КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 911/4610/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Доманської М.Л.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

скаржник: арбітражний керуючий Сольський В.С. - свідоцтво № 1122 від 07.06.2013.

від ДП „Енергоринок": Деревинська О.М. - довіреність № 01/44-950Д від 21.12.2016.

від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України: Притула Г.Ю. - довіреність № 06/2017 від 12.01.2017.

від ДП „Регіональні електричні мережі": Павленко О.М. - довіреність № 10 від 11.01.2017.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сольського Володимира Степановича на ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року

у справі № 911/4610/15 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Державного підприємства „Регіональні електричні мережі"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2017 року у справі № 911/4610/15, серед іншого, відмовлено у задоволенні клопотання голови комітету кредиторів боржника про проведення процедури санації ДП „Регіональні електричні мережі", відмовлено у задоволені заяви арбітражного керуючого Сольського В.С. по участь у справі, припинено провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство ДП „Регіональні електричні мережі".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду арбітражний керуючий Сольський В.С. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року в частині припинення провадження у справі та прийняти в цій частині нове рішення, яким клопотання ДП „Енергоринок" задовольнити, ввести процедуру санації ДП „Регіональні електричні мережі", призначити керуючим санацією Сольського В.С., зобов'язати керуючого санацією підготувати план санації та передати справу на розгляд до господарського суду Київської області.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Сотнікова С.В., Доманської М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.04.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційну скаргу боржник та Міненерговугілля України просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 16.05.2017 року на підставі ст. 77 ГПК.

Арбітражний керуючий Сольський В.С. в судовому засіданні 16.05.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року в частині припинення провадження у справі та прийняти в цій частині нове рішення, яким клопотання ДП „Енергоринок" задовольнити, ввести процедуру санації ДП „Регіональні електричні мережі", призначити керуючим санацією Сольського В.С., зобов'язати керуючого санацією підготувати план санації та передати справу на розгляд до господарського суду Київської області.

Представники ДП „Енергоринок", Міненерговугілля України та ДП „Регіональні електричні мережі" в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року - без змін.

Представники ДПІ у м. Лисичанську в судове засідання не з'явились, надіславши до його початку клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

16.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Сольського В.С. підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Київської області від 21.03.2017 року - скасуванню в частині припинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як встановлено судом, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/4610/15 за заявою ДП „Регіональні електричні мережі" про банкрутство за загальною процедурою банкрутства, передбаченою Законом про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2015 року порушено провадження у справі № 911/4610/15; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; вирішено інші процедурні питання у справі.

Відповідне оголошення про порушення справи про банкрутство ДП „Регіональні електричні мережі" оприлюднено на сайті Вищого господарського суду України 17.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.07.2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - ДП „Регіональні електричні мережі".

Провадження у справі № 911/4610/15 перебуває в процедурі розпорядження майном боржника.

16.03.2017 року до суду надійшло клопотання розпорядника майна боржника про залучення до матеріалів справи: звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника; відомостей за результатами інвентаризації майна боржника; звіту про виконану роботу в процедурі розпорядження майном боржника; звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат; протоколу засідання комітету кредиторів від 16.03.2017 року.

20.03.2017 року голова комітету кредиторів боржника - ДП „Енергоринок" звернулось до суду з клопотанням про введення процедури санації боржника та призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Сольського В.С.

21.03.2017 року до суду надійшов лист розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Сольського В.С. із доданою до нього заявою про згоду на участь у даній справі про банкрутство в якості керуючого санацією.

За наслідком розгляду поданих заяв і клопотань, ухвалою господарського суду Київської області від 21.03.2017 року у справі № 911/4610/15, серед іншого, відмовлено у задоволенні клопотання голови комітету кредиторів боржника про проведення процедури санації ДП „Регіональні електричні мережі", відмовлено у задоволені заяви арбітражного керуючого Сольського В.С. по участь у справі, припинено провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство ДП „Регіональні електричні мережі".

Розпорядник майна з даною ухвалою суду в частині припинення провадження у справі не погодився та в апеляційній скарзі посилається на застосування місцевим судом норми Закону про банкрутство, яка не підлягала застосуванню.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вбачає підстави для її скасування в частині припинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Закону про банкрутство, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Розпорядник майна зобов'язаний: розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість; брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п'ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2015 року за результатами розгляду справи у підготовчому засіданні введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гусака Ю.М. (в подальшому згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сольського В.С.)

