КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Справа№ 925/1490/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1 від 25.06.1996 року;

від відповідача - Овсієнка О.І., довіреність №1989/09-03 від 09.03.2017 року,

Петрова В.О., довіреність №2957/09-03 від 17.04.2017 року,

Татаринов О.С., довіреність б/н від 04.04.2017 року,

від третьої особи - Кучаровський В.В., довіреність №11 від 12.01.2017 року,

розглядає апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року

у справі №925/1490/16 (суддя Дорошенко М. В.)

за позовом ОСОБА_2,

до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго",

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України, м. Черкаси,

про визнання рішення загальних зборів акціонерів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 подав до господарського суду Черкаської області позов до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго») про визнання рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» недійсними, оформлених протоколом №1 від 10-11.10.2016 року.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, суд дійшов висновку про відсутність порушень норм законодавства під час скликання та проведення акціонером - Фондом державного майна України загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», що відбулись 10-11.10.2016 та оформлені протоколом №1.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарзі позивач зазначає, що суд не надав належної правової оцінки доводам позивача, та дійшов помилкових висновків щодо:

- порушення права позивача на внесення пропозицій до порядку денного зборів в результаті порушення під час скликання загальних зборів вимог ст. 37 Закону України «Про акціонерні товариства» в частині затвердження порядку денного;

- недодержання представниками Фонду державного майна України приписів постанови Кабінету Міністрів України №678 від 30.10.2014 "Про деякі питання управління корпоративними правами держави", якою затверджено "Порядок надання і погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах та засіданнях наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави", а саме, голосування представника держави на загальних зборах без затвердженого наказу ФДМУ та не погодженого розпорядженням Кабінету міністрів України;

- порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» прийняттям рішення в частині розподілу прибутку та виплаті дивідендів, а саме, прийняття рішення з зазначених питань без згоди арбітражного керуючого.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

У зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Чорногуза М.Г. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Мальченко А.О., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі № 925/1490/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Жук Г.А.

06.04.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів третьої особою Фондом Державного майна України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, мотивує свої доводи відсутністю у громадянина ОСОБА_2 суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Позивач не є суб'єктом, що здійснює повноваження у сфері управління корпоративними правами держави.

24.04.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів третьої особою Фондом Державного майна України подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У зв`язку з відпусткою суддів Мальченко А.О. та Жук Г.А., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), розпорядженням № 09-53/1623/17 від 21.04.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1490/16.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, автоматизованою системою здійснено заміну суддів Мальченко А.О. та Жук Г.А. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано відповідний протокол.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2017 року, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі №925/1490/16 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі № 925/1490/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Руденко М.А. та призначено розгляд справи на 18.05.2017 року.

24.04.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшли додаткові пояснення.

Крім того, третьою особою під час апеляційного провадження було подано клопотання №10-25-8103 від 21.04.2017 року в якому останній просив долучити до матеріалів справи копію довіреності №303 від 06.10.2016 року та копію наказу Фонду з особового складу від 18.04.2017 року №236к.

Проте, колегією суддів клопотання не задовольняється та не приймаються до уваги вказані вище додаткові документи виходячи з наступного.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що подані докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому третя особа не була позбавлена можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористалась.

При цьому належного обґрунтування неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції Фондом державного майна України у клопотання не наводиться. У вищезазначеному клопотання зазначається, що документи надаються на виконання вимог Київського апеляційного господарського суду, однак жодного процесуального документа щодо витребовування вищевказаних доказів матеріали справи не містять, відтак вказані доводи колегією суддів не приймаються.

У зв`язку з відпусткою судді Руденко А.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), розпорядженням № 09-53/1925/17 від 18.05.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1490/16.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, автоматизованою системою здійснено заміну судді Руденко А.М. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано відповідний протокол.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2017 року, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі №925/1490/16 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі № 925/1490/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

В судовому засіданні 18.05.2017 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача та третьої особи надали усні пояснення по суті спору, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що Держава Україна в особі Фонду державного майна України як органу, уповноваженого управляти державним майном, була у 2016 році і є наразі акціонером публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго". Їй належать 68260990 штук простих акцій цього товариства, що становить 46% його статутного капіталу.

