ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 909/781/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, с. Велика Камянка, Коломийський район, Івано-Франківська область, вх.№01-05/6012/16 від 21.12.2016 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року

у справі № 909/781/16

за позовом: ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до відповідача: ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3, с. Велика Кам'янка, Коломийський район, Івано-Франківська область

про: зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні майном

за зустрічним позовом: ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, с. Велика Кам'янка, Коломийський район, Івано-Франківська область

до відповідача: ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

про: зобов'язання ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" укласти з ОСОБА_2 особою - підприємцем ОСОБА_3 додатковий договір оренди нерухомого майна - частину Привокзальної площі загальною площею 35 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, площа Привокзальна, 1 та перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Івано-Франківськ", яким передбачити продовження терміну дії договору оренди державного майна № 41/14 від 01.12.2014 року на термін з 01.12.2015 року до 30.11.2017 року

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_5-представник на підставі довіреності № 4352 від 24.05.2016 року;

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_6 представник на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.02.2017 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року у справі №909/781/16 (суддя Фанда О.М.) позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", до відповідача ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3, про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні майном задоволено повністю. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", про зобов'язання ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" укласти з ОСОБА_2 особою - підприємцем ОСОБА_3 додатковий договір оренди нерухомого майна - частину Привокзальної площі загальною площею 35 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, площа Привокзальна, 1 та перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Івано-Франківськ", яким передбачити продовження терміну дії договору оренди державного майна № 41/14 від 01.12.2014 року на термін з 01.12.2015 року до 30.11.2017 року відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року у справі №909/781/16, відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що факт неправомірності дій позивача виявлено перевіркою виконання рішень правління ПАТ «Українська залізниця» щодо продовження терміну дії договорів оренди, проведеною Департаментом майнових та земельних ресурсів. Перевіркою встановлено, що регіональною філією «Львівська залізниця» не було надано висновок про потребу усунення перешкод в користуванні майном шляхом проведення демонтажу торговельного об'єкта. Крім того, відокремленим підрозділом «Вокзал станції Івано-Франківське ДТГО «Львівська залізниця» здійснено заходи щодо припинення дії договору оренди, без вказівки ПАТ «Українська залізниця». Апелянт також посилається на відсутність передумов, що перешкоджають укладенню договору оренди.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 р. у справі № 909/781/16 та задовольнити зустрічний позов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2016р. справу №909/781/16 призначено судді-доповідачу ОСОБА_7 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Данко Л.С. та Желік М.Б.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 р. поновлено строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 10.01.2017 р..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року, розгляд справи відкладено до 07.02.2017 року.

В судовому засіданні 07.02.2017 року по справі №909/781/16 було оголошено перерву до 14.02.2017 року.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року та від 21.02.2017 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у них.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.03.2017 року №157 справу №909/781/16 призначено до повторного автоматизованого розподілу у звязку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Данко Л.С..

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів судову справу №909/781/16 від 20.03.2017 року, розприділили головуючому судді Костів Т.С.. та іншим суддям, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року розгляд справи відкладався на 18.04.2017 року.

В судовому засіданні 18.04.2017 року оголошувалась перерва до 15.05.2017 року.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 15.05.2017 року зявився представник апелянта, подану ним апеляційну скаргу вх.№01-05/6012/16 від 21.12.2016 року на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року у справі № 909/781/16 підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній.

Представник позивача за первісним позовом проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції від 09.11.2016 року у справі № 909/781/17 вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 01.12.2014 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) та Відокремленим підрозділом "Вокзал станції Івано-Франківськ" Державного тереторіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №41/14.

Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець за участю балансоутримувача передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину Привокзальної площі загальною площею 35 кв.м., що розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, пл. Привокзальна, 1 та перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Вокзал станції Івано-Франківськ" Державного територіально-галузевого об"єднання "Львівська залізниця", вартість якого згідно звіту про оцінку, виконаного станом на 31.08.2014 року, становить 200000 грн..

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається з метою: 30 кв.м. розміщення торгівельного об'єкта з продажу продовольчих товарів, без товарів підакцизної групи; 5 кв.м. - продажу товарів акцизної групи.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку договору. Відповідно до п.11.1 Договору №41/14 від 01.12.2014 року термін дії договору з 01.12.2014 року до 30.11.2015 року..

13.10.2015 року Регіональне відділення Фонду Державного ОСОБА_1 України по Івано-Франківській області №18-05-02103 звернулось до скаржника, та повідомило про припинення 30.11.2015 року дії договору оренди державного майна №41/14 від 01.12.2014 рок та відмову органу управління у його продовженні на новий термін. Позивач також повідомив скаржника про необхідність повернення балансоутримувачу після 30.11.2015 року орендованого майна по акту приймання-передачі та сплати заборгованості на дату підписання акта. Листом від 25.07.2016 року Залізниця в особі виробничого структурного підрозділу "Вокзал станції Івано-Франківськ" звернулася до скаржника з вимогою звільнити орендоване майно - частину привокзальної площі загальною площею 35,0 кв.м. та проведення демонтажу торгівельного об'єкта з продажу продовольчих товарів в термін до 08.08.2016 року та підписанні акта приймання-передавання. Однак відповіді на вказані листи скаржник не надав, орендоване майно не звільнив.

Згідно з частинами 1, 4 статті 147 ГК України майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд першої інстанції підставно зазначив, що у даному випадку порушення права позивача на розпорядження орендованим майном полягає у невиконанні відповідачем зобов'язань щодо повернення орендованого майна після припинення дії договору. Невиконання відповідачем вказаних зобов'язань порушує право позивача на вільне користування та розпорядження орендованим майном.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом .Відповідно до ч.2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п.11.1 Договору №41/14 від 01.12.2014 року термін дії договору з 01.12.2014 року до 30.11.2015 року. Пунктом 11.8 Договору встановлено, що чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 5.12 Договору оренди державного майна №41/14 від 01.12.2014 року передбачено, що в разі припинення або розірвання договору орендар зобов"язаний повернути балансоутримувачу за участю орендодавця орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

З наведеного слідує, що у зв"язку із закінченням терміну дії Договору оренди державного майна №41/14 від 01.12.2014 року- 30.11.2015 року, внаслідок чого він припинив свою дію, у відповідача виник обов'язок щодо повернення орендованого ним майна згідно умов Договору.

Пунктом 11.12 вказаного вище договору сторонами узгоджено, що у разі невиконання орендарем обов'язку щодо повернення майна у орендодавця виникає право вимоги від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати плати за користування майном за весь час прострочення. З наведеного слідує, що фактичне використання майна по закінченні строку дії договору не є безоплатним, чим спростовується посилання скаржника на продовження сплати орендної плати.

При цьому, посилання на невідповідність дій позивача інтересам головної організації, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки позивач наділений відповідною правосубєктністю. Згідно п.2.8 Положення філії має право від імені товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності , крім іншого: 1) виступати позивачем, у тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів у межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами Філії, а також вчинити інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності Філії. Наказом №047 від 01 грудня 2015 року відповідно до Статуту публічного акціонерного товариства "Українська залізниця ", затвердженого постановою КМУ №735 від 02.09.2015 року Регіональну філію "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" наділено майном та земельними ділянками згідно з Додатком до наказу, зокрема: Привокзальна площа/попередній інвентаризаційний номер 020124010, розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, площа Привокзальна,1. Крім того, позивач листом №ЦЦР-6/806 ПАТ "Укрзалізниця" повідомило Міністерство інфраструктури України, ДТГО "Львівська залізниця"та Регіональне відділення фонду Державного майна України по Івано-Франківській області, що заперечує щодо продовження терміну дії договору №41/14 від 01.12.2014 року. Листами № 18-05 -02103 від 13.10.15 та №18-05-02541 від 08.12.2015 регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області повідомляло відповідача про припинення договору оренди №41/14 від 01.12.2014 року, враховуючи відмову органу управління майном. Листом №280 від 23.09.2015 року балансоутримувачем - відокремленим підрозділом "Вокзал станції Івано-Франківськ" Державного тереторіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" також було повідомлено відповідача про відмову в продовженні терміну дії договору оренди.

Щодо твердження відповідача про пряму вимогу ПАТ "Укрзалізниця" в листі №42/2/2165-16 від 06.10.16 року щодо укладання Додаткового договору оренди зі скаржником, то відповідно до п.п.13 п.99 Статуту ПАТ "Укрзалізниця", до компетенції правління належить зокрема прийняття рішення про передачу в оренду майна товариства в межах компетенції правління у порядку, встановлено законодавством, цим Статутом та відповідними положеннями товариства.

Згідно п.111 Статуту товариства, рішення правління приймаються колегіально на засіданнях правління та оформляються протоколом, який підписується усіма присутніми членами правління.

Відсутність перешкод для продовження сроку дії договору не тягне за собою обовязку орендодавця укласти такий договір в силу засад свободи договору, визначеного ст. 6 ЦК України.

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Згідно до п. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов"язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року у справі № 909/781/16 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Івано-Франківської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, с. Велика Камянка, Коломийський район, Івано-Франківська область, вх.№01-05/6012/16 від 21.12.2016 року-залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року у справі № 909/781/16 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 22.05.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.