Згідно ч. 2, 3 ст. 96 Закону про банкрутство, Кабінет Міністрів України вживає заходів для запобігання банкрутству державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, визначає оптимальні шляхи відновлення їх платоспроможності та координує дії відповідних органів виконавчої влади.

Органи виконавчої влади приймають рішення щодо: доцільності надання державної підтримки неплатоспроможним підприємствам; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов'язань; проведення аналізу фінансового стану боржника, його санації та погодження плану санації; доцільності виключення відповідних суб'єктів господарювання з переліку підприємств, що є об'єктами права державної власності, які не підлягають приватизації та застосуванню до них процедури санації чи ліквідації.

Боржник є державним підприємством та відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновником (учасником) юридичної особи-боржника є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази вжиття уповноваженими органами заходів до боржника в порядку ч. 2, 3 ст. 96 Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 96 Закону про банкрутство, положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об'єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об'єктів.

Як вірно встановлено судом, боржник - ДП „Регіональні електричні мережі" не включений до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Оскільки боржник не включений до зазначеного переліку, з метою недопущення ліквідації підприємства комітетом кредиторів прийнято рішення клопотати перед судом про введення процедури санації боржника (протокол № 01/17 від 16.03.2017 року).

20.03.2017 року представник голови комітету кредиторів боржника - ДП „Енергоринок" звернувся до суду з клопотанням про введення процедури санації боржника та призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Сольського В.С.

Водночас, досліджуючи питання про введення процедури санації боржника, судом першої інстанції встановлено, що згідно пп. г) ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому: майно, що забезпечує цілісність об'єднаної енергетичної системи України та диспетчерське (оперативно-технологічне) управління, магістральні та міждержавні електричні мережі.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 5 наведеного Закону, не підлягають приватизації інші державні підприємства, за якими на праві господарського відання закріплено майно, визначене у частині другій цієї статті, та акціонерні товариства, до статутного капіталу яких передано майно, визначене у частині другій цієї статті, якщо ці підприємства не зможуть продовжувати господарську діяльність у разі передачі відповідного майна іншим суб'єктам господарювання державного сектору економіки.

Об'єкти державної власності, вказані у частині другій цієї статті, не підлягають приватизації незалежно від їх включення до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, який затверджується Верховною Радою України.

Згідно п. 1.1. Статуту юридичної особи Боржника, ДП „Регіональні електричні мережі" засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Пунктом 2.1. Статуту Боржника визначено, що підприємство створене з метою забезпечення районів, селищ, підприємств вугільної промисловості та інших споживачів електричною енергією, реалізації соціальних та економічних інтересів свого трудового колективу. Підприємство є спеціалізованою організацією, що здійснює передачу та постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 2.2. Статуту Боржника (зі змінами та доповненнями), предметом діяльності підприємства у тому числі є: виробництво, передача та розподілення електричної енергії; передача електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; здійснення постачання електричної енергії усім споживачам, приєднаним до електричних мереж відповідних енергопостачальних підприємств, відповідно до укладених договорів; здійснення закупівель у електроенергетичних систем послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління енергосистемою, а також з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами відповідно до укладених договорів; обслуговування, експлуатація ліній електропередач і електропідстанцій, розподільних пристроїв, електромереж, іншого електрообладнання; забезпечення селищ і районів міста, підприємств вугільної промисловості та інших споживачів електроенергією; постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії; централізоване водопостачання та водовідведення.

При цьому, з наявної у справі довідки Фонду державного майна України від 12.09.2014 року № 10-15-12392 з додатками (т. 2, арк. 1-187) вбачається, що на балансі ДП „Регіональні електричні мережі" перебуває чисельне нерухоме державне майно, у тому числі: місцеві електросилові мережі, трансформаторні станції та підстанції місцевих електромереж; землі транспорту, зв'язку, енергетики; споруди підприємств електро- та теплоенергетики; споруди місцевих електричних та телекомунікаційних мереж; лінії електричні роздільні середньої напруги; водоводи магістральні та відводи від них; магістральні лінії електропередачі високої напруги; споруди магістральних систем електрозабезпечення; трансформаторні станції та підстанції магістральних ліній електропередач, що розташовані у Львівській, Волинській, Донецькій та Луганській областях.

Таким чином місцевим судом вірно встановлено, що на балансі ДП „Регіональні електричні мережі" перебуває майно, що забезпечує цілісність об'єднаної енергетичної системи України та магістральні електричні мережі, отже відповідно до приписів ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", боржник відноситься до об'єктів загальнодержавного значення, що не підлягають приватизації незалежно від їх включення до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Посилання скаржника на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 3-1247гс15 від 10.02.2016 року, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки у наведеній справі про банкрутство ТОВ „Торговий дім „Азмол" боржник не включений до переліку об'єктів права державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до Закону України „Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", а також не є об'єктом права державної власності, що не підлягає приватизації, перелік яких встановлено частинами 2 і 4 ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного майна".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відносно підприємства боржника поширюється дія ч. 4 ст. 96 Закону про банкрутство, а відтак щодо ДП „Регіональні електричні мережі" не можуть бути застосовані процедури санації чи ліквідації.

За вказаних вище обставин, пропозиція комітету кредиторів боржника про відкриття процедури санації боржника правомірно відхилена судом як така, що не відповідає приписам Закону про банкрутство, і як наслідок не підлягають задоволенню клопотання голови комітету кредиторів про відкриття процедури санації ДП „Регіональні електричні мережі" та призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Сольського В.С., а також заява останнього про участь у даній справі в якості керуючого санацією.

На підставі вищевикладеного, судом першої інстанції було встановлено, що єдиним успішним завершенням процедури банкрутства такого боржника залишається укладення мирової угоди у справі про банкрутство.

Досліджуючи питання можливості затвердження мирової угоди у справі про банкрутство господарським судом Київської області встановлено, що розпорядником майна боржника отримано від боржника проект мирової угоди, яка передбачала б відстрочення сплати кредиторських вимог на 5 років та розстрочення сплати кредиторських вимог на 10 років.

Разом з тим, відповідно до протоколу комітету кредиторів боржника від 16.03.2017 року № 01/17, позиція голови комітету кредиторів - ДП "Енергоринок" зводиться до того, що укладення з боржником мирової угоди не вбачається за доцільне у зв'язку із відсутністю джерела погашення кредиторських вимог та їх значним розміром (більше 10 мільярдів гривень конкурсних вимог), отже неможливо спрогнозувати реальний строк погашення вимог кредиторів. Крім того, за твердженням кредитора, у попередніх випадках укладення мирової угоди з ДП „Регіональні електричні мережі", умови мирової угоди не були дотримані.

Судом також зазначено, що процедура розпорядження майном ДП „Регіональні електричні мережі" триває більш як 16 місяців (тоді як Законом про банкрутство передбачено 115 днів з можливістю продовження максимум на 2 місяці) і за цей час комітетом кредиторів та боржником не було укладено мирової угоди з поданням її на затвердження до господарського суду.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність можливості затвердження мирової угоди у справі про банкрутство.

При цьому, судова колегія відзначає, що питання щодо схвалення проекту мирової угоди на обговорення та голосування на засіданні комітету кредиторів від 16.03.2017 року не виносилось, мирова угода до суду на затвердження не подавалась, а відтак не була предметом дослідження судом першої інстанції.

За вказаних вище обставин, оскільки боржник в силу Закону України „Про приватизацію державного майна" відноситься до об'єктів загальнодержавного значення, що не підлягають приватизації незалежно від їх включення до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, що унеможливлює застосування відносно нього процедур санації чи ліквідації у справі про банкрутство, а також враховуючи відсутність можливості укладення між комітетом кредиторів та боржником мирової угоди у процедурі розпорядження майном у даній справі, з метою недопущення бездіяльності та затягування розгляду справи суд першої інстанції припинив провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та припиняючи провадження у даній справі про банкрутство місцевий суд керувався позицією Вищого господарського суду України, викладену у постанові від 08.09.2015 року у справі № 31/2Б-2004/59/14Б-04/11/13, та виходив з того, що подальше затягування процедури банкрутства ДП „Регіональні електричні мережі" на стадії розпорядження майном за відсутності реальної можливості переходу до наступних судових процедур банкрутства призведе лише до порушення прав як кредиторів так і боржника і матиме наслідком збільшення додаткових витрат на оплату послуг розпорядника майна боржника.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду щодо припинення провадження у справі з цих підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону про банкрутство господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо:

1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника;

4) затверджений звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом;

5) затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом;

6) затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом;

7) боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами;

8) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог;

9) згідно із законом справа не підлягає розгляду в господарських судах України;

11) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника;

12) в інших випадках, передбачених законом.

