РІШЕННЯ

15 травня 2017 року Справа № 913/190/17

Провадження №18/913/190/17

За позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 49.304.352,67 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 10.01.2017 № 6-48;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 28.12.2016 № 15.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 31.243.813,33 грн. по оплаті послуг з транспортування природного газу, наданих відповідачу в період: жовтень 2014 р. - грудень 2016 р. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, пені в сумі 7.374.122,89 грн, трьох процентів річних в сумі 1.334.542,93 грн. та інфляційних втрат в сумі 9.351.873,52 грн. за прострочення платежів.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 28.03.2017 № 01-02-43/619 (т. 1 а/с 132) проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість, зокрема: в актах наданих послуг (якими позивач підтверджує обсяг газу, який транспортувався, та вартість послуг) зазначено обсяги газу, які не відповідають справжнім обсягам природного газу, який транспортувався (насправді ці обсяги є меншими); акти наданих послуг відповідачем не підписані; акти наданих послуг з транспортування газу надіслані відповідачу через два роки після надання послуг, що унеможливлює перевірку даних, вказаних в актах, тоді як за умовами договору акти повинні надсилатись до 15 числа місяця, наступного за звітним; до 09.06.2016 відповідач не отримував актів наданих послуг від позивача; з грудня 2015 р. послуги з транспортування природного газу надавалися позивачем відповідачу за іншим договором договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № НОМЕР_1; до ціни послуги «балансування», яка оплачувалась відповідачем, вже включено ціну послуги «транспортування природного газу», тобто позивач намагається отримати кошти за одну послугу двічі (за договором від 28.09.2011 № /П28 та за договором від 17.12.2015 № НОМЕР_1).

У додаткових поясненнях від 04.04.2017 № 01-02-43/674 відповідач вказав, що з 07.04.2014 мали місце форс-мажорні обставини (бойові дії з терористичними угрупуваннями на території Луганській області), які унеможливлювали виконання його зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин.

Клопотанням від 24.04.2017 № 01-02-43/840 відповідач заявив про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

За клопотанням сторін по справі, ухвалою від 25.04.2017 строк розгляду справи був продовжений на 15 днів до 15.05.2017 включно.

В судовому засіданні 11.05.2017 було оголошено перерву до 15.05.2017 (12.00).

За клопотанням позивача від 15.05.2017 в останньому судовому засіданні (15.05.2017) здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

15.05.2017 позивач заявив клопотання про колегіальний розгляд даної справи, в звязку з її складністю та особливістю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав, що згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28 (в редакції додаткової угоди до нього від 17.01.2013 № 3; далі договір), укладеному між сторонами за позовом, він, в період: січень 2014 р. грудень 2016 р., надав відповідачу послуги з транспортування природного газу в обсязі 718640,467 тис. куб. м. на загальну суму 34.142.314 грн.

Відповідно до п. 11.1 договору, з урахуванням, що жодною із сторін не заявлено про припинення його дії, останній діяв (в частині надання послуг з транспортування природного газу) протягом 2014, 2015, 2016 років.

Відповідно до п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються позивачем (Газотранспортним підприємством) та відповідачем (Замовником) актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Пунктами 3.2 та 3.3 договору встановлено, що позивач до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє відповідачу два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою позивача, а відповідач протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути позивачу один примірник підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків відповідача з позивачем (п. 3.4 договору).

Сторонами були підписані та оформлені акти наданих послуг з транспортування природного газу за січень квітень 2014 р., березень грудень 2015 р., січень 2016 р.

Позивач вказав, що на виконання п. 3.2. договору він направляв на адресу відповідача для підписання акти наданих послуг за травень грудень 2014 р., січень лютий 2015 р., лютий грудень 2016 р. на обсяг газу, що складає 639291,19 тис.куб.м. Але, вказані акти залишилися не підписаними та їх не було повернуто відповідачем; вказані акти направлялися відповідачу повторно у травні 2016 р. листом від 30.05.2016 № 7879/12, і також не були повернені.

Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 договору).

Оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу (п. 5.5 договору).

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.6 договору).

