідне господарство "Тучинське" на користь ТОВ "Волинь Нова" є сума основного боргу в розмірі 439 392,00 грн., як така яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Окрім того, позивач покликаючись на пункт 4.1.4 договору просив суд стягнути з відповідача на свою користь штраф в розмірі 131 817,60 грн. (розрахунок а.с. 3).

Згідно п. 4.1.4 договору за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує виконавцеві штраф в розмірі 30% від вартості неоплачених або несвоєчасно оплачених послуг.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Перевіривши розрахунок штрафу наданий позивачем судом встановлено, що він здійснений арифметично вірно, відтак до стягнення з ДП "Дослідне господарство "Тучинське" на користь ТОВ "Волинь Нова" підлягає штраф в сумі 131 817,60 грн.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ст. 43 ГПК України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищезазначене позов підлягає задоволенню на загальну суму 571 209,60 грн., з яких: 439 392,00 грн. основна суму боргу та 131 817,60 грн. штраф.

Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 8 568,17 грн.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Тучинське" науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 аграрних наук України (35415, Рівненська область, Гощанський район, с. Тучин, вул. С. Наливайка, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Нова" (45710,Волинська область, Горохівський район, село Ватин, ) 439 392 (чотириста тридцять дев'ять тисяч триста дев'яносто два) грн. 00 коп. основної суми боргу, 131 817 (сто тридцять одну тисячу вісімсот сімнадцять) грн. 60 коп. штрафу та 8 568 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 14 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "22" травня 2017 року

Суддя Войтюк В.Р.