ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р.Справа № 916/92/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Лисенко В.А.
Суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.
Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

За участю повноважних представників сторін:
від прокуратури Риженко М.Ю., за посвідченням;
від позивача-1 Добров Ю.І., за довіреністю;
від відповідача-2 Петруненко В.В., за довіреністю;
Інші представники сторін у судове засідання не з`явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника військового прокурора Південного регіону України
на рішення Господарського суду Одеської області від 23 лютого 2017 року
по справі № 916/92/17
за позовом Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі:
1. Міністерства оборони України
2. Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району
до відповідачів:
1. Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області
2. Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь»
про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь», в якій просило суд:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2012 №1022/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Бородинської селищної, Виноградівської, Веселодолинської, Новотарутинської, Вознесенської, Другої, Калачівської, Лісненської, Миколаївської, Петрівської Другої та Рівненської сільських рад» в частині надання в короткострокову оренду МРП «Сокіл» земельної ділянки площею 50 га, розташованої на території Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області;
- визнати недійсним договір короткострокової оренди землі (землі запасу) від 29.12.2012р. № 268, укладений між Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області та Мисливсько-рибальським підприємством «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь»;
- зобов`язати Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» повернути Міністерству оборони України зі складанням акту прийому-передачі земельну ділянку загальною площею 50 га, передану Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області за договором короткострокової оренди землі (землі запасу) від 29.12.2012р. № 268.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 23 лютого 2017 року по справі № 916/92/17 (суддя Цісельський О.В.) позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2012р. №1022/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Бородинської селищної, Виноградівської, Веселодолинської, Новотарутинської, Вознесенської, Другої, Калачівської, Лісненської, Миколаївської, Петрівської Другої та Рівненської сільських рад» в частині надання в короткострокову оренду Мисливсько-рибальському підприємству «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» земельної ділянки площею 50 га, розташованої на території Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області; стягнуто з Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області на користь військової прокуратури Південного регіону України витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн.; в решті позову відмовлено.
Приймаючи рішення, в частині відмови у позові, суд першої інстанції дійшов висновку , що Договір короткострокової оренди землі № 268 від 29.12.2012р. є не укладеним, у зв`язку із чим не може бути визнаний недійсним, а тому до нього не застосовуються правила реституції. Внаслідок цього у задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди земельної ділянки та витребування землі відмовлено.
Задовольняючи позов, суд, дослідивши прийняте Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області розпорядження від 29.12.2012р. № 1022/А-2012 встановив, що зазначене розпорядження має ненормативний характер одноразового застосування, яке з врахуванням встановлення не укладеності договору короткострокової оренди землі № 268 є не реалізованим, а тому не вичерпало свою дію фактом його виконання. Оскільки воно суперечить діючому законодавству, то визнано судом незаконним та скасовано.
Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Одеської області по даній справі та прийняти нове, яким задовольнити позов у частині повернення земельної ділянки.
В обґрунтування апеляційної скарги, сторона звертає увагу на те, що рішення є необґрунтованим та таким, що прийнято із порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що у свою чергу призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.
Ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції, на думку апелянта, дійшов хибного висновку про те, що внаслідок відсутності державної реєстрації (та як наслідок нібито його не укладеності) договору короткострокової оренди землі від 29.12.2012р. № 268 не підлягає задоволенню позовна вимога прокурора про зобов`язання МРП «Сокіл» повернути Міністерству оборони України земельну ділянку загальною площею 50 га. передану Тарутинською РДА МРИ «Сокіл» за вказаним договором.
Разом з тим висновки суду першої інстанції щодо неможливості задоволення позовної вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку є необґрунтованими та незаконними з огляду на те, що позивачем ставилося питання про повернення земельної ділянки на підставі ст.ст. 152, 211, 212 Земельного кодексу України. Про необхідність застосування вищевказаних норм Земельного кодексу України зазначалось прокурором під час розгляду судом справи № 916/92/17, що з посилкою на п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не є зміною підстав позову.
Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.
В письмових поясненнях від 24.04.2017р. Міністерства оборони України просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині постановити нове про їх задоволення з мотивів, викладених у апеляційній скарзі.
У відзиві на апеляційну скаргу Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення місцевого суду без змін, а скаргу без задоволення.
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23 березня 2017 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
В зв`язку з відпусткою судді Ліпчанської Н.В. на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи від 24.04.2017р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою від 24.04.2017р.
В зв`язку з відрядженням судді Ярош А.І. на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи від 15.05.2017р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою від 15.05.2017р.
В судове засідання, яке призначене на 16 травня 2017 року, ні представник Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, ні представник Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області не з`явилися, не скористалися наданим їм ст. 22 ГПК України правом.
Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз`яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищезазначених представників позивача-2 та відповідача-1.
Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Колегією встановлено, що згідно з постановою Ради народних комісарів Української РСР від 18.12.1945р. № 2002/063 «Про відвід 20 000 гектарів землі на території Бородинського, Тарутинського і Саратського районів Ізмаїльської області для організації окружного артполігону ОДВО», що затверджена розпорядженням Раднаркому СРСР від 19.01.1946р. № 742рс, постановлено відвести на території Бородинського, Тарутинського та Саратського районів Ізмаїльської області під окружний артилерійський полігон Одеського військового округу 20 000 га землі.
10 червня 1946 року обласною комісією по передачі земель ОДВО, яка діяла на виконання постанови Ради народних комісарів Української РСР від 18.12.1945р. № 2002/063 та постанови Ізмаїльського обласного виконавчого комітету від 12.02.1946 № 53/9-ОП, складено акт передачі земельної ділянки, що відводиться під учбовий артилерійський полігон ОДВО на площі 23 600 га.
При цьому в акті від 10.06.1946р. зазначено, що при відводі земель в натурі, у зв`язку з рельєфом місцевості (з метою включення деяких висотних пунктів) виникла необхідність у збільшенні площі артполігону, у зв`язку з чим фактично відведено під полігон на 3 600 га більше, ніж було передбачено проектом, що було узгоджено районними організаціями.
Рішенням звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету № 7 від 10.06.1946р. «Про затвердження акту обласної комісії по передачі земель під артилерійський полігон Одеському військовому округу» було затверджено вказаний акт обласної комісії від 10.06.1946р. про передачу земельної ділянки площею 23 600 га під учбовий артилерійський полігон Одеського військового округу.
05 травня 2005 року Тарутинською РДА прийнято розпорядження № 101/А-2005 «Про вилучення із користування військової частини А-1366 земельної ділянки загальновійськового полігону на території Веселодолинської сільської ради», яким з урахуванням пункту 1 розпорядження Тарутинської райдержадміністрації Одеської області № 368/А-2005 від 14.12.2005р. «Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями», було припинено право користування земельною ділянкою площею 23 253, 17 га, наданої в користування військовій частині А-1366 для організації загальновійськового полігону і розташованої на території Веселодолинської сільської ради, а також переведено вказану земельну ділянку в землі запасу Веселодолинської сільської ради.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012р. у справі №2-а-3436/08/1570, яка набрала законної сили, визнано протиправними та скасовано вищенаведені розпорядження Тарутинської РДА №101/А-2005 від 05.05.2005р. «Про використання земель Тарутинського загальновійськового полігону» та п. 1 розпорядження Тарутинської райдержадміністрації Одеської області №368/А-2005 від 14.12.2005р. «Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями».
29 грудня 2012 року Тарутинською РДА прийнято розпорядження № 1022/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Бородинської селищної, Виноградівської, Веселодолинської, Новотарутинської, