РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 Справа №910/12268/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 9 797,24 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

від позивача: не з»явився

від відповідача: Соколова В.П. - по дов. №б/н від 15.02.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9 797 грн. 24 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору перевезення, не забезпечив збереження вантажу при його перевезенні у вагоні № 54039037 та у вагоні № 61602959 за залізничною накладною № 52406436 від 14.11.2016, у зв'язку з чим утворилась недостача вантажу у розмірі 7420 кг (у вагоні № 54039037) та 9500 кг (у вагоні № 61602959), що підтверджується комерційним актом №AQ654596/81/847 від 19.11.2016 та комерційним актом № AQ654598/83/848 від 19.11.2016. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 15 966,72 грн. 82 коп. (у вагоні № 54039037) та 20 908 грн. 80 коп. (у вагоні № 61602959), з огляду на що позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вказаних вагонах на загальну суму 36 875 грн. 52 коп.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.09.2016 року у справі №910/12268/16 (суддя Усатенко І.В.) Приватному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.09.2016 року у справі №910/12268/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задоволено частково. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.09.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 року у справі № 910/12268/16 - скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва справу № 910/12268/16 передано на новий розгляд судді Трофименко Т.Ю.

За вказаних обставин суд визнав за необхідне прийняти справу до свого провадження та призначити розгляд даної справи у судовому засіданні за участю представників сторін на 17.05.2017р.

Представник позивача в судове засідання не з»явився.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів здійснення оплати втраченого вантажу.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 17.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 між позивачем, як покупцем, та Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", як постачальником, було укладено Договір поставки № 245/108/16Сб на поставку коксової продукції.

Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", як вантажовідправником, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці за накладною № 51907921 від 10.02.2016 було відправлено в тому числі вагони № 59195610, № 59196071 з вантажем "кокс доменний". Вантажоодержувачем за вказаною накладеною є позивач.

Згідно із залізничною накладною № 51907921 загальна маса вантажу - 2360200 кг, в тому числі маса вантажу у вагоні № 59195610- 54600 кг., № 59196071 - 54550 кг.

11.02.2016 вантаж, що прибув у вагонах № 59195610, № 59196071 був виданий одержувачу - ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (позивачу) із складанням комерційного акту БН № 724703/70 від 11.02.2016 та комерційного акту БН № 724704/71 від 11.02.2016, про що в залізничній накладній № 51907921 зроблено відповідний напис.

В комерційному акті БН № 724703/70 від 11.02.2016 зазначено наступне: на підставі акту о/ф № 1-028 від 11.02.2016(ст. Маріуполь-Сортувальна, Донецької залізної дороги) здійснювалось комісійне переважування вагону № 59195610 по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту. За документом значиться вантаж кокс доменний вологий, навалом, вага визначена відправником на електронних вагах, брутто не вказано, тара - 26500 кг, нетто - 54600 кг. При переважуванні вантаж виявився: брутто - 81000 кг, тара - 26500 кг, нетто 52500 кг, що менше документу на 2100 кг. Завантаження в вагоні вище рівня бортів 200-300 мм "шапкою", вантаж маркований однією поздовжньою лінією вапном, поглиблення розміром 1500 мм*1500 мм *200-300 мм, 1400мм*1500мм*200-300 мм в глиб вагону. Маркування порушене, течі вантажу на ст.. Маріуполь-Сортувальна нема. Вагон прибув у технічно справному стані. Об'єм кузова вагону 85куб. м. Об'єм, вага вантажу в документі не вказаний. Переважування вантажу здійснювалось у присутності зам. дс ОСОБА_2, комерційного агента ОСОБА_3, представника отримувача ОСОБА_4 і ваговика позивача ОСОБА_5 на 150 тонних електронних вагах станції Сартана 2 з повною зупинкою вагону. При повторному зважуванні вагону недостача вантажу підтвердилась.

