ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р. Справа № 926/952/17

За позовом публічного акціонерного товариства Укртелеком, м.Київ

до управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, м.Хотин Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, м.Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 149259,19 грн.

суддя Дутка В.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 06.03.2017р.

від відповідача не зявився

від третьої особи ОСОБА_2, довіреність від 03.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство Укртелеком звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом до управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 149259,19 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобовязань по оплаті вартості послуг звязку за договором на фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку від 31.01.2014р. №40-8.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 17.03.2017р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03.04.2017р.

28.03.2017р. господарським судом Чернівецької області отримано відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє ухвалою від 25.04.2017р. розгляд справи відкладено на 17.05.2017р. та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області.

17.05.2017р. господарським судом Чернівецької області отримано заперечення від третьої особи на ухвалу господарського суду Чернівецької області по справі № 926/952/17 від 25.04.2017р., у якій просить виключити з числа третіх осіб, що не предявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області.

Розглянувши подане третьою особою клопотання, суд вирішив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Статтею 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що відшкодування наданих пільг з послуг звязку окремим категоріям громадян здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку.

Таким чином, враховуючи те, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів з Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, тобто державного органу, що фінансується з державного бюджету України, суд дійшов висновку про те, що рішення у даній справі може вплинути на права і обов'язки Головного Управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області.

У судовому засіданні 17.05.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату та місце слухання справи, що не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

31.01.2014р. між публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Чернівецької філії ПАТ Укртелеком (Постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації (Платник) укладено договір на фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку № 40-8.

Відповідно до п. 1.1. договору предметом цього договору є відносини сторін щодо фінансування та надання населенню пільг по користуванню та встановленню квартирного телефону пільговій категорії населення за рахунок отриманої субвенції з Державного бюджету.

Згідно з п. 1.2. договору, Постачальник (позивач) здійснює надання пільг по користуванню та установці квартирного телефону населенню Хотинського району Чернівецької області, а Платник (відповідач) здійснює відшкодування витрат, повязаних із наданням населенню пільг по користуванню та встановленню квартирного телефону відповідно до обсягів субвенції затверджених місцевими бюджетами на поточний рік та отриманої субвенції з державного бюджету.

Пунктами 2.1.2. та 2.2.1. договору передбачено, що Постачальник зобовязується помісячно надавати Платнику інформацію про фактично надані послуги по користуванню та встановленню квартирного телефону і списки отримувачів послуг на паперових та електронних носіях відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" до 05 числа місяця наступного за звітним та складати з платником зведені акти звірок спожитих послуг, а Платник зобовязується прийняти на себе зобовязання перед Постачальником в частині відшкодування витрат, повязаних із наданням населенню послуг в обсягах субвенції, отриманої з державного бюджету.

У відповідності до п. 2.2.3. Платник зобовязується своєчасно після одержання субвенції здійснювати перерахування коштів постачальнику за надані послуги.

Згідно п. 5.1. договору договір набуває чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2014р. і діє до 31.03.2014р., а в частині відшкодування пільг - до їх повного здійснення.

Сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди. Однією із них є додаткова угода №5 від 27.01.2015р., якою сторони внесли зміни в частині визначення договірної величини споживання послуг, а також продовжено дію основного договору на новий строк до 31.12.2015р., а у разі відсутності заяв щодо припинення, договір щороку продовжується до 31 січня відповідного наступного року.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачеві послуги в період січень-грудень 2016 року, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на суму 149259,19 грн.

Однак, відповідач всупереч умовам договору не оплатив вартість послуг звязку, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 149259,19 грн.

22.02.2017р. позивач направив відповідачеві претензію щодо оплати боргу. Вимога залишена відповідачем без відповіді, а грошові кошти не перераховані.

Спору щодо розміру невідшкодованої суми між сторонами немає, відповідач у відзиві заперечує проти оплати боргу з тих підстав, що йому не надійшла субвенція з державного бюджету, а тому не настали умови для виконання зобовязання з оплати витрат позивача.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 181 ГК України унормовано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту Договору вбачається, що ним не обумовлено строк виконання відповідачем, як платником, своїх визначених у п.п. 1.2. та 2.2.1 Договору зобовязань перед позивачем. Так, у Договорі не вказано, в який саме строк після отримання субвенції відповідач повинен оплатити кошти позивачеві.

Відтак, виходячи з вимог статті 530 ЦК України та беручи до уваги, що Договором не визначено строк виконання відповідачем зобовязання з оплати наданих позивачем послуг і він (Договір) не містить умов про строк виконання зобовязання з вказівкою на подію, яка має неминуче настати, з Договору або актів цивільного законодавства також не випливає обовязок відповідача негайного виконання своїх зобовязань, останній повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення позивачем відповідної вимоги.

Судом встановлено, що позивач надсилав відповідачеві розрахунки витрат на відшкодування збитків та неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких повідомляв про стан заборгованості і просив її погасити.

Відповідач, у свою чергу, листом від 13.10.2016 р. № 08-07-24-1830 повідомив позивача про відсутність субвенції на оплату наданих послуг звязку.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що за відсутності субвенції з державного бюджету на відшкодування витрат позивача на надання пільг з послуг звязку позов задоволенню не підлягає.

Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязань перед кредитором, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Також у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 3 ст. 63 Закону України Про телекомукації передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпункту б пунтку 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; звільненим зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років військовослужбовцям Служби безпеки України, працівникам міліції, особам начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи; особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обовязків; пенсіонерам з числа слідчих прокуратури; дітям (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, загиблих або померлих у звязку з виконанням службових обовязків, непрацездатним членам сімей, які перебували на їх утриманні; звільненим з військової служби особам, які стали інвалідами під час проходження військової служби; батькам та членам сімей військовослужбовців, військовослужбовців Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обовязків; реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою; пенсіонерам з числа спеціалістів із захисту рослин відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України Про захист рослин; громадянам відповідно до пункту ї частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоровя, частини пятої статті 29 Закону України Про культуру, частини другої статті 30 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу, абзацу першого частини четвертої статті 57 Закону України Про освіту; особам, які мають таке право згідно із статтею 48 Гірничого закону України; ветеранам праці; дітям війни; багатодітним сімям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сімям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сімям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); доставка громадянам повідомлень про призначення субсидії.

При цьому частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті б пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі Порядок), згідно з п. 2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі головні розпорядники коштів) (п. 3 Порядку).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобовязань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя (п. 4 Порядку).

За приписом п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг звязку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (п. 6 Порядку).

Пунктом 8 Порядку передбачено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у пятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сімям з дітьми, малозабезпеченим сімям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг звязку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Як зясовано в ході розгляду справи, згідно документальних доказів на виконання умов Договору в період з січня по грудень 2016 року позивач надав телекомунікаційні послуги соціально незахищеним громадянам Хотинського району Чернівецької області, які користуються встановленими законами України пільгами на встановлення і користування телефонним звязком, на загальну суму 149259,19 грн., при цьому не отримав від відповідача жодних коштів для компенсації понесених витрат з тих підстав, що відповідач не отримав субвенції з державного бюджету.

Проте, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, у якому констатовано, зокрема, порушення національними судами пункту 1 статті 6 Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу №1 до Конвенції, відсутність бюджетних коштів у відповідача на вищезазначені цілі не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

За таких обставин за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, також з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації (60000, м. Хотин Чернівецької області, вул. Незалежності, 50, , р/р 3934, МФО 856135) на користь публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м.Київ, бульвар Шевченка, 18, , МФО 300465, банківський рахунок №1 в АТ «Ощадбанк») 149259,19 грн. боргу та 2238,88 грн. судового збору.

Повне рішення складено і підписано 18.05.2017р.

Суддя В.В.Дутка