номер провадження справи 35/35/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 Справа № 908/407/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача - Петрусь Д.К.., юрисконсульт, довіреність № 231/20-19 від 11.07.2016р.

Від відповідача - ОСОБА_2, особисто, паспорт; Доля Д.М., адвокат, договір про надання правової допомоги № 06/04 від 06.04.2017р.

Від Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради - Квас Н.О., довіреність № 15/01/01-10 від 24.03.2017 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості в сумі 39442,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.02.2017р. до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн «Міські теплові мережі» з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013р. по квітень 2014р., з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по грудень 2016р. в сумі 39442,43 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення НОМЕР_2 першого поверху (літера А-9), загальною площею 76,30 кв.м., по АДРЕСА_1 (надалі - нежитлове приміщення, об'єкт теплопостачання). Зазначене приміщення першого поверху знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. ФОП ОСОБА_2 займає вищевказане нежитлове приміщення на підставі Договору № 94/9 оренди нежитлового приміщення від 05.06.2013р. Відповідно до п. 5.13 Договору оренди нежитлового приміщення обов'язком орендаря є укладання відповідних договорів з постачальниками комунальних послуг, або з балансоутримувачем на компенсацію витрат за комунальні послуги (крім витрат на теплову енергію) експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою, своєчасно вносити платню за ці послуги. З цього приводу, зазначає позивач, відповідач повинен самостійно укладати договори з постачальниками комунальних послуг. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір. 02.08.2016р. позивач підготував проект договору «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» та надіслав його на адресу відповідача. На момент подачі позову сторонами договір не укладено, що суперечить вимогам законодавства. Не дивлячись на відсутність укладеного договору, з метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг в опалювальних сезонах 2013-2014, 2014-2015, 2015-2016, позивач відпустив в тому числі відповідачу теплову енергію за вказані періоди. Оскільки позивач не має законної можливості припинити відпуск теплової енергії на об'єкти теплопостачання шляхом відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання. Для відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання будинку відсутні як правові підстави, так і технічна можливість. А відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактично договірні відносини. Таким чином за період з жовтня 2013р. по квітень 2014р., з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по грудень 2016р. відповідачу відпущено теплову енергію в сумі 39442,43 грн.

З огляду на вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вартість спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013р. по квітень 2014р., з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по грудень 2016р. в сумі 39442,43 грн.

28.02.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/35/17 та призначено розгляд справи на 28.03.2017р. о 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 28.03.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

В судове засідання 28.03.2017р. представник відповідача не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, вимоги ухвали суду від 02.03.2017р. не виконав, про причини неможливості з'явитись у судове засідання суд не повідомив.

Ухвалою від 28.03.2017р. розгляд справи відкладено на 06.04.2017р. о 12 год. 30 хв.

06.04.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи своє клопотання відповідач зазначає, що позовні вимоги стосуються, наявної на думку позивача, заборгованості, право вимоги якої виникло за межами трирічного строку.

У судовому засіданні 06.04.2017р. оголошено перерву до 25.04.2017р. о 15 год. 00 хв.

25.04.2017р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від позивача надійшло клопотання від 25.04.2017р. в якому Концерн просив суд залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міське комунальне підприємство «Основаніє» та Комунальне підприємство «Наше місто», оскільки Договором оренди нежитлового приміщення № 94/9 від 05.06.2013р. передбачено, що Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міське комунальне підприємство «Основаніє» з одного боку передають, а ФОП ОСОБА_2 приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення НОМЕР_2 (літ. - 9) загальною площею 76,30 кв. м. по АДРЕСА_1.

З метою визначення ринкової вартості об'єкта оренди для розрахунку орендної плати з метою укладення Договору оренди нежитлового приміщення № 94/9 від 05.06.2013р. Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради було замовлено у суб'єкта оціночної діяльності - ПП «LKI», проведення незалежної оцінки вартості нежитлового приміщення НОМЕР_2 (літ. - 9) загальною площею 76,30 кв. м. по АДРЕСА_1 в якому визначено, що усе інженерне оснащення вищевказаного приміщення знаходить в неробочому стані та відрізане від усіх інженерних систем.

Позивач зазначає, що на даний час у нього відсутні будь-які відомості щодо втручання в діючі системи теплопостачання і тепло споживання за адресою: м. Запоріжжя АДРЕСА_1, нежитлове приміщення НОМЕР_2 (літ. - 9) загальною площею 76, 30 кв. м.

