ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2017 Справа №905/713/16

Господарський суд Донецької області у складі судді головуючого судді Кротінової О.В., суддів Левшиної Я.О., Чорненької І.К., у відкритому судовому засіданні розглянув матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, ,

до відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, ,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ, ЄДРПОУ

та за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області, ЄДРПОУ

про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р.,-

та за зустрічною позовною заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південтрансбуд", м.Вугледар Донецької області, ,

про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. припиненим, -

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою): ОСОБА_2 - за довіреністю;

від третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом: не зявився;

від третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, звернулось до господарського суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., шляхом продовження строку дії договору з 01.03.2016р. до 01.03.2026р..

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.04.2016р. №905/713/16 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ, та Головне управління Державної казначейської служби у Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області.

26.07.2016р. господарським судом Донецької області винесено рішення по справі №905/713/16 (повний текст складено 01.08.2016р.), яким позовні вимоги задоволено частково, а саме постановлено внести зміни до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, шляхом продовження строку дії договору з 01.03.2016р. по 01.10.2017р. (з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 03.08.2016р.), а також стягнуто судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016р. по справі №905/713/16 вказаний судовий акт залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016р. касаційні скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ, задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016р. та рішення господарського суду Донецької області від 26.07.2016р. у справі №905/713/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складі.

За результатом розподілу автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області для розгляду справи №905/713/16 визначено суддю Кротінову О.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017р.).

16.01.2017р. ухвалою господарського суду Донецької області справу №905/713/16 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

09.02.2017р. відповідачем до початку розгляду справи по суті до господарського суду Донецької області подано зустрічну позовну заяву №10-07-00697 від 09.02.2017р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області на державне майно - цілісний майновий комплекс "Південнодонбаське вантажно-транспортне управління", розташований за адресою: ст.Вуглесборочна, м.Вугледар, Донецька обл., 85670, припиненим з 01.03.2016р.

Ухвалою суду від 10.02.2017р. прийнято означену зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом по справі №905/713/16.

Ухвалою суду від 22.02.2017р. продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів по 28.03.2017р.

Враховуючи обсяг обставин, що підлягають зясуванню під час вирішення спору та необхідність у їх обєктивному, усесторонньому розгляді призначено судову колегію для розгляду справи №905/713/16 у складі: головуючий суддя Кротінова О.В., судді Чорненька І.К. та Матюхін В.І. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/305 від 16.03.2017р., протокол автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.03.2017р.).

06.04.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Матюхіна В.І. у відпустці, змінено склад суду та для розгляду справи призначено колегію у складі: головуючий суддя Кротінова О.В, суддя Левшина Я.О., суддя Чорненька І.К. (розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/439 від 06.04.2017р. та протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.04.2017р.).

Під час нового розгляду справи представник позивача за первісним позовом, посилаючись на наявність підстав, з якими ст.652 Цивільного кодексу України повязує зміну договору за рішенням суду, підтримує позовні вимоги про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., шляхом продовження строку дії договору з 01.03.2016р. до 01.03.2026р. та визначає саме їх предметом розгляду у даній справі. Представив суду пояснення №01.01-33/07 від 15.05.2017р., у яких зауважує на своєму місцезнаходженні, яким є м.Вугледар Донецької області, що знаходиться у безпосередній близькості від місць проведення активних бойових дій; вказує, що основним напрямком здійснення діяльності позивача є надання послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом та є фактично єдиним транспортним підприємством, що здійснює перевезення вантажів залізничним транспортом у м.Вугледар Донецької області; під час укладення спірного договору та під час продовження строку дії договору у 2008р. сторони не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності у регіоні місцезнаходження позивача, зокрема проведення бойових та військових дій, захоплення будівель, державних установ, масові заворушення, а тому в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане і така обставина не може бути усунута з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Південстрансбуд»; звертає увагу суду на належне та у повному обсязі виконання договірних зобов'язань перед відповідачем протягом усього строку дії договору, з метою отримання доходу від надання послуг з перевезення вантажів у 2005р., 2008р. та 2010р. придбав за власний рахунок три тепловози та зробив невідємні поліпшення орендованого майна; зауважує на зменшенні щомісячного обсягу послуг з перевезення вантажів починаючи з другою половини 2014р. по теперішній час, а також підвищенні собівартості послуг з перевезення; пояснює, що під час укладання договору оренди сторони керувались певним господарським інтересом, на який вони розраховували внаслідок укладання такого договору, при цьому позивач, внаслідок незалежних від сторін обставин, позбавлений того, на що він розраховував, оскільки унеможливлюється отримання останнім прибутку від використання орендованого майна внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження орендованого майна на лінії зіткнення, коли відповідач у повному обсязі отримує належну йому орендну плату, тобто виконання договору оренди без змін, на яких наполягає позивач, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; наполягає на тому, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не впливає, що ризик зміни обставин внаслідок проведення антитерористичної операції несе позивач; зауважує, що на момент подання позову одночасно існують усі чотири умови, з якими ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України повязує можливість зміни договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони; посилається на висновок експертного економічного дослідження №205-02.17-1005 від 05.03.2017р., виконаного судовим експертом ОСОБА_3.

