ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Справа № 907/456/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 м.Луцьк, Волинська область

на рішення господарського суду Закарпатської області від 29.11.2016 р.

у справі № 907/456/16

за позовом Ужгородської місцевої прокуратури, м.Ужгород в інтересах держави в особі Чопської міської ради м.Чоп

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 м.Луцьк, Волинська область

про стягнення суми 320 064, 53 грн. збитків

за участю представників сторін від:

прокуратури: ОСОБА_4 посвідчення №011137 від 24.10.2012 р.;

позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за довіреністю №03-15/1157 від

16.05.2017 р.;

відповідача: ОСОБА_8 за довіреністю від 16.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 29.11.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Васьковського О.В., суддів Андрейчук Л.В., Мокану В.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь Чопської міської ради збитки у сумі 195 866,98 грн. за користування земельною ділянкою загальною площею 0,6269 га для обслуговування АЗС в м. Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м.

Рішення суду мотивоване тим, що користування відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавило міську раду як власника землі права отримувати дохід у розмірі орендної плати. Колегією суддів встановлено наявність усіх елементів складу господарського (цивільного) правопорушення, а тому збитки підлягають стягненню. В частині зменшення суми збитків судове рішення обґрунтоване тим, що земельна ділянка площею 0,2993 га у період з 01.01.2010 по 01.01.2015 р.р був наявний спір з суміжним землевласником, а також з урахуванням Положення про порядок визначення розміру орендної плати при укладенні договорів оренди землі у місті Чоп, що становить 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та часткової сплати відповідачем коштів у сумі 64271,42 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що підприємство не мало можливості посвідчити право користування земельною ділянкою під комплексом АЗС, у звязку з тим, що при погодженні меж земельної ділянки виникли проблеми з суміжним землекористувачем, який відмовився підписати акт визначення та погодження меж землекористування, що було встановлено комісією по межових спорах Чопської міської ради. Окрім цього, скаржник стверджує, що звертався до позивача про організацію комісії щодо вирішення спірної ситуації з суміжним землекористувачем, яка виникла не з вини відповідача, однак позивачем не надано відповідні пропозиції щодо її вирішення. Апелянт також стверджує, що неодноразово у відповідності до ст.ст.120,122,123 Земельного кодексу України звертався до позивача з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, що б дало змогу встановити фактичне землекористування з подальшим внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. Відповідач вважає складений акт комісії з визначення збитків власниками землі та землекористувачами виконавчого комітету Чопської міської ради від 17.03.2015 р. таким, що складений незаконно, оскільки відповідача жодного разу не запрошували на засідання комісії з визначення збитків власниками землі, а також відповідачем сплачується земельний податок, а оформлення земельної ділянки не було можливим, з незалежних від відповідача підстав.

При цьому, апелянт зазначає, що судом безпідставно відхилено клопотання про залучення в якості незалежного експерта представника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області для встановлення факту відсутності вини відповідача. Також відповідач вважає безпідставною відмовою суду першої інстанції у клопотанні про застосування позовної давності.

Прокурором подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення прокурор обґрунтовує тим, що впродовж 2010-2015 р.р. використовує земельну ділянку 0,9262 га без правовстановлюючих документів, що заподіяло збитки місцевому бюджету на загальну суму 320 064,53 грн., що встановлено актом комісії з визначення збитків власниками землі та землекористувачами виконавчого комітету Чопської міської ради від 17.03.2015 р.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення позивач, зокрема, обґрунтовує тим, що 09.08.2010 р. та 15.03.2012 р. управлінням Держкомзему в Ужгородському районі складено приписи, яким встановлено той факт, що апелянтом використовується земельна ділянка без правовстановлюючих документів та приписано усунути порушення земельного законодавства, а саме: посвідчити право користування земельною ділянкою. Дані приписи є обовязковими до виконання. При цьому, стверджує позивач, із наведених доводів апелянта не вбачається наявність обєктивних перешкод для укладення договору оренди землі, як і не вбачається, що за наслідками звернення відповідач не міг укласти договір із незалежних від його волі причин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду Рівненської області від 16.04.2008 р. у справі №15/46 за відповідачем визнано право власності, в тому числі, на комплекс АЗС площею 192,01 кв.м, що розташований за адресою: м.Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м на земельній ділянці загальною площею 0,9262 га.

Рішенням 21 сесії 5 скликання Чопської міської ради Закарпатської області № 26 від 09.10.2008 р. «Про розірвання договорів та виготовлення землевпорядної документації» надано згоду на розірвання договорів оренди з попереднім орендарем земельної ділянки площею 0,9262 га (0,40 га+0,2269 га+0,2993 га) та надано згоду на виготовлення землевпорядної документації по укладенню договору оренди з відповідачем.