Провадження у справі про банкрутство може бути припинено у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5, 9 і 10 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом); у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 7, 8 і 11 частини першої цієї статті - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом (ч. 2 ст. 83 Закону про банкрутство).

В той же час, відповідно до п. 35. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" наведений у статті 83 Закону перелік підстав припинення провадження у справі не є вичерпним, оскільки відповідно до пункту 12 частини першої цієї статті провадження у справі може бути припинено і в інших випадках, передбачених Законом та іншими законами України.

В силу ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

3) виключено;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Тобто чинним законодавством не передбачено такої підстави для припинення провадження у справі про банкрутство, як затягування розгляду справи за відсутності можливості переходу до іншої судової процедури у справі про банкрутство та відсутності можливості укладення між комітетом кредиторів та боржником мирової угоди.

Разом з тим, перевіряючи правильність застосування судом положень п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, як на підставу для припинення провадження у справі, колегія суддів враховує приписи п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів зазначає, що предмет спору наразі не припинив свого існування, у справі про банкрутство наявні кредитори із загальною сумою заборгованості більше ніж 10 мільярдів гривень, а також зауважує, що із заявою про порушення відносно боржника справи про банкрутство до суду звернулось саме ДП „Регіональні електричні мережі", а відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для припинення провадження у даній справі та вважає за необхідне направити справу для подальшого розгляду до місцевого суду на стадію розпорядження майном боржника.

При цьому, судова колегія бере до уваги вищезазначену постанову Вищого господарського суду України від 08.09.2015 року у справі № 31/2Б-2004/59/14Б-04/11/13 про банкрутство ДП „Радіопередавальний центр" та не ставить її під сумнів. Однак, вважає за необхідне зазначити, що провадження у справі № 31/2Б-2004/59/14Б-04/11/13 на стадії розпорядження майном тривало більше 10 років, в той час, як у даній справі про банкрутство ДП „Регіональні електричні мережі" - лише більш ніж 16 місяців.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права укласти мирову угоду у даній справі на інших умовах, які будуть влаштовувати всіх учасників провадження у справі, шляхом схвалення на засіданні комітету кредиторів та звернутися до суду для її затвердження.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням ухвали суду першої інстанції про припинення провадження у справі та направлення справи на подальший розгляд, не підлягає задоволенню і заява боржника, подана суду апеляційної інстанції 24.04.2017 року, про повернення судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 8 від 09.10.2015 року за подання заяви про порушення справи про банкрутство.

Крім того, розглядаючи ухвалу суду в частині затвердження звіту розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Сольського В.С. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, колегія суддів зазначає таке.

Згідно звіту розпорядником майна боржника нараховано суму грошової винагороди за період з 17.12.2015 року по 28.02.2017 року в розмірі 121061,50 грн., суму витрат розпорядника майна боржника в розмірі 18347,58 грн.

Зазначений звіт схвалено та затверджено в порядку ст. 115 Закону про банкрутство комітетом кредиторів на засіданні 16.03.2017 року, звіт є обґрунтованим, отже правомірно затвердженню судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 99, 101-105, 106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сольського Володимира Степановича на ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року у справі № 911/4610/15 задовольнити частково.

2. Пункти 3, 4, 5 ухвали господарського суду Київської області від 21.03.2017 року у справі № 911/4610/15 скасувати.

3. В іншій частині ухвалу господарського суду Київської області від 21.03.2017 року у справі № 911/4610/15 залишити без змін.

4. Справу № 911/4610/15 повернути до господарського суду Київської області для подальшого розгляду на стадію розпорядження майном Державного підприємства „Регіональні електричні мережі".

5. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі та державному реєстратору за місцезнаходженням боржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

М.Л. Доманська