Представник відповідача за первісним позовом проти задоволення позовних вимог заперечує, надав відзив, відповідно до якого ґрунтує позицію на наступному: договір оренди №745/2001 від 01.03.2016р. припинив свою дію згідно із ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; посилання позивача на ст.ст.651, 652 Цивільного кодексу України, ст.188 Господарського кодексу України є неправомірними, оскільки їх застосування можливо виключно до діючого договору; припинення договору відбулось у чіткій відповідності до Закону про оренду, є наявним лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про намір використовувати майно цілісного майнового комплексу «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» для власних потреб та непогодження продовження спірного договору оренди, та листами від 23.12.2015р. №11-04-07278 та від 22.01.2016р. №11-04-00257 Регіональне відділення повідомляло позивача про позицію органу управління та про свій намір не продовжувати дію договору; у розумінні ч.3 ст.17 Закону про оренду позицію органу, уповноваженого управляти державним майном, як органу, що безпосередньо реалізує державну політику у паливо-енергетичному комплексі, обовязковою до виконання; зауважує на повідомленні позивача у межах строку, передбаченого ч.2 ст.17 приведеного Закону, про припинення строку дії договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. листом №11-04-01332 від 12.03.2016р.; наполягає на застосуванні до спірних відносин норм матеріального права, що не були враховані судами попередніх інстанцій, зокрема ч.3 ст.17 Закону про оренду; зауважує на відсутності у Регіонального відділення будь-яких правових підстав на внесення до вже недіючого договору оренди, без врахування позиції Міністерства енергетики та вугільної промисловості України; наголошує на необхідності присутності одночасно і в сукупності чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість зміни до договору за рішенням суду; говорить про обізнаність позивача із терміном, на який він приймав в оренду державне майно та усвідомленні ним можливості припинення дії договору по закінченні цього терміну; наголошує на відсутності будь-яких належних правових підстав для внесення змін до договору оренди, внаслідок чого застосування до спірних правовідносин ст.652 Цивільного кодексу України є безпідставним та необґрунтованим; зауважено на ігноруванні позивачем необхідності суворого дотримання приписів законодавства про оренду в частині обовязкового приведення договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства (зокрема, здійснення незалежної оцінки, проведення інвентаризації, перерахунок орендної плати тощо); говорить про сплату позивачем орендної плати за попередньою ставкою 4%. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У поясненнях №б/н б/д, які отримано господарським судом 06.04.2017р., представник відповідача за первісним позовом звертає увагу суду, поряд із доводами, що є аналогічними викладеним у відзиві, що приписи ст.652 Цивільного кодексу України не регулюють спірні правовідносини, вказує на звернення позивача листами №01.01-19/227 від 20.10.2015р., №01.01-19/06 від 12.01.2016р. з проханням продовжити строк дії договору №745/2001 від 01.03.2001р. до 01.03.2026р., тобто фактично вимога полягає не у внесенні змін до спірного договору, а щодо продовження його строку на підставі ст.17 Закону про оренду, що само по собі виключає можливість застосовування до спірних правовідносин приписів ст.652 Цивільного кодексу України; вважає, що істотна зміна обставин, про яку йдеться у згадуваної статті, має відбутись щодо обох сторін договору; посилання позивача на здійснення антитерористичної операції на території України жодним чином не стосується питання припинення дії договору оренди; укладаючи договір оренди відповідач не визначав та не мав наміру повязувати орендні відносини з господарською діяльністю позивача, як і не повязувало укладання договору від існування будь-яких подій (у тому числі антитерористичної операції в Україні), таким чином, на думку відповідача, не має істотної зміни обставин, тобто обставин, які б змінились настільки, що сторони не укладали, або укладали на інших умовах договір оренди, якщо б передбачили таку зміну; припинення строку дії договору відбулось би у будь-якому випадку незалежно від обставин; оскільки не має істотної зміни обставин для зміни договору, не має першої умови для зміни договору оренди, відсутні і останні три умови для внесення змін; категорично наголошує на неприпустимості та протиправності прийняття судами висновку судового експерта №205-02.17-1005 від 05.03.2017р. в якості належного та допустимого доказу для підтвердження факту необхідності продовження строку дії договору та в подальшому покладання його в основу рішення від 26.07.2016р. та приводить у підґрунтя такої позиції посилання на приписи ст.41 Господарського процесуального кодексу України, з якої робить висновок, що експертиза призначається судом, а не учасником судового процесу за власним бажанням та на її замовлення, окрім того економічна експертиза зі своїм змістом не стосується предмета спору про продовження строку дії договору оренди.

