ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 р. Справа № 917/415/17

за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство", с. Дубовий гай, Овруцький район, Житомирська область,11103

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану (Леніна), 82, офіс. 24, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300

про стягнення 3 998,97 грн. заборгованості

суддя Тимощенко Оксана Миколаївна

Представники сторін в судове засідання не з'явились

Обставини справи: Державне підприємство "Овруцьке лісове господарство" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" про стягнення 3998,97 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року.

Суд ухвалою від 21.03.2017 року порушив провадження у справі №917/415/17 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2017 року.

Позивач та відповідач в судове засідання 06.04.2017 року не зявились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи), вимоги п. 4 ухвали суду від 21.03.2017 року про порушення провадження у справі не виконали.

05.04.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (арк. с. 30-31). До клопотання відповідачем було додано копії довіреностей, копію ухвали по справі №917/390/17, копію витягу та копію статуту ТОВ "Овруцький молочноконсервний комбінат" (арк. с. 32-57).

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання та невиконання ними вимог ухвали суду розгляд справи було відкладено на 20.04.2017 року.

В судове засідання 20.04.2017 року позивач та відповідач знову не зявились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи), вимоги ухвали суду від 21.03.2017 року про порушення провадження у справі та ухвали суду від 06.04.2017 року не виконали.

20.04.2017 року від позивача до суду по електронній пошті надійшли письмові пояснення за вих. №124 від 19.04.2017 року (арк. с. 62). Дані пояснення були не підписані уповноваженою особою позивача, а також не засвідчені електронним цифровим підписом, про що канцелярією суду 20.04.2017 року складено відповідний акт (арк. с. 63).

У зв'язку з повторною неявкою сторін в судове засідання та невиконання ними вимог ухвал суду розгляд справи було відкладено на 18.05.2017 року.

27.04.2017 року від позивача до суду надійшов оригінал письмових пояснень за вих. №124 від 19.04.2017 року підписаних директором позивача (арк. с. 66).

Позивач та відповідач в судове засідання 16.05.2017 року не зявились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи), вимог ухвал суду не виконали.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд тричі повідомляв належним чином сторін про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчився, то справа розглядається без участі позивача та відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 18.05.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

10.02.2014 року між Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство", (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №27/14 (акр. с. 7-8).

01.01.2015 року між сторонами було підписано доповнення до договору купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року (арк. с.9), яким продовжено строк дії договору до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець зобовязався приймати та оплачувати пиломатеріали, дрова паливні (надалі товар).

Ціна одиниці товару визначається сторонами на рівні діючого у продавця прейскуранту (або протоколу узгодження договірної ціни) та зазначається у накладних (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.3. договору покупець попередньо оплачує продавцю 100% вартості товару, зазначеного в заявці покупця, протягом 3-х банківських днів з дня надання письмової заявки.

Продавець протягом 10-ти робочих днів, з дня отримання попередньої оплати від покупця, надає товар покупцю (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору право власності на товар, купівля-продаж якого здійснюється відповідно до даного договору, переходить від продавця до покупця в момент підписання сторонами відповідної товарно-транспортної накладної.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору в період з 01.03.2016 року по 04.03.2016 року (включно) було поставлено відповідачу товару на загальну суму 10707,33 грн., що підтверджується підписаними між сторонами товарно-транспортними накладними № 681872 від 01.03. 2016 року, № 681886 від 02.03.2016 року, № 633412 від 03.03.2016 року, № 633420 від 03.03.2016 року, № 633426 від 03.03.2016 року, № 633428 від 03.03.2016 року, № 633430 від 03.03.2016 року, № 633442 від 04.03.2016 року та довіреністю відповідача №205 від 01.03.2016 року на отримання від позивача цінностей (арк. с. 13-16).

Як вказує позивач, відповідач частково розрахувався за поставлений йому товар, в сумі 6695,32 грн., що підтверджується банківською випискою (арк. с. 23). Також позивач вказує на те, що відповідно до акту взаєморозрахунків від 19 грудня 2016 року перехід сальдо на користь відповідача станом на 01.03.2016р. становить 13,04 грн. Отже, заборгованість відповідача за договором також зменшилась на суму 13,04 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року за даними позивача становить 3998,97 грн.

Позивач звернувся до боржника з письмовою претензією № 520 від 22.12.2016 року з вимогою оплатити існуючу заборгованість в сумі 3998,97 грн. (арк. с. 11-12). Зазначена претензія залишена відповідачем без реагування.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3998,97 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року.

При винесенні рішення суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вказує позивач, на момент пред'явлення позову та розгляду справи відповідач свої зобов'язання за договором купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року виконав лише частково сплативши 6695,32 грн., що підтверджується банківською випискою (арк. с. 23). Також позивач вказує на те, що відповідно до акту взаєморозрахунків від 19 грудня 2016 року перехід сальдо на 01.03.2016р. становить 13,04 грн. на користь відповідача. Отже, заборгованість відповідача також зменшилась на суму 13,04 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року за даними позивача становить 3998,97 грн.

Судом встановлено, що товарно-транспортними накладними № 681872 від 01.03. 2016 року, № 681886 від 02.03.2016 року, № 633412 від 03.03.2016 року, № 633420 від 03.03.2016 року, № 633426 від 03.03.2016 року, № 633428 від 03.03.2016 року, № 633430 від 03.03.2016 року, № 633442 від 04.03.2016 року (які підписані сторонами) та довіреністю відповідача №205 від 01.03.2016 року на отримання від позивача цінностей (арк. с. 13-16) підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу за договором купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року на загальну суму 10707,33 грн.

Отже, відповідач підписавши договір купівлі-продажу №27/14 від 10.02.2014 року, товарно-транспортні накладні, видавши довіреність на отримання цінностей від позивача, оплативши частину товару взяв на себе зобов'язання з оплати товару.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3998,97 грн. заборгованості обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи), відповідачем не заперечуються і підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (вул. ОСОБА_1 (Леніна), 82, офіс.24, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300, ідентифікаційний код 36899405) на користь Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (с. Дубовий Гай, Овруцький район, Житомирська область,11103, ідентифікаційний код 00991887) 3998,97 грн. основного боргу, 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.05.2017 р.

Суддя Тимощенко Оксана Миколаївна