Позивач вказав, що у порушення умов договору, послуги з транспортування природного газу на суму 31.243.813,33 грн., надані відповідачу в період: жовтень 2014 р. грудень 2016 р., останнім не оплачені.

У разі порушення відповідачем (Замовником) строків оплати, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 договору).

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 31.243.813,33 грн. по оплаті послуг з транспортування природного газу, наданих відповідачу в період: жовтень 2014 р. - грудень 2016 р. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, пені в сумі 7.374.122,89 грн, трьох процентів річних в сумі 1.334.542,93 грн. та інфляційних втрат в сумі 9.351.873,52 грн. за прострочення платежів.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 28.03.2017 № 01-02-43/619 (т. 1 а/с 132) проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість, зокрема: в актах наданих послуг (якими позивач підтверджує обсяг газу, який транспортувався, та вартість послуг) зазначено обсяги газу, які не відповідають справжнім обсягам природного газу, який транспортувався (насправді ці обсяги є меншими); акти наданих послуг відповідачем не підписані; акти наданих послуг з транспортування газу надіслані відповідачу через два роки після надання послуг, що унеможливлює перевірку даних, вказаних в актах, тоді як за умовами договору акти повинні надсилатись до 15 числа місяця, наступного за звітним; до 09.06.2016 відповідач не отримував актів наданих послуг від позивача; з грудня 2015 р. послуги з транспортування природного газу надавалися позивачем відповідачу за іншим договором договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № НОМЕР_1; до ціни послуги «балансування», яка оплачувалась відповідачем, вже включено ціну послуги «транспортування природного газу», тобто позивач намагається отримати кошти за одну послугу двічі (за договором від 28.09.2011 № /П28 та за договором від 17.12.2015 № НОМЕР_1).

У додаткових поясненнях від 04.04.2017 № 01-02-43/674 відповідач вказав, що з 07.04.2014 мали місце форс-мажорні обставини (бойові дії з терористичними угрупуваннями на території Луганській області), які унеможливлювали виконання його зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин.

Клопотанням від 24.04.2017 № 01-02-43/840 відповідач заявив про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Позивач запереченнями на відзив відповідача від 04.04.2017 № 4435/6, поясненнями від 24.04.2017 № 5301/6-007, запереченнями від 13.05.2017 № 5/4, проти доводів відповідача заперечує посилаючись на їх необґрунтованість.

Позивач зазначив, що послуги «балансування» та «транспортування природного газу» є різними за своєю суттю, і оплачуються відокремлено за різними договорами; лист відповідача від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 про настання форс-мажорних обставин та сертифікат ТПП України № 662 про форс-мажорні обставини, позивач не одержував, що позбавляє відповідача права посилатися на ці обставини в силу положень розділу 9 договору.

Позивач вважає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, не сплив.

В останній день строку розгляду справи 15.05.2017 позивач заявив клопотання про колегіальний розгляд даної справи, в звязку з її складністю та особливістю.

Відповідач проти вказаного клопотання заперечував посилаючись на його безпідставність.

На думку суду, підстави для розгляду даної справи колегією суддів, відсутні. Крім того, за клопотанням сторін по справі, ухвалою від 25.04.2017 строк розгляду справи був продовжений на 15 днів до 15.05.2017 включно.

Враховуючи також те, що однією з основних Конституційних засад судочинства є розумні строки розгляду справи судом (п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України), клопотання позивача про колегіальний розгляд даної справи, судом відхиляється.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

28.09.2011 між сторонами за позовом укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П28.

Додатковою угодою від 17.01.2013 № 3 до вказаного договору, останній викладено у новій редакції (далі договір).

Згідно договору, позивач (Газотранспортне підприємство) зобовязався надати відповідачу (Замовнику) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а відповідач зобовязався вносити плату за надані послуги в розмірі, у строки та порядку, які передбачені умовами договору.

Пунктом 1.2. договору (в редакції додаткової угоди до нього від 03.02.2014 № 4) встановлено, що газ Замовника призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, у тому числі, релігійних організацій виключно в жах обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності; цим же пунктом договору визначено річний (по місяцях) обсяг транспортування природного газу.