В комерційному акті БН № 724704/71 від 11.02.2016 зазначено наступне: на підставі акту о/ф № 1-028 від 11.02.2016(ст. Маріуполь-Сортувальна, Донецької залізної дороги) здійснювалось комісійне переважування вагону № 59196071 по відправці, вказаній на лицьовій стороні акту. За документом значиться вантаж кокс доменний вологий, навалом, вага визначена відправником на електронних вагах, брутто не вказано, тара - 29050 кг, нетто - 54550 кг. При переважуванні вантаж виявився: брутто - 81150 кг, тара - 29050 кг, нетто 52100 кг, що менше документу на 2450 кг. Завантаження в вагоні вище рівня бортів 200-300 мм "шапкою", вантаж маркований однією поздовжньою лінією вапном, поглиблення розміром 2000 мм*ширину вагону *200-300 мм, 1400мм*1500мм*200-300 мм в глиб вагону. Маркування порушене, течі вантажу на ст.. Маріуполь-Сортувальна нема. Вагон прибув у технічно справному стані. Об'єм кузова вагону 85куб. м. Об'єм, вага вантажу в документі не вказаний. Переважування вантажу здійснювалось у присутності зам. дс ОСОБА_2, комерційного агента ОСОБА_3, представника отримувача ОСОБА_4 і ваговика позивача ОСОБА_5 на 150 тонних електронних вагах станції Сартана 2 з повною зупинкою вагону. При повторному зважуванні вагону недостача вантажу підтвердилась.

Комерційні акти підписано належними особами згідно п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855: з боку залізниці - начальником станції, вантажоодержувачем та комерційними агентами. Зазначено, що завідуючого вантажним двором в штаті немає.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку - фактури № 90729958 від 10.02.2016 та сертифікату якості на партію № 16734 від 09.09.2016 з урахуванням норми недостачі вантажу 2% становить 9797,24 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірний вагон є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної № 51907921 вантаж (кокс доменний, вологий) завантажено відправником навалом та маркований однією поздовжньою лінією вапном.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

21.10.2015 під час приймання вантажу, що прибув у вагонах № 59195610 № 59196071 було виявлено недостачу, про що складно комерційні акти БН № 724703/70, БН № 724704/71 від 11.02.2016 та в залізничній накладній №51907921 зроблено відповідний напис.

Згідно із комерційних актів БН № 724703/70, БН № 724704/71 від 11.02.2016 загальна недостача вантажу за залізничною накладною №51907921 становить 4550 кг.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявні рахунок - фактура № 90729958 від 10.02.2016 та сертифікату якості на партію № 16734 від 09.09.2016 згідно із якими вартість 1 тонни вантажу становить 4139,10 грн. без ПДВ. (загальна вартість вантажу - 3053273,62 грн., загальна вага вантажу - 885,200 т)

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні №59195610 маса нетто при відправленні 54600 кг;

норма недостачі 54600х 2% = 1092 кг;

недостача 54600 кг - 52500 кг = 2100 кг;

вартість 1 тонни з ПДВ становить 4139,10 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 2100 кг (сума недостачі) - 1092 кг (норма недостачі) = 1008 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 4172,21 грн. (1,008 Х 4139,10 грн.).

У вагоні №59196071 маса нетто при відправленні 54550кг;

норма недостачі 54550 х 2% = 1091 кг;

недостача 54550 кг - 52100 кг = 2450 кг;

вартість 1 тонни з ПДВ становить 4139,10 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 2450 кг (сума недостачі) - 1091 кг (норма недостачі) = 1359 кг.

Вартість нестачі вантажу становить 5625,03 грн. (1,359 Х 4139,10 грн.) у зв'язку із чим, заявлена до стягнення сума збитків визнається судом обґрунтованою.

Загальна вартість недостачі у двох вагонах становить 9797,24 грн. та є обґрунтованою сумою збитків.

Відповідно до п. 115 Статуту залізниць вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про ненадання податкової накладної на підтвердження суми збитків, які підлягають відшкодуванню, оскільки, до матеріалів справи надано рахунок-фактуру та сертифікат якості, які підтверджують вартість вантажу, збитки розраховані з урахуванням 2% норми природної втрати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9797 грн. 24 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191129) грошові кошти у розмірі 9797 грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 22.05.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.