РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017Справа №910/5094/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Європейський стандарт якості"
про стягнення 78 696 грн 77 коп.
Представники сторін:
від позивача:Логінов В.Г. - представник за довіреністю;
від відповідача: не з'явились,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський стандарт якості" про стягнення 78 696 грн 77 коп. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 22/03-16 від 01.03.2016.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договором оренди нежитлового приміщення № 22/03-16 від 01.03.2016 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього за період з 22 січня по 04 березня 2017 року виникла заборгованість з оплати орендних платежів у розмірі 78 696 грн 77 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 порушено провадження у справі № 910/5094/17 та справу призначено до розгляду на 15.05.2017.

15.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання 15.05.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 15.05.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейський стандарт якості" (орендар за договором) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 22/03-16, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду - строкове платне користування наступні нежилі приміщення, розташовані у житловому будинку по вул. О. Гончаря. 22 в м. Києві, (надалі за текстом - приміщення), а саме: № 1 по № 9 (група приміщень № 15) разом з прилеглим коридором, загальною площею 172.0 м2; з № 1 по № 8 (група приміщень № 16) разом із прилеглим коридором, запальною площею 134,0 м2.

Згідно з пунктом 1.3 договору орендодавець передає приміщення орендарю за актом прийому-передачі для розміщення в ньому адміністративного офісу та провадження орендарем своєї господарської діяльності.

У відповідності до пункту 2.2. договору орендна плата за один місяць оренди визначається з розрахунку 300 грн 00 коп. з урахуванням ПДВ за 1 м.кв. загальної площі приміщень та складає: 91 800 грн 00 коп., в тому числі ПІДВ (20%),

Сторони домовилися, що орендна плата за останній місяць оренди за ним договором становить 40 200 грн 00 коп. з урахуванням ПДВ (пункт 2.2 .1 договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору орендна плаза сплачується орендарем в формі передоплати до 25 числа місяця, що передує звітному, шляхом перерахування орендарем суми, визначеної згідно пункту 2.2. договору, на поточний рахунок орендодавця.

Положеннями розділу 3 договору сторони погодили, що передача орендарю приміщення в оренду здійснюється за актом прийому-передачі 04.03.2016 за умови виконання орендарем обов'язку, визначеного пунктом 2.4. цього договору. В зазначеному акті вказуються покази лічильника електроенергії, води тощо. У разі закінчення строку дії договору чи його достроковому припиненні, повернення орендованого приміщення орендодавцю здійснюється в аналогічному порядку обов'язок по складенню акту прийому-передачі покладається на сторону, яка здійснює передачу приміщення. Акти прийому-передачі є невід'ємними частинами договору.

Згідно з пунктом 7.1. договору строк оренди по цьому договору встановлюється в 12 (дванадцять) місяців з моменту передачі приміщень в оренду за актом прийому-передачі.

Договір припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку його дії (пункту 7.5 договору).

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди нежитлового приміщення № 22/03-16 від 01.03.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежилі приміщення, розташовані у житловому будинку по вул. О. Гончаря. 22 в м. Києві, (надалі за текстом - приміщення), а саме: № 1 по № 9 (група приміщень № 15) разом з прилеглим коридором, загальною площею 172.0 м2; з № 1 по № 8 (група приміщень № 16) разом із прилеглим коридором, запальною площею 134,0 м2, що підтверджується підписам між сторонами та скріпленим відтисками печаток сторін актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 04.03.2016.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів за період за період з 22 січня по 04 березня 2017 року, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з оплати орендних платежів, з урахуванням положень пунктів 2.2. та 2.2.1 договору, у розмірі 78 696 грн 77 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів за період з 22 січня по 04 березня 2017 року на суму 78 696 грн 77 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за договором оренди нежитлового приміщення № 22/03-16 від 01.03.2016 та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендних платежів за період з 22 січня по 04 березня 2017 року на суму 78 696 грн 77 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський стандарт якості" (01021, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 16, нежиле приміщення 77, ідентифікаційний код 39290053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" (04073, місто Київ, вулиця Семена Скляренка, будинок 17, ідентифікаційний код 31175387) заборгованість по орендній платі у розмірі 78 696 (сімдесят вісім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн 77 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.05.2017

Суддя Н.Б. Плотницька