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані позивачем послуги до повного виконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивач зазначив, що жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії.

Відповідач вказані обставини не спростував.

Таким чином, судом встановлено, що договір діяв також і в період: 2014 2016 роки.

Згідно п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються позивачем (Газотранспортним підприємством) та відповідачем (Замовником) актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг).

Пунктами 3.2 та 3.3 договору встановлено, що позивач до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє відповідачу два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою позивача, а відповідач протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути позивачу один примірник підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків відповідача з позивачем (п. 3.4 договору).

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 договору).

Оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах ста відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу (п. 5.5 договору).

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.6 договору).

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу, наданих відповідачу в період: жовтень 2014 р. - грудень 2016 р.

За вказаний період, обома сторонами були підписані та належним чином оформлені акти наданих послуг з транспортування природного газу лише за період: березень грудень 2015 р., січень 2016 р., зокрема:

Період (місяці)Дата АктуНомер акту Обсяг, тис. куб. м Сума
Березень 2015 р.31.03.09011156/П28956,12225126,88 грн.
Квітень 2015 р.30.04.09011156/П28728,263272137,32 грн.
Травень 2015 р.31.05.09011156/П28515,675192697,44 грн.
Червень 2015 р.30.06.09011156/П28387,829144923,94 грн.
Липень 2015 р.31.07.09011156/П28417,129159526,81 грн.
Серпень 2015 р.31.08.09011156/П28281,650107714,23 грн.
Вересень 2015 р.30.09.09011156/П28487,684186509,87 грн.
Жовтень 2015 р.31.10.09011156/П28542,964224331,01 грн.
Листопад 2015 р.30.11.09011156/П28677,470279903,50 грн.
Грудень 2015 р.31.12.09011156/П281088,455449706,07 грн.
Січень 2016 р.31.01.09011156/П281465,506344511,16 грн.
Всього 2.387.088,23 грн.

Інші акти, за періоди: жовтень 2014 р. лютий 2015 р., лютий 2016 р. - грудень 2016 р. відповідачем не підписані.

Доказів направлення відповідачу актів, у порядку встановленому пунктом 3.2. договору, тобто до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, позивач суду не подав, зазначивши, що він направляв акти простою кореспонденцією, а потім повторно надсилав ці акти відповідачу в 2016 р. листами від 30.05.2016 № 7879/12, від 30.06.2016 № 9253/12 та іншими.

Позивач зазначив, що акти за період: травень грудень 2014 р., додаткові акти (були первісні акти, які підписані відповідачем, а потім позивачем були складені ще й додаткові акти на додаткові обсяги газу та вартість послуг) за період: січень 2015 р. січень 2016 р., акти за період: лютий квітень 2016 р. надсилались відповідачу листом від 30.05.2016 № 7879/12.

Вказані доводи позивача підтверджуються самим цим листом та описом вкладення у цінний лист з відбитком печатки пошти від 31.05.2016 (т. 1, а.с. 84-88).

Корегуючий акт за жовтень 2015 р. (за кількістю третій акт за жовтень 2015 р.) позивач надіслав відповідачу листом від 30.06.2016 № 9253/12, що підтверджується самим цим листом, описом вкладення у цінний лист з відбитком печатки пошти від 01.07.2016 та фіскальним чеком пошти від 01.07.2016 (т. 1, а.с. 89-90).

Позивач вказав, що акти за період: червень грудень 2016 р. надсилалися відповідачу рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У якості цих своїх доводів позивач подав суду повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 91-97).

Разом з цим, із наданих позивачем повідомлень про вручення поштового відправлення, не вбачається, що відповідачем одержані саме акти наданих послуг, а не інша кореспонденція.

Відповідач вказав, що він вказаних актів не одержував.

За таких обставин, суд не приймає у якості доказів факту надсилання відповідачу актів наданих послуг, вищевказані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як було зазначено вище, договором встановлено:

- послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними газопроводами (п. 3.1. договору);

- акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків відповідача з позивачем (п. 3.4 договору);

- вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 договору);

- остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.6 договору).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, належним доказом надання відповідачу послуг з транспортування газу та їх вартості є Акт наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін.

Подані позивачем суду, у якості доказів надання відповідачу послуг з транспортування газу, акти наданих послуг (за винятком актів за період: березень 2015 р. січень 2016 р., які наведено вище у відповідній таблиці), не підписані відповідачем, і тому, не є належними доказами надання послуг в розумінні Розділу 3 вищевказаного договору.

Крім того, дані (обсяги газу, який транспортувався позивачем), вказані позивачем в актах наданих послуг (які не підписані відповідачем), спростовуються інформаціями відповідача про щомісячні обсяги природного газу (які складені на підставі актів приймання-передачі природного газу), який одержувався відповідачем для потреб промисловості (т. 3, а.с. 226 т. 4, а.с. 95).

Доводи відповідача про оплату послуг з транспортування газу платіжними дорученнями від 28.02.2017 № 212, 213, 230 (т. 4, а.с. 120-122) на суму 19.138.780,00 грн., не приймаються судом до уваги, так як згідно вказаним платіжним дорученням та протокольним рішенням (т. 5, а.с. 28-39), про які йдеться в цих дорученнях, призначенням платежу є послуги балансування, а не транспортування газу.

Суд погоджується з доводами позивача (і відхиляє відповідні доводи відповідача) про те, що послуги «балансування» та «транспортування природного газу» є різними за своєю суттю, і оплачуються відокремлено за різними договорами.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу підлягають задоволенню частково на суму 2.387.088,23 грн. (борг визначено судом на підставі актів наданих послуг, які підписані обома сторонами за договором, на наведені вище у відповідній таблиці).

В решті вимог про стягнення з відповідача боргу (було заявлено до стягнення заборгованість в сумі 31.243.813,33) слід відмовити, в звязку з недоведеністю позивачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог (позивачем не доведено факту надання відповідачу послуг транспортування газу у вказаних ним обсягах).

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі п. 7.3 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Разом з цим, відповідачем у додаткових поясненнях від 04.04.2017 № 01-02-43/674 (т. 3, а.с. 204) вказано, що невиконання ним умов договору повязано з настанням обставин непереборної сили, що підтверджується відповідним Сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Відповідач вказав, що з 07.04.2014 мали місце форс-мажорні обставини (бойові дії з терористичними угрупуваннями на території Луганській області), які унеможливлювали виконання ним своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України від 22.09.2014 № 662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин.

Розділом 9 договору («Форс-мажор») встановлено:

« 9.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків щодо Договору, якщо це невиконання наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

9.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок не передбачених Сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дійї форс-мажорних обставин.

9.3. Сторони зобовязані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства.

9.4. Настання обставин форс-мажору підтверджується у встановленому законодавством порядку.».

Відповідач зазначив, що листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 він нарочним повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин. У якості доказу вручення листа відповідач послався на вхідний номер позивача (№ 1954 від 18.09.2014), який виконано прописом невідомою особою не на самому листі відповідача, а на відокремленому додатковому аркуші; прізвище, посада, підпис особи, яка здійснила вказаний напис, на вказаному аркуші не вказано; відповідач подав також журнал реєстрації вихідної кореспонденцій у якому зареєстровано лист від 17.09.2014 № 01-02-44/2923, адресований позивачу (витяг з журналу залучено до матеріалів справи; т. 5, а.с. 26-27).

Позивач проти одержання вказаного листа відповідача заперечує посилаючись на те, що за вказаним номером (№ 1954) в 2014 році (03.02.2014) зареєстровано лист іншої юридичної особи (лист управління «Укргазтехзвязок» від 31.01.2014 № 03/16-0198), у якості доказу своїх доводів позивач подав суду лист начальна Управління організаційно-розпорядчої роботи ПАТ «Укртрансгаз», одержаний по електронній пошті.

Дослідивши вказані докази, суд вважає, що, ні відповідач, ні позивач не подали належних доказів, які б підтверджували їх доводи.

Разом з цим, суд приймає до уваги, що Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 (набрав чинності з 14.04.2014) введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України в тому числі і в Луганській області з 14.04.2014 (ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»).

В звязку з бойовими діями в Луганську та Луганської області, в липні вересні 2014 р. було призупинено підприємствами Укрпошти приймання та пересилання поштових відправлень у м. Луганськ, призупинено здійснення фінансових операцій банківськими установами, призупинили роботу органи судової влади, державні органи тощо (вказане підтверджується листами відповідних органів, повідомленнями на їх офіційних сайтах; крім того ці обставини є загальновідомими і в силу ч. 2 ст. 35 ГПК України не підлягають доказуванню).

В звязку з неможливістю скористатися послугами Укрпошти відповідач в газеті Голос України, в № 203 від 22.10.2014 та № 206 від 25.10.2014 (т. 4, а.с. 110-111) повідомив всіх своїх контрагентів про захоплення терористичними формуваннями адміністративних будівель та іншого майна відповідача, про припинення (в звязку з надзвичайними обставинами) договірних відносин та про те, що з 01.10.2014 він перемістився з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк Луганської області.

У підтвердження своїх доводів щодо настання обставин непереборної сили відповідач подав суду Сертифікат Торгово-промислової палати України від 26.09.2014 № 3349 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (т. 4, а.с. 118).

У вказаному Сертифікаті зазначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує, що вищевказані події на території Луганської області (кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи тощо, які вчинюються озброєними організованими злочинними угрупованнями і створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією Донецькій, Луганській та Харківській областей) є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності ПАТ «Луганськгаз», у тому числі, виконання зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, укладеного з ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України».

У Сертифікаті також вказано, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) почали діяти з 07.04.2014 і продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На дату розгляду справи, Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, Президентом України не видано.

Таким чином, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) діють з 07.04.2014 до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи наявність у відповідача вказаного Сертифікату та повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин через газету Голос України, відповідач підлягає звільненню від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28 від сплати пені.

Відповідач не подав суду доказів надсилання позивачу копії зазначеного Сертифікату. Однак, ні положення договору, ні діюче законодавство не унеможливлюють застосування відповідних наслідків (звільнення від відповідальності), в звязку з ненадсиланням Сертифікату стороні за договором.

З врахуванням того, що в силу форс-мажорних обставин відповідач звільняється від сплати пені за весь час прострочення (форс-мажорні обставини діють з 07.04.2014 і по теперішній час), питання про застосування позовної давності (щодо вимог про стягнення пені) не вирішувалось.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних.

Враховуючи, що:

- позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача боргу за період: жовтень 2014 р. грудень 2016 р.

- з відповідача підлягає стягненню борг за період: березень 2015 р. січень 2016 р.;

- позивач річні нараховував починаючи з червня 2014 р., тобто нараховував їх на заборгованість відповідача по оплаті послуг, наданих у червні 2014 р. і так далі; при цьому доказів надання послуг у червні вересні 2014 р. і так далі (у відповідному обсягу та на відповідну суму), позивач суду не подав (акти наданих послуг відповідачем не підписані);

- відповідач оплачував позивачу надані послуги майже щоденно (поточні платежі); у банківських виписках (наданих позивачем у підтвердження оплати відповідачем наданих послуг), не вказано за послуги якого місяця здійснюється платіж (т. 1, а.с. 224 т. 2, а.с. 202);

- докази обсягу газу, транспортування якого здійснено у червні 2014 р. і далі до березня 2015 р., відсутні; за транспортування якого обсягу газу та за який місяць, здійснено відповідачем оплата (із поданих позивачем документів), встановити не можливо;

- за відсутності вказаних даних, перевірити правильність нарахування трьох процентів річних, нарахованих позивачем на заборгованість відповідача по оплаті послуг, наданих у червні вересні 2014 р. (за період, за який у відповідача, на момент предявлення позову (за даними позивача) відсутній борг за надані послуги), не виявляється можливим (вказане стосується і нарахування пені та втрат від інфляції).

Пунктом 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи, що позивачем доведено наявність у відповідача боргу по оплаті послуг, наданих йому в період: березень 2015 р. січень 2016 р., підлягають до стягнення три проценти річних та втрати від інфляції, нараховані на суму боргу відповідного місяця (березень 2015 р. січень 2016 р.).

