ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Справа № 920/200/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Картере В.І. Козир Т.П.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"
на ухвалу та постанову Господарського суду Сумської області від 16.02.2017 Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі№ 920/200/16 Господарського суду Сумської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"
простягнення 11156248 грн. 16 коп.
за участю представників сторін:

позивача: не з'явилися

відповідача: Волощук П.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" про стягнення трьох процентів річних з простроченої суми у розмірі 1850958,40 грн., індексу інфляції від простроченої суми у розмірі 9305289,76 грн.

02.02.2017 до Господарського суду Сумської області надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним п. 6.1 Договору № 03/110/13-ПР на купівлю - продаж природного газу від 31.01.2013.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.02.2017 у справі № 920/200/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., судді Заєць С.В., Соп'яненко О.Ю.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., судді Бородіна Л.І., Шутенко І.А.), зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" повернуто без розгляду на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 16.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 920/200/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким прийняти зустрічну позовну заяву до провадження з метою спільного розгляду з первісним позовом у справі №920/200/16.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Скаржник вказує, що суд першої інстанції повинен був прийняти зустрічну позовну заяву, відкладено розгляд справи та зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" подати докази сплати судового збору у повному обсязі.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Судами встановлено, що до зустрічної позовної заяви в якості доказу направлення позовної заяви разом з її додатками відповідачем надано фіскальний чек №0009 від 02.02.2017.

Всупереч вимогам частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, позивачем за зустрічним позовом не надано опис вкладення, а тому наданий лише фіскальний чек не може вважатися належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Недодержання вимог ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції на дату подання зустрічної позовної заяви (02.02.2017), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 грн.

Судами встановлено, що заявником за подання зустрічної позовної заяви від 02.02.2017 № Sm007-CK-750-0217 сплачено судовий збір в розмірі 1247,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням від 30.01.2017 № 251.

Таким чином, в порушення вимог статті 57 Господарського процесуального кодексу України заявником не надано доказів на підтвердження сплати судового зору за подання зустрічного позову у встановленому Законом порядку та розмірі.

Пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд правомірно виходив з того, що до зустрічної позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Вказані висновки судів попередніх інстанцій відповідають встановленим фактичним обставинам справи і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції і вказаним доводам дана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм законодавства при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 16.02.2017 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 920/200/16, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 16.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 920/200/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: В. Картере

Т. Козир