ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Справа № 909/283/16
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого судді Ходаківської І.П.,
суддівДанилової М.В.,
Швеця В.О.,
розглянувши
касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради
на постанову від 08.12.2016 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№909/283/16 господарського суду Івано-Франківської області
за позовомЗаступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: 1. Міністерства оборони України, 2. Івано-Франківської квартирно-ескплуатаційної частини району м. Івано-Франківськ, 3. Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод"
до 1. Івано-Франківської міської ради, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз"

провизнання незаконними та скасування: - п. 14 рішення ХХХЇЇЇ сесії четвертого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.02.2006 "Про вилучення та надання земельних ділянок"; - рішення XLI сесії п'ятого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від від 14.04.2009 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради", в частині продажу земельної ділянки площею 0,0111 га по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську (кадастровий номер :14:001:0105) товариству з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (код ЕДРПОУ 20538262), а зокрема п. 1 Додатку до рішення XLI сесії п'ятого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 14.04.2009 - "Перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради, що продаються та їх пропонована вартість (без урахування ПДВ)"; 2. визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №820, відповідно до якого Івано-Франківська міська рада передала у власність, а товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (код ЕДРПОУ 20538262) прийняло земельну ділянку загальною площею 0,0111га по вул.Нова, 2а у м. Івано-Франківську, кадастровий №:14:001:0105; 3. визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №810508 від 23.07.2009, яким посвідчено право власності ТОВ "Авторемгаз" (код ЕДРПОУ 20538262) на земельну ділянку площею 0,0111га, по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську, кадастровий №:14:001:0105

За участю представників сторін:

Заст. військ прокурора - Гуділін В.В. - посв., пр. - Літвінов Р.О.- посв.

Від позивача - 1 - Рудник Ю.М. - дов. від 26.12.16,

Від позивача - 2 - Шаріпова Я.С. - дов. від 30.12.16,

Від позивача - 3 - Вознюк Н.В. - дов. б/н

Від відповідача - 1 - Буджак В.М. - дов. віід 30.12.16,

Від відповідача - 2 - не з'явились,

Від ГПУ - Грищенко М.А. - посв.

Слухання справи відбулось у режимі відеоконференції.

У зв'язку з перебуванням судді Яценко О.В. у відпустці та перебуванням судді Поляк О.І. на лікарняному, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Данилова М.В., Швець В.О. (протоколи автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.05.2017 та 16.05.2017).

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, Державного підприємства "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" до Івано-Франківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" про визнання незаконними та скасування: п. 14 рішення XXXIII сесії четвертого демократичного скликання Івано- Франківської міської ради від 20.02.2006 "Про вилучення та надання земельних ділянок"; рішення XLI сесії п'ятого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 14.04.2009 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради", в частині продажу земельної ділянки площею 0,0111 га по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську (кадастровий №:14:001:0105) товариству з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (), а зокрема п. 1 Додатку до рішення XLI сесії п'ятого демократичного скликання Івано- Франківської міської ради від 14.04.2009 - "Перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради, що продаються та їх пропонована вартість (без урахування ПДВ)"; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич JI.M., зареєстрованого в реєстрі за № 820, відповідно до якого Івано-Франківська міська рада передала у власність, а товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" () прийняло земельну ділянку загальною площею 0,0111га по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську, кадастровий № :14:001:0105; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 810508 від 23.07.2009, яким посвідчено право власності ТзОВ "Авторемгаз" () на земельну ділянку площею 0,0111 га, по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську, кадастровий № :14:001:0105

Рішенням від 24.05.2016 господарського суду Івано-Франківської області (суддя Булка В.І.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що спірними правовідносинами не порушене ні право, ні охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду оскільки Міністерство оборони України не надало належних доказів в підтвердження того, що спірна земельна ділянка є його власністю. Лише той факт, що Міністерство оборони є органом управління щодо підприємств оборонного комплексу не дає підстав для висновку про порушення його права на землю. У позові відсутнє посилання на порушення будь-яких прав Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, а щодо ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", вилучення відбувалося за його згодою, за цим підприємством на підставі відповідної технічної документації зареєстровано земельну ділянку загальною площею 20,0400га. Тобто, зареєструвавши земельну ділянку без урахування частини, яка була відчужена, підприємство погодилось з правомірністю такого відчуження.

Постановою від 08.12.2016 колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі головуючого Матущака О.І., суддів Михалюк О.В., Хабіб М.І. рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2016 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсними п. 14 рішення XXXIII сесії четвертого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.02.2006 "Про вилучення та надання земельних ділянок" та рішення XLI сесії п'ятого демократичного скликання Івано- Франківської міської ради від 14.04.2009 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради" в частині продажу земельної ділянки площею 0,0111 га по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську ТзОВ "Авторемгаз", зокрема п. 1 додатку до такого рішення "Перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради, що продаються та їх пропонована вартість (без урахування ПДВ)"; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2009, укладений між Івано-Франківською міською радою та ТОВ "Авторемгаз", посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 820; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 810508 від 23.07.2009 на земельну ділянку площею 0,0111 га, по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську, виданий ТОВ "Авторемгаз". При прийнятті зазначеної постанови апеляційний господарський суд виходив з того, що під час вилучення спірної земельної ділянки оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування не дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 19 Земельного кодексу України, п. п. 15, 16, 19, 44, 45, 46, 48, 50 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 № 483, а також на те, що таке вилучення відбувалося місцевим органом влади за участю землекористувача без участі квартирно-експлуатаційної частини та згоди Міністерства оборони України, а тому оспорюваними рішеннями та договором безпосередньо порушено права та охоронюваний законом інтерес як Міністерства оборони України, так і Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району та ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", що у відповідності до ст. 1 ГПК України є достатньою підставою звернення прокурора до суду на їх судовий захист, а оспорювані рішення Івано-Франківської міської ради, визнанню недійсними.

Івано-Франківська міська рада у касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 120, 141, 142 ЗК України, ст.ст. 203, 215, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 1, 29 ГПК України, ст. 5 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.12.1998 № 487 державному підприємству 63 котельно-зварювальний завод передано в постійне користування земельну ділянку загальною площею 20,1826 га для розміщення і експлуатації будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення, видано державному підприємству 63 котельно-зварювальний завод державний акт на право постійного користування землею ІІ-ІФ № 001573 від 09.02.1999.

ТОВ "Авторемгаз" як правонаступник КП "Авторемгаз" є власником виробничо-складських приміщень на підставі свідоцтва на право власності від 18.01.1999, які придбало у 63 котельно-зварювального заводу у 1993 році. Даний факт підтверджується рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2005 у справі № 9/31, відповідно до якого визнано право власності КП "Авторемгаз" на бокс монтажний по вул. Хрипленській 11 в м.Івано-Франківську.

24.11.2004 63 котельно-зварювальний завод звернувся із заявою №х-1748 до міського голови м. Івано-Франківська про вилучення земельної ділянки площею 112,59 м.кв., на якій знаходиться монтажний бокс КП "Авторемгаз".

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.08.2005 КП "Авторемгаз" надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Відповідно до п.14 рішення Івано-Франківської міської ради від 20.02.2006 "Про вилучення та надання земельних ділянок" земельну ділянку площею 0,0111 га по вул. Новій, 2 вилучено у 63 котельно-зварювального заводу за його згодою; зобов'язано останнього внести зміни в державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; затверджено матеріали землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП "Авторемгаз" площею 0,0111га з передачею її в оренду терміном на три роки для обслуговування виробничих приміщень; зобов'язано КП "Авторемгаз" укласти договір оренди землі.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 14.04.2009 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності на території Івано-Франківської міської ради" вирішено продати КП "Авторемгаз" вказану вище земельну ділянку (кадастровий №:14:001:0105).

15.05.2009 між Івано-Франківською міською радою та ТОВ "Авторемгаз" укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,0111 га по вул. Новій, 2 у м. Івано-Франківську. Ціна продажу земельної ділянки за цим договором склала 15430, 00 грн. (п. 2.1 договору). Договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №820.

На виконання вказаного вище договору, 23.07.2009 ТОВ "Авторемгаз" видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 810508 площею 0,0111 га, по вул. Нова, 2а у м. Івано-Франківську.

Звертаючись з позовом у даній справі, Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону послався на те, що вказані вище рішення Івано-Франківської міської ради прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка не належала до комунальної власності, а є частиною земельної ділянки площею 20,1826га, що перебувала у постійному користуванні ДП МОУ "63 котельно-зварювальний завод" та відноситься до земель оборони, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 09.02.1999.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що статтями 141, 142 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони" (в редакції яка діяла на дату вилучення земельної ділянки) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків.

Пунктами 15, 16, 19, 44, 45, 46, 48, 50 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 р. № 483, встановлено, що надання в користування земельних ділянок для потреб Збройних Сил України здійснюється в порядку, передбаченому статтею 19 Земельного кодексу України. Відведення земельних ділянок для потреб Збройних Сил України проводиться на підставі рішень Рад, які в межах своєї компетенції надають в користування землі. Земельні ділянки для потреб Збройних Сил України надаються в постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. В рішенні про надання земель вказуються умови користування землею. Право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються відповідними радами. За відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. Своєчасне виявлення земель, що не використовуються, та надання відомостей про них покладається на заступників Міністра оборони України - командувачів видів Збройних Сил України, командуючих військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування, начальників управлінь центрального апарату Міністерства оборони України, а також командирів військових частин - землекористувачів. Перелік земель, які пропонуються до передачі місцевим органам влади, Головне управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України погоджує з заступниками Міністра оборони України - командувачами видів Збройних Сил України, начальниками управлінь центрального апарату Міністерства оборони України, командуючими військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування, на території яких знаходиться земельна ділянка, і подає на затвердження Міністру оборони України. Оформлення передачі земель місцевим органам влади здійснюють землекористувачі спільно з квартирно-експлуатаційною частиною, відділенням морської інженерної служби Військово-Морських Сил України, на обліку яких знаходяться земельні ділянки в порядку, встановленому Земельним Кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Матеріалами справи , що відповідно до Статуту ДП Міноборони України "63 котельно-зварювальний завод", затвердженого наказом Міноборони України від 12.05.2000 № 137, зазначене підприємство засноване на державній власності Міністерством оборони України та є правонаступником Державного підприємства "63 котельно-зварювальний завод".

За інформацією, наданою відділом Держгеокадастру у м. Івано-Франківську, до 20.02.2006 спірна земельна ділянка обліковувалась за державним підприємством "63 Котельно-зварювальний завод", в рядку 6.1 (Міністерство оборони), шифр графи № 37 (землі промисловості). Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, цільове призначення спірної земельної ділянки - землі оборони (для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, код 10.01).

В той же час, спірне рішення прийнято радою без участі квартирно-експлуатаційної частини та згоди Міністерства оборони України, а відтак, останнє та укладений на його підставі договір безпосередньо порушують права та охоронювані законом інтереси як Міністерства оборони України, так і Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району та ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", що у відповідності до ст. 1 ГПК України є достатньою підставою звернення прокурора до суду на їх судовий захист.

За таких обставин правомірним є висновок апеляційного господарського суду, що при прийнятті оспорюваного рішення під час вилучення спірної земельної ділянки органом місцевого самоврядування не було дотримано вказаних вище вимог чинного законодавства, а тому воно правомірно визнано недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З огляду на те, що спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2009 вчинений на підставі та на виконання рішень органу місцевого самоврядування, які є незаконними, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку, що він підлягає визнанню недійсним, як і похідна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, як виданий на підставі недійсного правочину.

Стосовно заяви Івано-Франківської міської ради про застосування строку позовної давності, судом апеляційної інстанції враховано положення ст. 256, 257 ЦК України, згідно з якими позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, як вірно враховано апеляційним господарським судом, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч.5 ст.267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі. Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

За приписами ч. 1, 4 ст. 29 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом) прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Таким чином, прокурор, як представник держави в особі відповідного органу може бути наділений лише правами, належними особі, яку він представляє.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що прокурор не наділений статусом самостійного позивача, а тому відлік строку позовної давності слід починати з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Судом встановлено, що Міністерство оборони України довідалося про прийняття Івано-Франківської міської ради оспорюваних рішень та укладення оспорюваного правочину після отримання від прокурора копії позовної заяви.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суд апеляційної інстанції, оцінивши наведені прокурором доводи, вмотивовано визнав причини пропуску строку позовної давності поважними.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника на те, що на спірній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомості, які належать на праві власності ТОВ "Авторемгаз", не спростовує висновків апеляційного господарського суду щодо порушення порядку її вилучення. До того ж, зазначене товариство як власник нерухомого майна не позбавлене права на отримання земельної ділянки, необхідної для його експлуатації, із дотриманням встановленого законом порядку.

Інші доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову від 08.12.2016 Львівського апеляційного господарського суду у справі №909/283/16 господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді М. Данилова

В.Швець