Враховуючи, що підтвердження факту втручання в діючу систему теплопостачання і теплоспоживання спричинить низку негативних наслідків для власника та балансоутримувача зазначено приміщення позивач вважає, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов'язки зазначених юридичних осіб, а також КП «Наше місто», як правонаступника МКП «Основаніє» та просить їх залучити до участі у справі, а також зобов'язати надати відповідні пояснення на підтвердження або спростування факту втручання в діючу систему теплопостачання і тепло споживання у приміщенні відповідача.

Крім того позивач просить суд зобов'язати сторін у справі провести спільне обстеження системи теплопостачання і теплоспоживання за адресою за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, нежитлове приміщення НОМЕР_2 (літ. - 9) загальною площею 76, 30 кв. м. зі складанням відповідного акту та продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

В судовому засіданні 25.04.2017р. представник позивача підтримав подане клопотання, просить суд його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 25.04.2017р. залишили вирішення клопотання позивача на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання позивача про залучення до участі у справі третіх осіб, дійшов висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступного.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання зобов'язати сторін у справі провести спільне обстеження системи теплопостачання і теплоспоживання за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, нежитлове приміщення НОМЕР_2 (літ. - 9) загальною площею 76, 30 кв. м. зі складанням відповідного акту, в цій частині дане клопотання судом задоволено, оскільки наявність чи відсутність систем теплопостачання і тепло споживання може вплинути на розгляд даної справи щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію.

Враховуючи необхідність обстеження в зазначеному приміщенні для з'ясування вищевикладених обставин, які потребують деякого часу та приймаючи до уваги, що строк розгляду справи передбачений ст. 69 ГПК України спливає, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду справи на 15 днів - до 16.05.2017р. та відклав розгляд справи на 16.05.2017р.

16.05.2017 р. від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю за період з жовтня 2013 р. по грудень 2016 р., зазначивши, що обмежити теплопостачання на об'єкт за яким відсутні договірні відносини позивач не міг, оскільки приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому будинку.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2017 р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2017 р. заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради в судовому засіданні 16.05.2017 р. надав усні пояснення по суті спору.

За заявою представників сторін справа розглядалася без застосування технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 16.05.2017р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до Договору № 94/09 оренди нежитлового приміщення від 05.06.2013 р. (Договір), який укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Міським Комунальним підприємством «Основаніє» (Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) Орендодавець, Балансоутримувач передали, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення НОМЕР_2 першого поверху (літ. А-9), загальною площею 76,30 кв.м. по АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 займає вказане вище нежитлове приміщення на даний час.

Позивач вказує на те, що він здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення НОМЕР_2 першого поверху (літера А-9), загальною площею 76,30 кв.м., по АДРЕСА_1 (надалі - нежитлове приміщення, об'єкт теплопостачання). Зазначене приміщення першого поверху знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. ФОП ОСОБА_2 займає вищевказане нежитлове приміщення на підставі Договору № 94/9 оренди нежитлового приміщення від 05.06.2013р.

Відповідно до п. 5.13 Договору оренди нежитлового приміщення обов'язком орендаря є укладання відповідних договорів з постачальниками комунальних послуг, або з балансоутримувачем на компенсацію витрат за комунальні послуги (крім витрат на теплову енергію) експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою, своєчасно вносити платню за ці послуги.

З наведеного вбачається, що відповідач повинен самостійно укладати договори з постачальниками комунальних послуг.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір. 02.08.2016р. позивач підготував проект договору «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» та надіслав його на адресу відповідача, про що свідчать листи від 30.07.2015 р. та від 01.08.2016 р., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

На момент подачі позову сторонами Договір з теплопостачальною організацією не було укладено, що суперечить Договору про оренду та вимогам чинного законодавства України.

Позивач вказує на те, що, з метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг в опалювальних сезонах 2013-2014, 2014-2015, 2015-2016, позивач відпустив в тому числі відповідачу теплову енергію за вказані періоди.

Оскільки позивач не має законної можливості припинити відпуск теплової енергії на об'єкти теплопостачання, шляхом відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання. Для відключення приміщення від централізованої системи теплопостачання будинку відсутні як правові підстави, так і технічна можливість. А відсутність укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактично договірні відносини.

Таким чином за період з жовтня 2013р. по квітень 2014р., з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по грудень 2016р. відповідачу відпущено теплову енергію в сумі 39442,43 грн.

Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-1V (надалі - Закон), «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 (надалі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», теплопостачальна організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплових мереж. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок споживача на своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Пунктом 14 Правил встановлено, що Споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Частиною 3 ст. 179 Господарського кодексу України вказано, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Як було встановлено вище, п. 5.13 Договору оренди нежитлового приміщення встановлено, що обов'язком орендаря є укладання відповідних договорів з постачальниками комунальних послуг, або з балансоутримувачем на компенсацію витрат за комунальні послуги (крім витрат на теплову енергію) експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою, своєчасно вносити платню за ці послуги.

З наведеного вбачається, що відповідач повинен самостійно укладати договори з постачальниками комунальних послуг, однак, позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір. 02.08.2016р. позивач підготував проект договору «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» та надіслав його на адресу відповідача, про що свідчать листи від 30.07.2015 р. та від 01.08.2016 р. матеріали справи не містять докази укладення відповідачем договору або вмотивованої відмови від його укладення.

Судом встановлено, що відсутність укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу теплової енергії, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склались фактичні договірні відносини.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, теплопостачальною організацією було відпущено теплову енергію відповідачу за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р., з жовтня 2016 р. по грудень 2016 р. на загальну суму 39442,43 грн.

Слід зазначити, що для розрахунку теплової енергії було використано: показник теплового навантаження, визначений в установленому між позивачем та ПП «Техноюр» Договорі про постачання теплової енергії № 792 від 01.04.2006 р., відповідно до п. 20 Правил середньомісячну температуру зовнішнього повітря, яка підтверджується даними Запорізького обласного центру з гідрометеорології за спірний період; кількість годин роботи тепловикористального обладнання, яка визначена відповідно до кількості днів кожного місяця з урахуванням початку та закінчення опалювальних сезонів, встановлених відповідними рішеннями виконавчого комітету запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів.

Крім того, слід зазначити, що правомірність використання договірної величини розрахованої на попереднього оператора та яку покладено в основу Договору про постачання теплової енергії у взаємовідносинах, з наступними орендарями при відсутності врегульованих Договором відносин викладено в постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2017 р. у справі № 18.01.2017 р.

Суд також приймає до уваги те, що обмежити постачання теплової енергії на об'єкт за яким відсутні договірні стосунки позивач не міг, оскільки приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому будинку.

Враховуючи те, що нежитлове приміщення, яке знаходиться в оренді у відповідача є вбудованим в багатоповерховий будинок в ньому наявні внутрішньо будинкові розподільчі мережі центрального теплопостачання, в зв'язку з чим, відпуск та споживання теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби приміщення здійснювались в опалювальні періоди.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

А отже, з наведеного вище вбачається, що строк оплати отриманої теплової енергії наступив після її прийняття.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов'язання щодо оплати за отриману теплову електроенергію, в зв'язку з чим позивачем зараховано суму основного боргу за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р., з жовтня 2016 р. по грудень 2016 р. на загальну суму 39442,43 грн.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд задовольняє її частково та застосовує строки позовної давності, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За приписами частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналогічна правова позиція викладена у «Висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України, за І півріччя 2016 року».

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Клопотання про відновлення строку позовної давності позивачем не надавалось.

Суд, розглянувши матеріали справи дійшов висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності за період з жовтня 2013 р. по січень 2014 р. включно на суму 5711,39 грн., оскільки виконання зобов'язань відповідача за вказаний період мало бути здійснено ще в жовтні 2013 р. - січні 2014 р.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 5711,39 грн. основного боргу.

Посилання відповідача на те, що у нього відсутні прилади обігріву, а тому останній не споживає теплову енергію, не приймається судом, з вище викладених підстав.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню в розмірі 33731,04 грн. за період з лютого по квітень 2014 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р., з жовтня 2016 р. по грудень 2016 р.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69006, АДРЕСА_2 ІПН код НОМЕР_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137 на п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) вартість спожитої теплової енергії в сумі 33731 (тридцять три тисячі сімсот тридцять одну) грн. 04 коп. Видати наказ.

Стягнути з Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69006, АДРЕСА_2 ІПН код НОМЕР_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091 м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, на п/р № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 1368 (одну тисячу триста шістдесят вісім) грн. 32 коп. Видати наказ.

В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 22.05.2017р.

Суддя О.А. Топчій