ОСОБА_2 також у 2016 році був і є наразі акціонером публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго". Йому належить 5 штук простих іменних акцій цього товариства номінальною вартістю 0,25 грн. кожна. (а.с.10)

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, Фонд державного майна України звернувся до ПАТ «Черкасиобленерго» з письмовою вимогою від 19.08.2016 №10-17-15877 ( а.с. 110) про скликання позачергових загальних зборів цього товариства із запропонованим у цій вимозі порядком денним.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про акціонерні товариства», Наглядова рада приймає рішення про скликання позачергових загальних зборів акціонерного товариства або про відмову в такому скликанні протягом 10 днів з моменту отримання вимоги про їх скликання.

Як вбачається із матеріалів справи, Протоколом №18 від 05.09.2016р. засідання наглядової ради ПАТ «Черкасиобленерго» щодо розгляду вимоги Фонду державного майна України від 19.08.2016 №10-17-15877 про скликання позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго», вирішено засідання наглядової ради через відсутність кворуму вважати таким, що не відбулося. (а.с.111) Тобто, рішення Наглядова рада ПАТ «Черкасиобленерго» щодо вимоги Фонду державного майна України від 19.08.2016 №10-17-15877 в установлений законом строк не прийняла.

Як встановлено частиною 6 ст. 47 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі якщо протягом строку, встановленого частиною другою цієї статті (протягом 10 днів), Наглядова рада не прийняла рішення про скликання позачергових загальних зборів акціонерного товариства, такі збори можуть бути скликані акціонерами, які цього вимагають. Акціонери, які скликають позачергові загальні збори акціонерного товариства, не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення позачергових загальних зборів публікують в офіційному друкованому органі повідомлення про проведення позачергових загальних зборів акціонерного товариства.

Отже, у зв'язку з неприйняттям Наглядовою радою будь-якого рішення за результатом розгляду вимоги акціонера щодо проведення загальних зборів, Фондом державного майна України, відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону України «Про акціонерні товариства», було прийнято наказ від 05.09.2016 №1645 ФДМУ (а.с.85) про скликання на 10.10.2016 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», про затвердження повідомлення про проведення позачергових загальних зборів, про обрання реєстраційної комісії. Повідомлення опублікував в бюлетені Відомості Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за 09.09.2016 №172 (а.с.88) та на офіційному веб-сайті Фонду в мережі Інтернет і надіслав акціонерам ПАТ «Черкасиобленерго» (а.с.89).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про акціонерні товариства», проект порядку денного загальних зборів та порядок денний загальних зборів акціонерного товариства затверджуються наглядовою радою товариства, а в разі скликання позачергових загальних зборів на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонерами, які цього вимагають.

Тобто в даному випадку проект порядку денного загальних зборів та порядок денний загальних зборів акціонерів товариства затверджуються Фондом державного майна України, як акціонером, на вимогу якого скликаються позачергові загальні збори.

Окремою статтею Закону встановлено внесення змін до проекту порядку денного загальних зборів. Так, частиною 1 ст. 38 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що кожний акціонер має право внести пропозиції щодо питань, включених до проекту порядку денного загальних зборів акціонерного товариства, а також щодо нових кандидатів до складу органів товариства, кількість яких не може перевищувати кількісного складу кожного з органів.

А частиною 4 ст. 38 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонери, які вимагають проведення загальних зборів акціонерів, приймають рішення про включення до проекту порядку денного та затверджують порядок денний не пізніше ніж за 15 днів до дати проведення загальних зборів.

Колегія суддів, звертає увагу, що наказом Фонду державного майна від 05.09.2016 №1645 (а.с. 85) затверджено саме текст повідомлення про проведення 10.10.2016 року позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», пункту про затвердження проекту порядку денного вказаний наказ не містить.

Наказом від 23.09.2016 №1769 Фонд державного майна України (а.с.99) затвердив порядок денний та повідомлення про зміни до проекту порядку денного позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", призначених на 10.10.2016.

Системний аналіз приписів ст. ст. 37, 38 Закону України «Про акціонерні товариства» дає змогу дійти висновку, що законодавець передбачив спочатку затвердження проекту порядку денного, до якого акціонерам надається час на внесення своїх пропозицій щодо порядку денного та його питань, а потім затверджується порядок денний.

Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено обов`язок по затвердженню відповідним органом в залежності від особи, яка виступає ініціатором по скликанню загальних зборів, двох окремих документів: проект порядку денного та порядок денний, який затверджується після, у разі наявності, внесення до проекту порядку денного пропозицій.

За таких обставин, колегія суду апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки складовою частиною вказаного повідомлення про позачергові загальні збори акціонерів публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", призначених на 10.10.2016, є проект порядку денного цих загальних зборів, це означає що разом з затвердженням наказу Фонду державного майна України від 05.09.2016 №1645 з повідомленням, затверджено і проект порядку денного. Однак, за змістом ст. 35 Закону України «Про акціонерні товариства», кожному акціонеру надсилається письмове повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства та проект порядку денного зборів. Таким чином, вказана норма свідчить про те, що повідомлення та проект порядку денного це різні самостійні питання, рішення з яких приймається особою в установленому законом порядку, яка скликає збори акціонерів, після прийняття рішення про проведення таких зборів. При цьому, як вбачається зі змісту ст. 37 закону, для надання переліку питань, які виносяться на розгляд загальних зборів, статусу проекту порядку денного, необхідно додержання відповідної процедури, а саме, затвердження проекту порядку денного акціонером, який скликає ці збори, в даному випадку - видання ФДМУ наказу, в якому має міститись саме питання з затвердження проекту порядку денного. І лише після додержання зазначеної процедури - після затвердження проекту порядку денного відповідним розпорядчим документом ФДМУ, його можна включати до тексту повідомлення у якості проекту порядку денного про проведення зборів та вчиняти інші дії, пов'язані з організацією цих зборів.

Отже, як вбачається з викладеного, затвердження проекту порядку денного позачергових загальних зборів ПАТ «Черкасиобленерго» шляхом включення до тексту повідомлення про позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» проекту порядку денного цих зборів суперечить вимогам ст. 37 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки, за змістом вказаної статті, проект порядку денного, як і порядок денний загальних зборів акціонерного товариства, затверджується акціонерами, які цього вимагають. В даному випадку до тексту повідомлення про проведення позачергових загальних зборів акціонерів було включено перелік питань, який не є затвердженим у встановленому порядку проектом порядку денного.

Таким чином, висновки суду щодо відповідності дій акціонера, який скликав на 10.10.2016 позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» приписам Закону України «Про акціонерні товариства», є помилковими.

Матеріалами справи підтверджується, що 10-11 жовтня 2016 року відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», про що був складений протокол від 10-11.10.2016 №1. Для участі у цих зборах зареєструвалося 14 акціонерів та їх представників, якім належать 144936916 штук простих іменних акцій, що становить 98,095426 % голосуючих акцій названого товариства.

Щодо доводів апелянта про відсутності у представників держави на загальних зборах ПАТ "Черкасиобленерго" 10-11.10.2016 завдання на голосування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктами 6, 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" до основних завдань Кабінету Міністрів України віднесено забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; здійснення управління об'єктами державної власності відповідно до закону; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

У статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі, корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України. Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" встановлено, що законодавство про управління об'єктами державної власності складається з цього Закону, Господарського кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об'єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об'єктами державної власності.

Крім того, статтею 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" передбачено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи; Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України;органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Вищевказаною статтею Фонд державного майна України віднесено до переліку суб'єктів управління об'єктами державної власності.

Повноваження Фонду державного майна України, зокрема, щодо корпоративних прав держави, визначені у п. 3 ст. 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", а саме, у пп. «а» зазначено, що Фонд державного майна здійснює управління корпоративними правами держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дана норма є імперативною та з її змісту випливає, що порядок управління корпоративними правами держави встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме для реалізації зазначеної норми Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Кабінетом Міністрів України було прийнято підзаконний нормативний акт - постанову №678 від 30.10.2014 "Про деякі питання управління корпоративними правами держави", якою і затверджено "Порядок надання і погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах та засіданнях наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави".

Абзацом 1 пункту 2 Цього Порядку визначено, що суб'єкти управління об'єктами державної власності видають наказ про затвердження завдань на голосування не пізніше ніж за 15 днів до дати проведення загальних зборів або засідання наглядової ради, у разі включення до завдання питань щодо кандидатів до складу органів товариства - не пізніше ніж за чотири дні до дати проведення загальних зборів господарського товариства або засідання наглядової ради.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що суб'єкти управління у наказах, зазначених у пункті 2 цього Порядку, щодо господарського товариства, яке включене до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. N 83; банку, у статутному капіталі якого частка держави становить 25 і більше відсотків; господарського товариства паливно-енергетичного комплексу (крім вугледобувних та вуглепереробних підприємств, науково-дослідних, проектно-конструкторських установ та будівельних організацій вугільної галузі), у статутному капіталі якого частка держави становить 25 і більше відсотків; господарського товариства, фінансовий план якого затверджується Кабінетом Міністрів України, передбачають, що такі накази набирають чинності одночасно з розпорядженням Кабінету Міністрів України про їх погодження у разі включення до порядку денного питань:…внесення змін до статуту; затвердження річної фінансової звітності; розподілу прибутку; обрання та відсторонення членів наглядової ради.

Статтею 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", на яку послався суд першої інстанції, стосується регулювання особливостей управління та обмеження щодо розпорядження об'єктами державної власності.

Частиною 3 ст. 11 вказаного Закону визначено, що суб'єкти управління об'єктами державної власності здійснюють управління корпоративними правами держави в господарських товариствах, функції з управління якими вони здійснюють, та державними унітарними підприємствами шляхом призначення представників держави для участі у загальних зборах господарських товариств та шляхом призначення (обрання) представників держави і незалежних членів наглядових рад державних унітарних підприємств та господарських товариств, єдиним акціонером (учасником) яких є держава. У разі якщо держава не є єдиним акціонером (учасником) господарського товариства, відповідний суб'єкт управління об'єктами державної власності забезпечує надання кандидатур членів наглядової ради загальним зборам акціонерів (учасників).

Представник держави на загальних зборах та засіданнях наглядових рад (член наглядової ради) самостійно приймає рішення з питань порядку денного, за винятком випадків, передбачених цим законом.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши норми Закону України "Про управління об'єктами державної власності", дійшов висновку про те, що ст. 7 названого Закону встановлені повноваження Фонду державного майна України в процесі управління об'єктами державної власності.

Повноваження щодо корпоративних прав держави визначені у п. 3 ст. 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", а саме, у пп. «а» зазначено, що Фонд державного майна здійснює управління корпоративними правами держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Винятку вказана норма не містить.

Системний аналіз Законів України "Про Фонд державного майна України", «Про акціонерні товариства", «Про управління об'єктами державної власності" свідчить про те, що порядок управління корпоративними правами держави встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Кабінетом Міністрів України встановлений вичерпний перелік випадків застосування Порядку №678: внесення змін до статуту; збільшення або зменшення статутного капіталу; відчуження та/або застави активів або майна, крім реалізації банками заставного майна; затвердження річної фінансової звітності; розподілу прибутку; реорганізації, ліквідації, заснування господарських товариств; придбання або відчуження корпоративних прав у господарських товариствах; обрання та відсторонення керівника виконавчого органу, членів наглядової ради та членів колегіального виконавчого органу, обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови виконавчого органу.

Отже, посилання в рішенні на абз. 2 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", яка дозволяє представнику держави на загальних зборах самостійно приймати рішення з питань порядку денного, є безпідставним, оскільки дана норма регулює особливості управління та обмеження щодо розпорядження об'єктами державної власності, за винятком випадків, передбачених цим законом, у тому числі, п. 3 ст. 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності".

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що норма абз. 2 ч. 3 ст. 11 Закону передбачає лише деякі особливі випадки, коли видача довіреності із завданням на голосування є необхідним і не вказує жодним чином на те, що в інших випадках, зокрема, передбаченим вказаним Порядком при голосуванні на загальних зборах, завдання не видається.

Тому, внесення змін до ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" ніяким чином не вплинуло у спірній ситуації на порядок здійснення управління об'єктами державної власності суб'єктами управління, до яких віднесено й Фонд державного майна України, у тому числі, порядку реалізації корпоративних прав держави за певних обставин, передбачених Порядком №678.

ПАТ "Черкасиобленерго" є підприємством, в якому частка держави складає 46,000038%, тобто більш ніж 25%.

За таких обставин, представники держави могли голосувати на загальних зборах акціонерів виключно у разі погодження завдання на голосування з питань внесення змін до статуту; затвердження річної фінансової звітності; розподілу прибутку; припинення повноважень членів Наглядової ради Товариства, обрання членів наглядової ради Товариства, відповідним розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Як встановлено колегією суддів при розгляді справи, завдання на голосування та відповідне розпорядження КМУ про його погодження представникам держави - ФДМУ для участі на загальних зборах акціонерів ПАТ "Черкасиобленерго" 10-11.10.2016 не видавалось.

Матеріали справи не містять і наказу уповноваженого органу управління, що здійснює управління корпоративними правами про затвердження завдань на голосування представниками держави на загальних зборів.

Таким чином, голосування на загальних зборах акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» представниками Фонду державного майна України - представниками держави з питань внесення змін до статуту; затвердження річної фінансової звітності; розподілу прибутку; припинення повноважень членів Наглядової ради Товариства, обрання членів наглядової ради Товариства проведено всупереч нормам пункту 4 Порядку, пункту 13 частини 1 статті 6 та підпункту «а» пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", а висновки суду в цій частині є помилковими.

Водночас статтею 21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що саме Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону управління об'єктами державної власності, в тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об'єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб'єктам господарювання.

За частиною 2 статті 21 вказаного Закону Кабінет Міністрів України контролює здійснення переданих ним повноважень і несе відповідальність за результати їх здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Також підпунктом а) пункту 3 частини 1 статті 7 цього ж Закону передбачено, що Фонд державного майна України здійснює управління корпоративними правами держави лише в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, в силу приписів вищезазначених норм вбачається, що саме Кабінет Міністрів України здійснює управління об'єктами права державної власності та корпоративними правами держави як безпосередньо, так і через уповноважені ним органи державної виконавчої влади, у зв'язку з чим не можна погодитися з висновкам судів нижчих інстанцій про те, що Фонд в силу закону мав достатній обсяг повноважень для видачі оспорюваної довіреності.

Суд першої інстанції зазначив, що представник держави брав участь у позачергових загальних зборах акціонерів на підставі виданих їм Фондом державного майна України довіреностей, до яких позивач не висловив ніяких зауважень. При цьому, колегія суддів звертає увагу на той факт, що матеріали справи не містять, як таких довіреностей, так і завдання щодо голосування на позачергових зборах. Не місять і посилання на довіреність та завдання на голосування оспорюваний протокол (а.с. 14-40).

Тобто, місцевий господарський суд дійшов висновку про участь представників держави у позачергових зборах акціонерів, посилаючись на документи, яких не має у матеріалах справи, та які не були предметом дослідження.

Одночасно, слід також зазначити, що за частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не зловживати правом в інших формах.

Згідно з частиною 3 статті 92 Кодексу орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до пункту 3 Порядку управління акціями (частками), які перебувають у державній власності, господарських товариств, створених за участю Фонду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2001 року N 518, у разі коли внеском держави до статутного фонду товариства є цілісний майновий комплекс, представником для участі у загальних зборах призначається посадова особа центрального органу виконавчої влади.

Перелік органів виконавчої влади визначений Указом Президента України від 19 грудня 2005 року N 1784/2005 "Про внесення змін до Схеми організації та взаємодії центральних органів виконавчої влади".

Виходячи з викладеного, функція здійснення представницьких повноважень від імені держави на загальних зборах акціонерів належала виключно посадовій особі центрального органу виконавчої влади.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного суду України №16/213-07 від 17.02.2009 року.

Щодо висновку суду першої інстанції, яке стосується рішення, прийнятого на загальних зборах в частині розподілення прибутку Товариства та виплату дивідендів, що це питання не є таким, яке згідно з п. 11 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заборонено приймати без згоди розпорядника майна, а тому, прийняття рішення з цього питання загальними зборами є цілком правомірним, також є помилковим з наступних підстав.

Як встановлено судом, ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

Пунктом 11 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що після призначення розпорядника майна і до припинення процедури розпорядження майном органи правління боржника не мають права без згоди розпорядника майна приймати рішення про виплату дивідендів.

Згідно ч.3 ст. 158 Цивільного кодексу України, акціонерне товариство не має права оголошувати та виплачувати дивіденди:

- до повної сплати всього статутного капіталу;

- при зменшенні вартості чистих активів акціонерного товариства до розміру, меншого, ніж розмір статутного капіталу і резервного фонду;

- в інших випадках, встановлених законом.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2009 року боржнику заборонено здійснювати виплату дивідендів акціонерам боржника відповідно до рішень органів управління боржника.

Станом на день прийняття позачерговими загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" рішень, оформлених протоколом від 10-11.10.2016 №1, останнє перебувало у процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном, був призначений розпорядник його майна.

ПАТ «Черкасиобленерго» листом №4822/09-01 від 21.07.2016 звернулось до розпорядника майна із клопотанням надати погодження на розподіл та виплату дивідендів акціонерам за підсумками роботи у 2015 році.

Розпорядник майна не надав згоди на прийняття рішення загальними зборами акціонерів в частині визначення та виплати дивідендів та не заперечував проти встановлення частки прибутку, пропорційно розміру державної частки у статутному капіталі ПАТ «Черкасиобленерго» в розмірі, визначеному Постановою КМУ від 23.03.2016 №228, та перерахування цієї частки до державного бюджету України. (а.с.102). Колегія суддів звертає увагу, що лист арбітражного керуючого №96/07-16 від 26.07.2016 року, який наявний в матеріалах справи не повний, а тому колегія суддів не бере до уваги зазначений лист. При цьому, колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні 18.05.2017 року представнику Фонду державного майна було поставлено запитання щодо неповноти вказаного листа, проте представник не надав жодних пояснень з цього приводу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» від 10-11.10.2016 про розподілення чистого прибутку ПАТ «Черкасиобленерго» за результатами роботи у 2014-2015 роках в розмірі 30% чистого прибутку Товариства за результатами роботи у 2014 році та 75% чистого прибутку Товариства за результатами роботи у 2015 році на виплату дивідендів є таким, що прийняте в порушення вимог Закону про банкрутство за відсутністю згоди арбітражного керуючого, наявністю прямої заборони, встановленою ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.05.2009, а тому є незаконним.

Однак, суд першої інстанції вказав, що рішення загальних зборів акціонерів з зазначеного питання не містить припису про виплату дивідендів, тобто не є рішенням про виплату дивідендів у розумінні п. 11 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а є рішенням про розподіл прибутку, затвердження загального розміру дивідендів і встановлення порядку їх виплати.

Вказаний висновок не відповідає матеріалам справи, оскільки, як вбачається з протоколу загальних зборів акціонерів, з восьмого питання порядку денного зборів було вирішено: «встановити, що виплата дивідендів здійснюється Товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку», що по суті є рішенням про виплату дивідендів.

Суд першої інстанції в рішенні послався на те, що права позивача не порушуються рішенням, прийнятим за результатами розгляду питання про розподіл прибутку та виплату дивідендів, а отже позов не може бути задоволений.

Проте, зазначені обставини спростовуються встановленими вище обставинами справи,.

Вищий господарський суд України в постанові від 07.02.2017 у справі №925/1110/13, за позовом ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", предметом якої було визнання частково недійсним рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» щодо розподілу прибутку та виплату дивідендів, вказав наступне: «Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Прийняте з порушенням норм закону спірне рішення негативно впливає на відновлення платоспроможності боржника - відповідача, його фінансовий стан, відповідно, порушує права і охоронювані законом інтереси акціонерів, незалежно від кількості належних їм акцій товариства. Банкрутство акціонерного товариства призведе до повного знецінення акцій на фондовому ринку, в той час як направлення прибутку на відновлення платоспроможності відповідача забезпечить ліквідність належних позивачу акцій, що дасть йому можливість реалізувати, передбачені ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" права акціонера - власника простих акцій.

При перегляді рішення у даній справі, колегією суддів враховано роз'яснення, викладені в п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", за змістом яких акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє.

Пунктом 17 названої Постанови визначено, що вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов'язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб'єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства

є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових

наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і

мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства може бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що під час скликання та проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго» 10-11.10.2016 року було порушено вимоги закону та установчих документів товариства, а тому висновок суду першої інстанції щодо безпідставності заявлених позовних вимог є помилковим.

Прийняття рішень загальними зборами з порушенням норм чинного законодавства та Статуту відповідача порушує права та законні інтереси позивача як учасника (акціонера) товариства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», оформлені Протоколом №1 від 10-11.10.2016 року підлягають задоволенню.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати за подання позовної заяви та розгляд апеляційної скарги на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 15.02.2017 року у справі №925/1490/16 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, яким:

«1. Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсними рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасиобленерго», оформлені протоколом №1 від 10-11.10.2016 року.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп.»

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515 (одну тисячу п`ятсот п`ятнадцять гривень) 80 коп.

4. Видачу наказів доручити господарському суду Черкаської області.

5.Справу №925/1490/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко