донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.05.2017 справа №908/2832/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1Л ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі за участю представників сторін від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 (довіреність від 14.11.16 №446) Не зявився Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від07.12.16 р.
у справі№908/2832/16 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовом до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м. Київ Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО»», м. Запоріжжя стягнення 36 882 ,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», м. Запоріжжя про стягнення 42 882, 46 грн.

До початку судового засідання позивачем уточнив позовні вимоги. Посилаючись на ст. 22 ГПК України просив стягнути з відповідача суму 36 882, 46 грн. сплаченого страхового відшкодування, оскільки при розрахунку суми позову позивачем було допущено помилку і взято розмір страхового відшкодування 42 882, 46 грн., а не фактично сплаченої суми за вирахуванням франшизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилалось на ст. ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 року у справі № 908/2832/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо» задоволений у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 36 882, 46 грн. страхового відшкодування та 1378 грн. судового збору.

Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» подана апеляційна скарга на судове рішення, у якій апелянт посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору, просить скасувати рішення суду та у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю страхового акту №2013-03-15/004 від 15.10.2013р, відповідно до якого нараховано та, на думку позивача, сплачено страхове відшкодування. Водночас, вказаний акт містить наступне рішення Страховика: 1) відшкодувати збитки на підставі умов договору страхування; 2)- провести виплату страхового відшкодування в розмірі 0,00 грн; 3) зарахувати страхове відшкодування в рахунок сплати недоотримання страхових платежів в розмірі 36882,46 грн. Тобто, згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №2013-03-15/004 від 15.10.2013 р. розмір збитку становить 42882,46 грн. франшизи (безумовна) 6000 грн. розмір страхового відшкодування 36882,46 грн., а всього до виплати 0,00 грн. Таким чином, на рахунок страхувальника позивачем не було перераховано жодних коштів у межах сум страхового відшкодування, виплата страхового відшкодування становить 0,00 грн.

Враховуючи, що позивачем безпосередньо страхувальнику відповідно до складеного акту жодних коштів виплачено не було, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, не перейшло і право регресної вимоги.

У відзиві на скаргу вказано на її безпідставність.

У звязку з находженням у відпустці судді Малашкевич С.А протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.03.2017 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядалась колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Мартюхіна Н.О. Сгара Е.В.

У звязку з находженням у відпустці судді Сгара Е.В протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядалась колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.

Відповідно до положень ст.101 ГПК України законність та обґрунтованість рішення господарського суду Запорізької області перевіряється у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

23.09.2010р. між Товариством з додатковою відповідальністю «СК «НАСТА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЛТА» (Потерпілий) було укладено генеральний договір добровільного комплексного страхування ризиків пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту №401.0008545 , за яким ТзДВ «СК «НАСТА» застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Форд» (застрахований автомобіль), державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

15.03.2013р. , сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_2, який знаходився в володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під керуванням ОСОБА_6 (надалі - Винуватець) та «Форд», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у володінні ТОВ «ІЛТА» та під керуванням ОСОБА_7, (автомобіль потерпілого).

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ.

Відповідно до постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2013р. по справі № 353/368/13-п винним у настанні ДТП був ОСОБА_6

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку, страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

На виконання договору страхування ТДВ «СК «НАСТА» відшкодувало страхове відшкодування в розмірі 36 882,46 грн., що підтверджується актом №40 про проведення заліку взаємних однорідних вимог між ТДВ «СК «НАСТА» та ТОВ «Ілта» від 15.10.2013 року (а.с.63 -70), додатком № 2 до цього акту (а.с.71).

Згідно Звіту № 2013-03-15/004 вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, складає 47 301 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6, на момент ДТП, була застрахована у ТДВ за полісом АВ/7643271.

25.03.2014р. між ТДВ «СК «НАСТА» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір № 2503 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і строки встановлені Договором.

Відповідно до Договору № 2503 від 25.03.2014р. права вимоги права грошової вимоги первісного кредитора до боржників, які виникли в наслідок заподіяння збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали Договір страхування із Первісним кредитором (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяння збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань). У спорі, що розглядається, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальнику по договору страхування №401.0008545 (пункт 366 Додатку № 1 до договору № 2503 від 25.03.2014р.).

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, позивач є правонаступником ТДВ «СК «НАСТА» у правовідносинах по стягненню страхового відшкодування.

Виходячи з матеріалів справи, відповідач зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 36 882, 46 грн. (з урахуванням франшизи 6000 грн. 00 коп.).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 кодексу до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарським судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія, відповідальність якого застрахована відповідачем.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 8 Закону Україна «Про страхування» передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від 07.03.1996р. № 85/96 «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 вказаного кодексу страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 8 Закону Україна «Про страхування» передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Господарським судом правомірно зазначено, що з приписів зазначених норм не вбачається, що позивач мав обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач отримує право вимагати від потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Відповідальною особою за завдані збитки в даному випадку є відповідач, оскільки, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми бере на себе відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Крім того ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні норми містить ст. 228 Господарського кодексу України, якими унормовано, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до вимог вищевказаного закону Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» повинна відшкодувати 36 882, 46 грн. страхового відшкодування.

Оскільки, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія сплатило ТОВ ІЛТА відшкодування по договору добровільного страхування, то згідно ст.ст. 514, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія у розмірі фактичних витрат, як до страховика, перейшло право вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу.

Заперечення відповідача стосовно того, що Позивач фактично не здійснив виплату страхового відшкодування, а Страховик зарахував страхове відшкодування в рахунок сплати недоотриманих страхових платежів в розмірі 36 882,46 грн., суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до п. 15.3 генерального договору добровільного комплексного страхування ризиків пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту №401.0008545 від 23.09.2010р. якщо страхувальнику була надана можливість внесення страхового платежу частинами, то у разі несплати чергової частини платежу на момент настання страхового випадку, із суми належного страхового відшкодування (страхової виплати) Страховик утримує несплачену частину страхового платежу.

Отже, позивачу, який врахував виплату страхового відшкодування в розмірі 36 882,46 грн. в зарахування зустрічних однорідних вимог згідно умов договору страхування, належить право на відшкодування спірної суми у загальному розмірі відшкодування шкоди з винного в ДТП, оскільки ним фактично понесені витрати щодо такого відшкодування.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

За таких обставин у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Враховуючи вищевказане, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 34 99, 101-103, ст. 105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 року у справ № 908/2832/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в 20-ти денний строк.

Головуючий суддя О.Л. Агапов

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3