Як підтверджується матеріалами справи, комісією з визначення збитків власникам та землекористувачам виконавчого комітету Чопської міської ради від 17.03.2015 р., за результатами розгляду питання щодо завданих збитків відповідачем територіальній громаді м.Чоп, в частині недоотримання коштів від використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів (договорів оренди земельних ділянок) встановлено розмір збитків, завданих територіальній громаді м. Чоп в сумі 320064,53 грн., внаслідок зайняття земельних ділянок відповідачем загальною площею 0,9362 га за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2015 р.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чопської міської ради №74 від 23.04.2015 р. «Про затвердження акту з визначення збитків власникам та землекористувачам», вказаний акт комісії з визначення збитків власникам та землекористувачам виконавчого комітету Чопської міської ради від 17.03.2015 р. затверджено та встановлено відповідачу строк для відшкодування збитків у сумі 320 064, 53 грн., а саме: не пізніше одного місяця з дня прийняття вказаного рішення.

Згідно розрахунку поданого позивачем 15.11.2016 р. сума збитків внаслідок використання відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,9262 га, яка розташована за адресою: м.Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м. становить суму 320 064, 53 грн., враховуючи сплату відповідачем суми 64 271,42 грн. у період з 01.01.2010 р. по 01.01.2015 р.

Таким чином, прокурором та позивачем подано позов про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Як встановлено ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст.ст. 122, 123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Аналогічна норма закріплена у ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується відповідним державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, як правомірно звернув увагу суд першої інстанції, з огляду на загальні положення статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок законного вилучення земельних ділянок на користь інших осіб, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, здійснюється згідно приписів ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284.

Відповідно до пункту «д» ст. 156, ст.157 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем надсилались відповідачу виклики-повідомлення від 01.03.12 №350 та №351 на засідання комісії з визначення збитків власникам та землекористувачам виконавчого комітету Чопської міської ради.

Як встановлено місцевим господарським судом, за зверненням відповідача позивачем скликано комісію по межових спорах по обстеженню розміру земельної ділянки та будівлі, яка знаходиться на ній, за адресою: м.Чоп, вздовж автостради Київ-Чоп, за результатами якої складено акт від 27.10.2009 р., згідно якого встановлено, що спірне питання з суміжним землекористувачем не відноситься до компетенції Чопської міської ради, у звязку з чим таке може бути вирішене у судовому порядку.

В подальшому 10.02.2016 позивачем було направлено акт №03-19/359 щодо необхідності звернутись до Чопської міської ради про отримання згоди/дозволу на виготовлення технічної документації на визначені земельні ділянки зі зміною конфігурації та внесення правильних відомостей до Державного земельного кадастру, після чого укласти договори оренди на земельні ділянки для обслуговування будівель та споруд відповідача.

При цьому, в матеріалах справи наявні акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.08.2010 р. та від 15.03.2012 р., складені управлінням Держкомзему в Ужгородському районі, згідно яких встановлено факт використання відповідачем земельної ділянки загальною площею 0,9262 га, яка розташована за адресою: м.Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м. та на якій розташоване нерухоме майно (комплекс АЗС), без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.ст.125-126 Земельного кодексу України.

Крім цього, 09.08.2010 р. та 15.03.2012 р. управлінням Держкомзему в Ужгородському районі складено приписи, яким встановлено факт використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та приписано усунути порушення земельного законодавства, а саме: посвідчити право користування вказаною земельною ділянкою. Дані приписи є обовязковими до виконання.

14.06.2012 р. Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт, яким встановлено, що Ужгородською філією ДП «Закарпатгеодезцентр» розроблено технічну документацію щодо посвідчення права користування відповідачем земельної ділянки площею 0,9262 га, яка розташована за адресою: м.Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м., однак на момент перевірки вказана земельна ділянка не посвідчена правовстановлюючим документом, що є порушенням ст.ст.125-126 Земельного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що відповідач у період 2010-2014р.р. допустив правопорушення, шляхом використання земельної ділянки за відсутності укладеного договору оренди вказаної земельної ділянки. А отже, територіальній громаді міста Чоп відповідачем завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю.

Аналіз наведених норм матеріального права та змісту прийнятого рішення 21 сесії 5 скликання Чопської міської ради Закарпатської області № 26 від 09.10.2008 р. дає підстави для висновку, що саме на землекористувача відповідача покладається обовязок вчинення відповідних дій щодо посвідчення прав на земельну ділянку та укладення договору оренди земельної ділянки.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 28 січня 2015 року у справі № 3-210гс14 та від 17 лютого 2016 р.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем вчинялися окремі дії щодо узаконення користування земельною ділянкою (укладення договору УВ-51/16 про виконання проектно-вишукувальних робіт з геодезії, топографії, картографії, землеустрою, цифрування та закупівлю топографо-геодезичних і картографічних матеріалів від 05.10.16 щодо встановлення меж земельних ділянок), однак, протягом тривалого часу користування нею (з дня прийняття рішення Чопської міської ради, а саме з 09.10.2008 р.) договору оренди земельної ділянки укладено не було.

Судова колегія зазначає, що твердження апелянта щодо неможливості оформити договір оренди земельної ділянки з підстав, що не залежать від його волі, зокрема у звязку з наявним спором із суміжним землевласником, а також у звязку з тим, що неодноразово звертався до позивача з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, не підтверджують наявність обєктивних перешкод для укладення договору оренди землі.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції враховується також те, що виходячи із змісту рішення Чопської міської ради №26 від 09.10.2008 р., відповідач мав можливість виготовити у встановленому законодавством порядку землевпорядну документацію по укладенню договору оренди двох земельних ділянок щодо яких не існувало спору і які, на відміну від іншої, не накладалися на землі суміжних землекористувачів.

Більше того, в матеріалах відсутні докази звернення відповідача до суду про зобовязання міську раду розглянути на сесії питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та укладання договору оренди земельної ділянки,

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що користування відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавило міську раду як власника землі права отримувати дохід у розмірі орендної плати, що стало є підставою для встановлення факту наявності усіх елементів складу господарського (цивільного) правопорушення, а тому збитки підлягають стягненню.

Щодо розміру збитків, які підлягають до стягнення, необхідно зазначити таке.

Як правомірно звернув увагу суд першої інстанції, 05.09.2016 р. комісією з визначення збитків власникам та землекористувачам виконавчого комітету Чопської міської ради здійснено уточнення розрахунку збитків нанесених відповідачем територіальній громаді м.Чоп, в якому враховано межовий спір відповідача та ПП «Хемікон АГ», у звязку з чим, земельну ділянку площею 0,2993 га не з вини відповідача не було оформлено у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», що призвело до виникнення недоотримання коштів до бюджету міста, у вигляді орендної плати. Також, у вказаному акті суму збитків зменшено, у звязку із фактичною сплатою коштів відповідачем що підтверджується інформацією Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 02.03.2015 р. №33/9/07-14-15-0.

Згідно зазначеного акту від 05.09.2016 р. комісією відповідно до Податкового кодексу України за ставкою 3% орендної плати та даних нормативної грошової оцінки земельних ділянок за відповідний період (138,32 грн. кв.м) здійснено розрахунок збитків, заподіяних зайняттям земельної ділянки 0,2269 га та 0,40 га, яка розташована за адресою: м.Чоп, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), 828 км+600м відповідачем без правовстановлюючих документів.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за період з 2010 по 2014 роки нормативна грошова оцінка земель комерційного призначення Чопської міської ради становить 138,32 грн. кв.м

Згідно витягу із рішення 27 сесії 5 скликання Чопської міської ради Закарпатської області від 28.04.2009 р. №3 «Про внесення змін до «Положення про порядок визначення розміру орендної плати при укладенні договорів оренди землі у місті Чоп» змінено розмір ставки орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності міста, зокрема для земель іншої категорії у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду.

Таким чином, судом першої інстанції, з урахуванням нормативної грошової оцінки земель комерційного призначення Чопської міської у розмірі 138, 32 кв.м здійснено перерахунок завданих позивачеві відповідачем збитків за час користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період з 01.01.2010 р. по 01.01.2015 р.р., із розрахунку площі земельної ділянки 0,6269 га (0,2269 га та 0,40 га), оскільки щодо земельної ділянки площею 0,2993 га у вказаний період був наявний спір з суміжним землевласником, а також з урахуванням Положення про порядок визначення розміру орендної плати при укладенні договорів оренди землі у місті Чоп, що становить 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та часткової сплати відповідачем коштів у сумі 64271,42 грн., що підтверджується інформацією Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 02.03.15 №33/9/07-14-15-0.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що сума збитків, яка підлягає до стягнення становить 195 866,98 грн. (138,32х6%х6269 кв.м х 5років (у період з 01.01.2010р. по 01.01.2015 р.) = 260 138,40 грн. 64 271,42 грн. (фактична сплата) = 195 866,98 грн.

Щодо клопотання апелянта про залучення представника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області як незалежного експерта, то суд першої інстанції правомірно відхилив таке клопотання, з огляду на те, що відповідачем не доведено, що пояснення вказаного уповноваженого представника мають значення для справи чи зможуть спростувати протиправну поведінку відповідача та наявного складу господарського (цивільного) правопорушення.

Щодо заявленого клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України).

Необхідно зазначити, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. (Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові пленуму від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Враховуючи вищезазначене, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів протягом тривалого періоду (з дня прийняття рішення Чопською міською радою), розмір збитків зафіксовано актами від 17.03.2015 р. та від 05.09.2016 р., при цьому, у період 2008-2016 р.р. відповідач неодноразово звертався до позивача з листами щодо питань виготовлення технічної документації, проекту відведення, встановлення меж земельної ділянки, тощо.

А отже, вищенаведене свідчить про вчинення відповідачем триваючого правопорушення, оскільки з наведеного вбачається про обізнаність відповідача про вчинюване правопорушення та його визнання, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржниками не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційних скаргах.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 29.11.2016 р. у справі

№ 907/456/16 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.05.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_9