ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" травня 2017 р. Справа № 7/007-12

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» про визнаннянаказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12

за позовом Дочірньої компанії «ОСОБА_1 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Управління житлово-комунальногогосподарства»

про стягнення 3 100 406,39 грн,

Представники сторін:

від стягувача ОСОБА_1 (за довіреністю № 266/16 від 27.12.2016);

ОСОБА_2 (за довіреністю № 260/16 від 27.12.2016);

від боржника (заявник) ОСОБА_3 (за довіреністю ь/н від 27.03.2017).

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірня компанія «ОСОБА_1 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», 06.02.2012 року звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою № 31/10-803 від 31.01.2012 року до відповідачаКомунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства»про стягнення 3 100 406,39 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 12.04.2012 (суддя АнтоноваВ.М.) у справі №7/007-12 позовні вимоги Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України задоволено повністю та стягнуто з Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, ідентифікаційний код 31476318) на користь Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код 31301827) 2 414 382 (два мільйони чотириста чотирнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 47 коп. заборгованості, 188 360 (сто вісімдесят вісім тисяч триста шістдесят) грн. 46 коп. пені, 148 955 (сто сорок вісім тисяч девятсот пятдесят пять) грн. 97 коп. 3% річних, 348 707 (триста сорок вісім тисяч сімсот сім) грн. 49 коп. інфляційних втрат та 62 008 (шістдесят дві тисячі вісім) грн. 13 коп. судового збору.

07 травня 2012 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2012 року видано наказ на примусове виконання рішення.

20 квітня 2017 року від Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» надійшла заява б/н від 19.04.2017 року про визнання наказу № 7/007-12 таким, що на підставі ст. 117 Господарського процесуального кодексу України не підлягає виконанню частковоу справі № 7/007-12.

Ухвалою від 24.04.2017 року Господарського суду Київської області № 7/007-12розгляд заявиб/н від 19.04.2017 року було призначено на 04.05.2017 року.

Через канцелярію суду 04.05.2017 року від стягувача надійшли заперечення № 31/13-1941 від 03.05.2017 року на подану заяву б/н від 19.04.2017 року.

У судовому засіданні04.05.2017 року оголошено перерву у судовому засіданні до 18.05.2017 року.

Через канцелярію суду 10.05.2017 року та 18.05.2017 року від боржника надійшло клопотання про долучення документів у справу, яке були долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.05.2017 року представник стягувача заперечив проти задоволення поданої заяви б/н від 19.04.2017 року та дав пояснення по справі. Представник боржника (заявник) підтримав подану ним заяву б/н від 19.04.2017 року та дав пояснення по суті справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши докази, господарський суд вважає, що заява Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» про визнання наказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частина 4 ст. 117 ГПК України містить вичерпний перелік підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, а саме:

- якщо його (наказ) видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що наказ Господарського суду Київської області від 07.05.2012 року по справі № 7/007-12 було видано на виконання рішення № 7/007-12 від 12.04.2012 року.

Рішення господарського суду Київської області № 7/007-12 від 12.04.2012 року, яке набрало законної сили 28.04.2012 року переглядалось Київським апеляційним господарським судом. За результатом перегляду даного рішення було винесено постанову № 7/007-12 від 18.07.2012 року (колегія суддів у складі головуючого судді Іоннікова І.А, суддів Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.) про залишення без задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства, рішення господарського суду Київської області від 12.04.2012 р. у справі № 7/007-12 залишено без змін.

Крім того, судом встановлено, що боржник (заявник) у своїй заяві посилається на ст. 1 Закону України Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію, який набув чинності 04.06.2011 р., дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію Нафтогаз України та її дочірні підприємства ДК ОСОБА_1 України, ДК Укртрансгаз, ДК Укргазвидобування, ДАТ Чорноморнафтогаз та ДП Енергоринок.

Згідно з пунктом 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 Закону України Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію на умовах, визначених цим Законом, підлягає списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії Нафтогаз України та її дочірніх підприємств ДК ОСОБА_1 України, ДК Укртрансгаз, ДК Укргазвидобування, ДАТ Чорноморнафтогаз, що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2.2. ст. 2 Закону України Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію передбачено списання, що заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Отже, боржник (заявник) вважає, що відповідно до п 2.5. Закону України Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію заборгованість підлягає списанню відповідно до цього Закону та здійснюється це у порядку (894-2011-п ), встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому наказ № 7/007-12 від 07.05.2012 року не підлягає виконанню в частині стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних збитків та 3 % річних.

Стягувач, проти задоволення поданої заяви заперечив, мотивуючи це тим, що даний наказ господарського суду Київської області № 7/007-12 від 07.05.2012 року вже виконаний, що підтверджується постановою про ВП № 34258280 від 21.10.2015 року, дана постанова не оскаржувалась та відповідно є чинною, рішення Господарського суду Київської області № 7/007-12 від 12.04.2012 року на виконання якого і був виданий вказаний вище виконавчий документ не скасовано та не змінено в апеляційному або в касаційному порядку за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення не переглядалось.

Також, судом враховано, що рішенням суду № 7/007-12 від 12.04.2012 року встановлено, що поставка відповідачу здійснювалась у період з 31.10.2010 року по 31.12.2010 рік. Таким чином заборгованість не могла обліковуватись станом на 01.01.2010 рік.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 4.1. договору № 06/10-1233ТЕ-17 від 14.10.2010 року останній розрахунок здійснювався до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За таких обставин період прострочення оплати за поставку здійснену у грудні, розпочався 21.01.2011 року.

Таким чином, суд встановив, що боржником (заявник) безпідставно застосовано п. 2.1.1 та п. 2.2. Закону України Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначена заява Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» про визнання наказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12, не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н від 19.04.2017 року про визнання наказу № 7/007-12 таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 7/007-12.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.М. Антонова