ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.05.2017 Справа № 908/1094/17

Суддя Федорова Олена Владиславівна розглянувши матеріали

за позовом державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» (04050, місто Київ, вул. Мельникова, буд. 24, корп. 3)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 224813,57 грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст. ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності.

Обґрунтований розрахунок суми, що стягується, складається із зазначенням: дати/терміну настання строку виконання основного зобов'язання, застосованих методів, періодів нарахування, тощо.

Позивачем ставляться вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором зберігання №UCA від 30.04.2014р., пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, позовні матеріали не містять докладного та обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум із зазначенням методики та періоду нарахування.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розмір ставок судового збору (стаття 4 Закону) встановлено виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнює 1,5 (півтора) відсотки ціни позову, але не менше 1 (одного) розміру пожиточного мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.) та не більше 150 розмірів пожиточного мінімуму (240000,00 грн.), за подання позовної заяви не майнового характеру - 1 розмір пожиточного мінімуму (1600,00 грн.) станом на 1 січня 2017 р.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлена вимога майнового характеру, враховуючи наведені вище норми права розмір судового збору за заявлені позивачем вимоги повинен складати - 1904,43 грн.

Позовні матеріали не містять доказів оплати позивачем судового збору у встановлених законом розмірі та порядку.

До позовних матеріалів додано клопотання № 393 від 18.05.2017 р., відповідно до якого позивач просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі. В обґрунтування заяви посилався на порушення господарським судом м. Києва провадження у справі поро банкрутство ДП «УАТК»; введення процедури санації боржника; арешт Печерським районним ВДВС міста Києва всіх банківських рахунків ДП «УАТК», серед яких санаційний рахунок; призначення господарським судом м. Києва розгляд клопотання про зняття арешту з грошових коштів на 30.05.2017р.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у зв'язку із наступним:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.13 р. встановлено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Наведені позивачем обставини щодо введення процедури санації та призначення господарським судом м. Києва до розгляду клопотання про зняття арешту з банківських рахунків, що відкритті заявником не можуть вважатися безумовною підставою саме для відстрочення сплати судового збору та не виконання обов'язку позивачем вимог процесуального закону.

Заявником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено доводів та не подано доказів на підтвердження того, що після задоволення господарським судом м. Києва клопотання про зняття арешту з розрахункових рахунків, які відкритті позивачем видатки на сплату судового збору ДП «УАТК» збільшаться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду спору і він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Таким чином, наведені заявником обставини не є підставою для застосування ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а саме для відстрочення сплати судового збору. При цьому, вжиття заходів в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є правом суду, а не його обов'язком. Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в ухвалах від 16.01.2015 року у справі № 908/4180/14 та від 04.11.2015 року у справі №910/20108/15.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач недотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме не додав до позову доказів сплати судового збору в установленому Законом розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Зазначені приписи законодавства мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України. Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі, в якому зазначені: повне найменування адресата, його поштова адреса та поіменний перелік документів, що надсилається на його адресу.

Як слідує з пункту 3.2.1.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12.05.2006р. № 211 при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв'язку звіряє вкладення з описом ф. 107 (рис. 27), а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля. Форма опису вкладення (ф. 107) передбачає, що внесення виправлень до опису вкладення не допускається, про що зазначено безпосередньо на бланку опису вкладення.

В якості доказу надсилання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача (69124, м.Запоріжжя, вул. Кутузова, буд. 5. кв. 7) до позовних матеріалів додані оригінали фіскального чеку № 7558 від 23.05.2017 р. та опису вкладення від 23.05.2017 р., відповідно до якого на адресу відповідача надіслані позовна заява на 3 аркушах та додатки до позовної заяви на 33-ох аркушах.

В той же час, відповідно до безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.05.2017р. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою АДРЕСА_1, про що зроблено відповідний запит номер 2 007213 14.03.2005 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до доданих до позовної заяви документів належного підтвердження відправлення відповідачу за адресою реєстрації копії позовної заяви та додатків не надано, оскільки вул. Кутузова та вул. Курузова у місті Запоріжжі є різними за розташуванням вулицями.

Виходячи з зазначеного слідує, що позивачем недотримані вищезазначені норми Господарського процесуального кодексу України та Правил надання послуг поштового зв'язку.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст. ст. 54, 56, 57, п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 49 аркуші, в тому числі оригінали фіскального чеку № 7558 від 23.05.2017р. та опису вкладення до цінного листа від 23.05.2017 р.

Ухвала набрала законної сили - 26.05.2017 р.

Суддя О.В. Федорова