Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" травня 2017 р. Справа № 906/303/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №18 від 19.05.2017

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. №05-16/331 від 10.05.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газінвест-трейдінг"

до Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 331909,20грн

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 331909,20грн заборгованості за поставлений природний газ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості поставленого природного газу у встановлений договором постачання природного газу №13ПГ-01 від 27.04.2016 строк.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засіданні суду надав письмове пояснення №05-16/332 від 10.05.2017 на позовну заяву, в якому позовні вимоги щодо стягнення боргу за поставлений природний газ у січні 2017 року в сумі 331909,20грн визнаються в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газінвест-трейдінг" (постачальник, позивач) та Відділом освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу №13ПГ-01 (далі - Договір №13ПГ-01) (а.с. 10-18).

Відповідно до умов п.1.1 Договору №13ПГ-01 постачальник зобов'язується поставити у власність споживача протягом 2016 року (у квітні-грудні 2016 року) природний газ, скраплений або в газоподібному стані - за кодом ДК 016:2010-06.20.1 [Природний газ за кодом CPV за ДК 021:2015 - 09123000-7 (природний газ)] українського видобутку та/або природний газ, імпортований на територію України (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п.3.1.1 Договору №13ПГ-01 оплата вартості газу, що передається за даним договором, здійснюється споживачем грошовими коштами на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: 100% вартості обсягу постачання газу сплачується споживачем до 8 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Моментом оплати вважається день надходження грошових коштів на рахунок постачальника (п.2.3 Договору №13ПГ-01).

Згідно п.4.3 Договору №13ПГ-01 приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі в розрізі добових обсягів, які є невід'ємними частинами цього договору і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 10.1 Договору №13ПГ-01 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016, а в частині взаєморозрахунків, врегулювання спірних питань і виконання зобов'язань - до повного їх завершення.

Додатковою угодою №5 від 30.12.2016 до договору №13ПГ-01 постачання природного газу від 27.04.2016 сторони продовжили дію Договору №13ПГ-01 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2017 року (а.с. 19).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору постачання природного газу №13ПГ-01 від 27.04.2016 , який за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Абзацом 1 частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як суд зазначав вище, за змістом п.п.3.1.1 Договору №13ПГ-01 оплата вартості газу, що передається за даним договором, здійснюється споживачем грошовими коштами на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: 100% вартості обсягу постачання газу сплачується споживачем до 8 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, на виконання умов договору постачання природного газу №13ПГ-01 від 27.04.2016, а також листа відповідача №05-16/41 від 17.01.2017 (а.с. 20), позивач у січні 2017 року поставив відповідачеві 39,513тис.куб.м газу на суму 331909,20грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №3 від 31.01.2017, наявним у матеріалах справи (а.с. 22).

Таким чином, позивачем зобов'язання за договором постачання природного газу №13ПГ-01 від 27.04.2016 виконано належним чином.

Разом з тим, відповідач взяті на себе вказаним вище договором зобов'язання щодо своєчасної оплати за поставлений позивачем у січні 2017 року природний газ не виконав.

При цьому, варто зазначити, що в матеріалах справи знаходиться гарантійний лист №05-16/39 від 17.01.2017, яким відповідач гарантує здійснити оплату за постачання природного газу, одержаного від позивача у січні 2017 року, після проведення процедури закупівлі (а.с. 21).

Таким чином, станом на день звернення позивача з позовом до суду у Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Газінвест-трейдінг" існувала заборгованість за постачання природного газу (за січень 2017 року) у сумі 331909,20грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

Згідно зі ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов за підставою та предметом не спростував, доказів сплати боргу за поставлений позивачем природний газ суду не надав, суму боргу в розмірі 331909,20грн визнав у письмовому поясненні №05-16/332 від 10.05.2017 (а.с. 46-47).

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог, зокрема, щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 331909,20грн, належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 331909,20грн боргу за поставлений природний газ є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (11101, Житомирська область, м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, буд. 31А; ідентифікаційний код 02143123) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газінвест-трейдінг" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7В; ідентифікаційний код 38488691):

- 331909,20грн - боргу;

- 4978,64грн - судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.05.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)