Через канцелярію господарського суду Донецької області від третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, отримано заперечення, за змістом яких вважає позовні вимоги за первісним позовом необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального і процесуального права; свідчить про те, що Державне підприємство «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» засновано на державній власності і підпорядковано Міністерству вугільної промисловості України (орган управління майном); зазначає, що нормативно-правовим актом, яким врегульовано організаційні відносини, повязані з передачею в оренду майна, зокрема, державних підприємств та іншого індивідуально визначеного майна, що перебуває у державній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна є Закон України «Про оренду державного та комунального майна»; стверджує про припинення дії договору 01.03.2016р. згідно із ч.3 ст.17 Закону про оренду, наявність листа уповноваженого органу по управлінню майном, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яким заздалегідь попереджено Регіональне відділення та орендаря про намір використовувати обєкт оренди для власних потреб та непогодження продовження договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р.; зауважено на тому, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України є правонаступником Міністерства палива та енергетики України, яке було органом управління Державного підприємства «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» та одночасно є органом управління єдиним майновим комплексом «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління». При цьому, вважає, враховуючи, що на момент прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України №417-р від 01.10.2005р. Державне підприємство цілісний майновий комплекс «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» не існувало, тому і не могло бути включено до переліку цілісних майнових комплексів державних підприємств, що передаються до сфери управління третьої особи 1, договір оренди №745/2001 продовжував діяти на момент прийняття вказаного розпорядження, а правовий статус орендованого майна із відповідністю до Закону про оренду не змінився; вважає, що позивач дійшов хибного висновку про наявність умов, з якими ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України повязує можливість зміни договору за рішенням суду на вимогу зацікавленої особи; вказує на сплату позивачем орендної плати за попередньою ставкою у 4%, коли в силу Закону підлягає індексації та зміни у випадках встановлених Законом, п.3.4 договору. Просить відмовити у задоволенні позову.

Підставою зустрічних позовних вимог вказано те, що припинення означеного договору оренди відбулось у чіткій відповідності до приписів Закону України про оренду державного та комунального майна , посилається на відсутність наміру на продовження дії спірного договору, про що було повідомлено відповідача за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом), а також зазначає про не погодження Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, як органом управління цілісним майновим комплексом Південнодонбаське вантажно-транспортне управління, продовження дії зазначеного договору оренди. З огляду на таке, вважає спірний договір припиненим з 01.03.2016р., стверджує про невизнання відповідачем за зустрічним позовом факту припинення договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., що обумовлює необхідність подання Регіональним відділенням в порядку ст.ст.22, 60 ГПК України зустрічної позовної заяви про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Південтрансбуд та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області на державне майно - цілісний майновий комплекс Південнодонбаське вантажно-транспортне управління, розташований за адресою: ст.Вуглесборочна, м.Вугледар, Донецька обл., 85670, припиненим з 01.03.2016р.

Нормативно свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує приписами ст.ст.173, 180, 187, 291 Господарського кодексу України, ст.ст.629, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 17, 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.30 ст.6 Закону України «Про управління обєктами державної власності».ст.ст.19, 68 Конституції України, ст.ст.1, 6 Закону України «Про Фонд державного майна України», п.5.3 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України №678 від 15.05.2012р.

Представник відповідача за зустрічним позовом проти позову заперечує, у звязку із тим, що на момент подання позову у позивача за зустрічним позовом не існувало порушеного права, жодна особа не оспорювала саме припинення договору у певну дату, а задоволення позову не призведе до відновлення якогось порушеного права Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічною позовною заявою) позиції щодо заявлених вимог у зустрічному позові не висловили.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом в судових засіданнях підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення зустрічних вимог заперечив у повному обсязі, з підстав викладених у наданих суду поясненнях.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом у судових засіданнях проти задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» заперечує, вимоги про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. припиненим з 01.03.2016р. підтримує та наполягає на їх задоволенні з підстав, викладених у зустрічній заяві.

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не зявилась, причин неявки не повідомила.

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не зявилась, причин неявки не повідомила, витребувані судом документи не надано.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість провадження по даній справі, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача, відповідача та третіх осіб для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічною позовною заявою) заявив клопотання щодо фіксації судового процесу, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2001р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південтрансбуд" (орендар) та Регіональним відділенням фонду держмайна по Донецькій області (орендодавець) був укладений договір оренди №745/2001, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно-цілісний майновий комплекс "Південнодонбаське вантажно-транспортне управління", розташоване у місті Вугледар, Донецької області.

Згідно п.2.1 орендар вступає у строкове платне користування підприємством у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі підприємства.

Майно було передано, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.03.2001р.(т.1, а.с. 28)

Договором №4 від 06.11.2009р. про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного на державне майно цілісний майновий комплекс «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно цілісний майновий комплекс «Південтрансбуд», склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 01.02.2001р., вартість якого становить 3 567 807, 00 грн.

У відповідності з п.10.3 договору, зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни і доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати її подання до розгляду іншій стороні.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.( п.10.6).

Як визначено положеннями п.10.7 договору, його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, приватизації підприємства за участю орендаря, загибелі підприємства, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням арбітражного суду у разі порушення умов цього договору, у тому числі наявності заборгованості по орендній платі понад 3 місяців, а також у разі невиконання орендарем взятого на себе зобовязання, що до страхування орендованого майна протягом 1-го місяця з дати укладання договору, банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п.10.1 додаткової угоди № 3 до договору, цей Договір діє з 01.03.2001р. по 01.03.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2015р. позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом був направлений лист №01.01-19/227 щодо продовження терміну дії договору №745/2001 від 01.03.2001 р. строком до 01.03.2026р. на тих самих умовах, що передбачені договором оренди (т.1, а.с. 39). При цьому посилається на діюче законодавство України та зауважує, що протягом всього строку дії договору оренди виконує всі зобовязання, покладені зазначеним договором оренди, зарекомендувало себе як стабільне надійне підприємство, що спрямовано на постійний розвиток та суттєве поліпшення всіх аспектів у своїй господарській діяльності.

Листом №11-04-07278 від 23.12.2015р. відповідач повідомив позивача про те, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (лист №01/12-3221 від 18.11.2015р.) не погоджує продовження зазначеного договору оренди, оскільки має намір використовувати майно цілісного майнового комплексу Південнодонбаське вантажно-транспортне управління для власних потреб.(т.1, а.с. 40-41).

Листом №01.01-19/06 від 12.01.2016р. позивач за первісним позовом звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майнаУкраїни по Донецькій області, у якому посилаючись на різке погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» (м.Вугледар) з початку проведення антитерористичної операції суттєво зменшились обсяги послуг з перевезення вантажів, що надаються підприємством-орендаря, у порівнянні з обсягами послуг у попередні роки, внаслідок чого виконання договору оренди порушило співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило позивача отримання доходів, на які він розраховував при укладенні договору, приймаючи до уваги той факт, що строки проведення антитерористичної операції не визначені, просив внести зміни до договору оренди №741/2001 від 01.03.2001р. шляхом продовження строку дії договору по 01.03.2026р. (т.1 а.с.42).

На дане звернення відповідач за первісним позовом у листі №11-04-00257 від 22.01.2016р. повідомив про наявність листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості №01/12-3221 від 18.11.2015р. та його зміст (викладено вище), а також про відсутність правових підстав, з огляду на позицію Міністерства зі спірного питання, для внесення змін до спірного договору оренди в частині продовження строку дії цього договору.

Таке, зумовило висновки позивача за первісним позовом про порушення його прав та охоронюваних інтересів, за захистом яких останній звернувся із розглядуваним позовом 22.02.2016р., про що свідчить відбиток вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду Донецької області (вх.№5486/16).

Відтак, звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» із вимогою про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. відбулось під час дії останнього, беручи до уваги встановлення його дії додатковою угодою № 3 від 28.06.2008р. по 01.03.2016р.

Дослідив викладені обставини суд виходив з такого.

За визначенням п.1.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», останнє створено шляхом обєднання внесків учасників з метою взяття в оренду майна державного підприємства і подальшої господарської діяльності для отримання прибутку на основі рішення Учасників членів трудового колективу державного підприємства «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління».

Матеріали справи містять лист Міністерства палива та енергетики України №05/12-1607 від 07.12.2000р. на адресу директора «Південнодонбаського ВТУ», яким повідомило про те, що не заперечує щодо передачі відповідно до установленого законодавством порядку в оренду цілісного майнового комплексу ДП «Південнодонбаське ВТУ» трудовому колективу цього підприємства (т.1 а.с.248).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №240 від 28.02.2001р., з метою більш ефективного використання державного майна і надходження до державного бюджету додаткових засобів, зокрема, на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна», заяви ТОВ «Південстрансбуд» №3/100 від 09.01.2001р. про укладення договору оренди із ТОВ «Південтрансбуд», створеного із членів трудового колективу державного підприємства «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління», листа Міністерства палива та енергетики України №05/12-1607, постановлено відділу орендних відносин передати в оренду ТОВ «Південтрансбуд» державне майно цілісний майновий комплекс «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління», розташоване за адресою: 85670, м.Вугледар Донецької області, ст.Вуглезборочна (т.1 а.с.246).

На виконання означеного наказу, 01.03.2001р. укладено спірний договір оренди, п.п.1.5-1.7 якого обумовлено, що після укладення цього договору орендар приєднує до свого майна обєкт оренди у встановленому порядку, орендар виступає правонаступником усіх прав та обовязків реорганізованого підприємства, при цьому майно, враховується окремо від іншого майна орендаря на балансі з зазначенням того, що це майно є орендованим.

Як виходить з викладеного обєкт оренди входить до складу державного майна.

Відповідно до статуту державного підприємства «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» Міністерства вугільної промисловості України (т.2 а.с.1-11), затвердженого 23.03.1999р., означене підприємство засновано на державній власності і підпорядковане Міністерству вугільної промисловості України (орган управління майном), створене згідно з наказом Міністра вугільної промисловості України №68 від 19.02.1999р.

Наказом Міністерства палива та енергетики України «Про передачу в оренду майна державного підприємства «Південнодонбаське ВТУ» №131 від 20.03.2001р., припинено діяльність ДП «Південнодонбаське ВТУ» (85670, Донецька область, м.Вугледар, ст.Вуглезборочна) шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря ТОВ «Південтрансбуд», визначено правонаступником прав та обовязків державного підприємства «Південнодонбаське ВТУ» - ТОВ «Південтрансбуд» (т.1 а.с.240).

Відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №1085/2010 від 09.12.2010р. утворено Міністерство енергетики та вугільної промисловості України шляхом реорганізації Міністерства палива та енергетики України і Міністерства вугільної промисловості України, Міністерства, шляхом реорганізації інших центральних органів, є правонаступниками останніх, та як наслідок Міністерства палива та енергетики України.

Як вбачається з додатку №1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та повноважень з управління корпоративними правами держави щодо господарських товариств» цілісний майновий комплекс «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління», розташоване у місті Вугледар, Донецької області, не включено до складу обєктів, що передаються до сфери управління Міністерства вугільної промисловості.

Також не вбачається включення означеного цілісного майнового комплексу до сфери управління Міненерговугілля України.

Проте, в силу ст.141 Господарського кодексу України, означене не має наслідком зміни статусу орендованого майна.

Наразі, оцінивши зміст господарського договору №745/2001 від 01.03.2001р., з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання параграфу 5 Господарського кодексу України.

Частинами 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одночасно, оскільки орендоване майно є державним, що не спростовано у порядку встановленому чинним господарсько-процесуальним законодавством, також підпадає під дію норм спеціального закону, а саме Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до вимог передбачених статтями 2, 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна правовою підставою користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності є договір оренди.

Статтею 10 означеного Закону до істотних умов договору оренди віднесено термін, на який він укладається.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому, слід зауважити, що частина друга та третя приведеної статті Закону регулюють правові наслідки, що наступають після закінчення терміну дії договору за певних умов.

Проте, заявлені позовні вимоги не можуть вважатись такими, що мають на меті врегулювання відносин сторін після закінчення терміну дії договору №745/2001 від 01.03.2001р., адже заявлені підчас його дії і є направленими саме на його зміну.

Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ст. 651 ЦК України).

У відповідності зі ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

З огляду на викладене, ст.652 Цивільного кодексу України врегульовано питання, що за своїм правовим змістом, підставністью та наслідком, не є тотожнім ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та визначає особливий порядок його вирішення.

А відтак, додержання згаданої норми спеціального акту, за висновками суду, не є визначальним при встановленні підстав, за наявності яких зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду.

Пунктом 4.1 статуту позивача за первісним позовом, товариство створено з метою взяття в оренду майна державного підприємства та отримання прибутку на основі здійснення виробничої, комерційної, посередницької, не забороненої законодавством діяльності і реалізації економічних і соціальних інтересів учасників і членів трудового колективу.

Як встановлено, таким майном є цілісний майновий комплекс «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління», розташоване за адресою: 85670, м.Вугледар Донецької області, ст.Вуглезборочна, що переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» у строкове платне користування за договором оренди №745/2001 від 01.03.2001р.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням позивача за первісним позовом та місцем здійснення ним господарської діяльності є місто Вугледар, Донецької області. Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014р. введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція», а потім і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р.№1257 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» включено і місто Вугледар, Донецької області.

Факт проведення антитерористичної операції на території Донецької області, у тому числі м.Вугледар, починаючи з 2014р. та по теперішній час є загальновідомою обставиною та додаткового підтвердження не вимагає.

До того ж, така обставина має непередбачуваний характер.

З представлених суду документів, як то звіти про фінансові результати тощо, а також виходячи зі змісту висновку про економічне дослідження №205-02.17-1005 від 05.03.2017р., вбачається динаміка погіршення показників діяльності підприємства з 2014р. в частині прибутковості, яка, з огляду на встановлені вище обставини, нерозривно пов'язана із неможливістю використанням належним чином орендованого майна цілісного майнового комплексу «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління» у звичайному режимі.

Беручи до уваги мету діяльності позивача за первісним позовом, яка полягає в отриманні прибутку від використання обєкта оренди за спірним договором, платність, що витікає за ним, сторони при укладенні договору та продовженні його дії по 01.03.2016р. виходили з фінансових показників рентабельності встановлених правовідносин, враховували ризки тощо.

Проте, при розробці бізнес-плану та досягнення згоди щодо укладання договору, у тому числі продовження на певний строк, виходили з того, що обставин, які носять непередбачуваний характер, зокрема, проведення антитерористичної операції, бойові дії, блокади, що виникають у звязку з цим, та можуть вплинути на сталий процес господарської діяльності, перешкоджати її здійснення, а отже досягнення поставленої мети, змінить передбачувані обставини, не настане.

За змістом приведеного висновку за результатами співставлення фактичних даних щодо вантажообороту за 2008 рік (39 953,3 тис.ткм) у порівнянні із запланованими у Бізнес-плані (51000 тис.ткм) встановлено недовиконання вантажообороту в обсязі 11046,7 тис.ткм або на 21.7%, що мало впив на фінансовий стан ТОВ «Південтрансбуд», в частині прибутковості, від здійснення діяльності по навантаженню та перевезенню вантажів з використанням орендованого майна згідно договору №745/2001 від 01.03.2001р.

Приведено посилання на лист №03/144 від 15.05.2008р., за змістом якого інвестовані кошти ТОВ «Південтрансбуд» можуть окупитись при довгостроковій експлуатації

Реальний ВВП України у 2015р знизився на 31.1%. За 9-ть місяців 2016р. зниження ВВП України складало 13.3%, індекс інфляції характеризується показниками підвищення. Таким чином, відповідно до вищенаведеного, Міжнародним валютним фондом, міжнародним виданням та даними Міністерства фінансів України акцентовано увагу на те, що економіка України та економіка регіонів, де проводиться антитерористична операція має спад внаслідок військових дій.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» за 2014р. недоотримано доходу від послуг вантажного залізничного транспорту на суму 3617,8тис.грн. Тобто від діяльності з використанням орендованого, за викладених непередбачуваних обставин.

Питома вага отриманого ТОВ «Південтрансбуд» доходу від послуг вантажного залізничного транспорту у загальній сумі доходу від реалізації робіт і послуг у 2015р. склала 66,9%.

При цьому, досліджено таке.

За результатами співставлення фактичних даних щодо вантажообороту за 2014-2016 роки (70659,6 тис.ткм) у порівнянні із запланованими на цей період у Бізнес-плані (224166,4 тис.ткм), встановлено недовиконання вантажообороту в обсязі 153506,8 тис.ткм або на 68%. За результатами дослідження динаміки вантажообороту відслідковується його зниження у 2015р. (24892,2 тис.ткм) у порівнянні з 2014р. (37607,1 тис.ткм) на 33,8%, а у 2016р. (17891,4тис.ткм) у порівнянні з 2015р. на 28%.

У процесі співставлення даних щодо питомої ваги отриманого ТОВ «Південтрансбуд» доходу від вартості послуг вантажного залізничного транспорту у загальній сумі доходу від реалізації робіт і послуг у 2015р. у порівнянні з 2014р. (99,6%) встановлено її зниження у 2015р. на 29.7%, та встановлено її збільшення у 2016р. на 6.2%.

При цьому визначено зниження показників рентабельності.

За висновками експерта, задля та отримання заінтересованими сторонами того, на що вони розраховували при укладенні договору, тобто для досягнення запланованого прибутку від здійснення діяльності позивачем по навантаженню та перевезенню вантажів з використанням орендованого майна цілісного майнового комплексу «Південнодонбаське вантажно-транспортне управління», з урахуванням фактичних показників прибутковості у звязку зі зміною умов середовища діяльності (проведення антитерористичної операції з 14.04.2014р. по 31.12.2016р.), необхідно продовжити строк дії договору від 01.03.2001р. №745/2001 на строк шість років та девять місяців, відповідно до економічних показників.

З урахування інших встановлених показників у висновку №205-02.17-1005, беручи до уваги показники починаючи з квітня 2014р. по грудень 2016р., дає підстави дійти висновку про те, що позивач погоджуючи термін дії по 01.03.2016р. виходив з того, що ним буде досягнуто заплановані фінансові результати, але зміна обставин, яка викликана непередбачуваною подією, як проведення антитерористичної операції у Донецькій області, не могла бути врахована при включенні господарських ризиків.

Відтак, як свідчать фактичні обставини справи, в момент укладення договору та визначення його строків, як однією з умов укладеної угоди, сторони виходили з того, що така обставина не настане та зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не може усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались.

Окрім того, з представлених суду платіжних доручень (т.1 а.с.85-107, т.4 а.с.72-97) сплачує відповідачу за первісним позовом платежі, визначені договором оренди №745/2001 від 01.03.2001р.

Дане підтверджено відповідачем за первісним позовом.

Розмір ставки орендної плати за договором оренди №745/2001 від 01.03.2001р. не є предметом розгляду по даній справі, а отже не досліджується судом.

Таким чином, слідує висновок, про те, що виконання договору на умові закінчення його строку 01.03.2016р. при недосягненні запланованого прибутку однією стороною та збереження становища іншою, вказує на порушення співвідношення майнових інтересів і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, адже не досягнуто остаточно мети, що знецінює діяльність та цілі позивача як господарюючого субєкта.

При цьому із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Підсумовуючи викладене, слідує, що розірвання договору на час виникнення спірного питання, при приведених показниках фінансової діяльності позивача за первісним позовом, потягне шкоду, при цьому як і для відповідача за первісним позовом, а саме у недоотриманні орендної плати, на яку останній розраховував, що значно перевищує затрати, необхідні для виконання спірного договору оренди на умовах, змінених судом.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на таке, встановлено наявність усіх чотирьох умов, визначених ст.652 Цивільного кодексу України, для внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. в частині умов терміну його дії у звязку з обставинами, які істотно змілілися.

Суд не може погодитись з твердженнями представника відповідача за первісним позовом щодо неможливості прийняття висновку судового експерта ОСОБА_3 №205-02.17-1005 від 05.03.2017р. експертного економічного дослідження виходячи з такого.

Стаття 41 Господарського процесуального кодексу України визначає право суду призначити судову експертизу для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують знань.

При цьому, за наявності у справі експертного висновку та за відсутності доказів, що спростовують його зміст, відсутні сумніви щодо показників встановлених ним.

А відтак не знаходить підстав вважти експертне економічне дослідження №205-02.17-1005 від 05.03.2017р. як неналежний доказ у справі.

За висновками суду, призначення саме судової експертизи у порядку наведеної норми, а також строків розгляду спору, встановлених ст.69 Господарського процесуального кодексу України, є недоцільним.

Інші заперечення відповідача, що є за своєю суттю тотожні доводам третьої особи 1, судом відхиляються з огляду на вищевстановлене.

Так, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р. підлягають задоволення частково, шляхом визначення строку дії договору по 01.12.2022р.

Позивачем за первісним позовом не обґрунтовано та не доведено вимоги строку дії договору саме до 01.03.2026р..

Досліджуючи первісний позов, судом не встановлено обставин, які зумовлюють настання юридичного факту як припинення спірного договору, зважаючи на що зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області на державне майно - цілісний майновий комплекс Південнодонбаське вантажно-транспортне управління, розташований за адресою: ст.Вуглесборочна, м.Вугледар, Донецька обл., 85670, припиненим з 01.03.2016р. не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за первісним позовом покладається судом на відповідача у повному обсязі. Судові витрати за зустрічним позовом підлягають віднесенню на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків.

Стосовно заяваленого клопотання №10-07-02060 від 14.04.2017р. про повернення судового збору за підстав того, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області фактично не подано зустрічний позов про зобовязання вчинити певні дії у справі №905/713/16.

Згідно ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

3. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Приведений перелік є вичерпним.

За роз'ясненнями п.5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі наявності підстав для повернення судового збору, відмінних від тих, які передбачені статтею 7 Закону, це питання вирішується у позасудовому порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Суди першої та апеляційної інстанцій можуть надавати відповідні довідки органам Державної судової адміністрації України про те, що документ, за який сплачено судовий збір, до суду не надходив.

Проте, втановлений порядок при зверненні із клопотанням №10-07-02060 від 14.04.2017р. не дотримано, а отже останнє є таким, що не підлягає задоволенню у межах справи №905/713/16.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 33-38, 43, 44, 49, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, про внесення змін до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., шляхом продовження строку дії договору з 01.03.2016р. до 01.03.2026р., задовольнити частково.

2. Внести зміни до договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Південтрансбуд, м.Вугледар Донецької області, та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, шляхом визначення строку дії договору по 01.12.2022р.

3. Стягнути з Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61024, м.Харків, майдан Театральний, 1, , р/р1314 у ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 820172) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Південтрансбуд (85670, м.Вугледар, Донецька область, ст.Вуглесборочна, , банківські реквізити не зазначено) судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд», м.Вугледар Донецької області, про визнання договору оренди №745/2001 від 01.03.2001р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південтрансбуд» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області на державне майно - цілісний майновий комплекс Південнодонбаське вантажно-транспортне управління, розташований за адресою: ст.Вуглесборочна, м.Вугледар, Донецька обл., 85670, припиненим з 01.03.2016р., відмовити.

6. У судовому засіданні 16.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2017р.

Головуючий суддя О.В. Кротінова

Суддя Я.О. Левшина

Суддя І.К. Чорненька