Розрахунок 3% річних виконаний судом (з урахуванням періоду прострочення, який правильно визначено позивачем):

Сума боргу, грн.Період нарахування/ Процентна ставка (3 : 365 = ,821918)Кількість днів3% річних
Березень 2015 р. 25126,8821.04.2015-31.12.2016 0,282,50
Квітень 2015 р.272137,3221.05.2015-31.12.2016 0,3219,16
Травень 2015 р.192697,4421.06.2016-31.12.2016 0,869,36
Червень 2015 р.144923,9421.07.2016-31.12.2016 0,313,13
Липень 2015 р.159526,8121.08.2015-31.12.2016 0,542,79
Серпень 2015 р.107714,2321.09.2015-31.12.2016 0,143,31
Вересень 2015 р.186509,8721.10.2015-31.12.2016 0,714,36
Жовтень 2015 р.224331,0121.11.2015-31.12.2016 0,504,33
Листопад 2015 р.279903,5021.12.2015-31.12.2016 0,673,17
Грудень 2015 р. 449706,0721.01.2016-31.12.2016 0,2788,90
Січень 2016 р. 344511,1621.02.2016-31.12.2016 0,919,54
Всього 84970,55

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних підлягають задоволенню на суму 84970,55 грн.

В решті вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних (було заявлено до стягнення три проценти річних в сумі 1.334.542,93 грн.) слід відмовити за необґрунтованістю цих вимог.

Розрахунок втрат від інфляції виконаний судом (з урахуванням періоду прострочення, який правильно визначено позивачем):

Інфляційні втрати за зобовязаннями березня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
травень 2015- грудень 201625126,88117,505,79,08

Інфляційні втрати за зобовязаннями квітня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
червень 2015- грудень ,32114,2686,548,68

Інфляційні втрати за зобовязаннями травня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
липень 2015- грудень ,44114,0527,829,97

Інфляційні втрати за зобовязаннями червня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
серпень 2015- грудень ,94115,7529,605,67

Інфляційні втрати за зобовязаннями липня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
вересень 2015- грудень ,81116,5897,370,64

Інфляційні втрати за зобовязаннями серпня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
жовтень 2015- грудень ,23113,2697,983,70

Інфляційні втрати за зобовязаннями вересня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
Листопад 2015- грудень ,87115,5252,742,92

Інфляційні втрати за зобовязаннями жовтня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
грудень 2015 грудень ,01113,3826,494,99

Інфляційні втрати за зобовязаннями листопада 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
Січень 2016 грудень ,50112,4503,00,13

Інфляційні втрати за зобовязаннями грудня 2015 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
лютий 2016 грудень ,07111,0789,083,08

Інфляційні втрати за зобовязаннями січня 2016 р.

Період застосування індексу інфляції Сума боргу, грн. Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн . Інфляційні
березень 2016 грудень ,16111,5185,674,51

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції підлягають задоволенню на суму 321313,37 грн. (4379,08 + 40548,68 + 27829,97 + 22605,67 + 26370,64 + 14983,70 + 28742,92 + 29494,99 + 34600,13 + 51083,08 + 40674,51).

Втрати від інфляції розраховано судом за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство», версія 2.8.8.

В решті вимог про стягнення з відповідача втрат від інфляції (було заявлено до стягнення втрати від інфляції в сумі 9.351.873,52 грн.) слід відмовити за необґрунтованістю цих вимог.

Всього підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в сумі 2.793.372,15 грн. (2.387.088,23 грн. (борг) + 321313,37 грн. (втрати від інфляції) + 84970,55 грн. (три проценти річних)).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 13680 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; було заявлено до стягнення грошові кошти в сумі 49.304.352,67 грн., стягнуто судом 2.793.372,15 грн.; позов задоволено на 5,7 %) підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 87, ідентифікаційний код 05451150, на користь публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801, борг в сумі 2.387.088,23 грн. за послуги транспортування природного газу, три проценти річних в сумі 84.970,55 грн., втрати від інфляції в сумі 321.313,37 грн., витрати на судовий збір в сумі 13680 грн.; наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

15 травня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення буде складено 22 травня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко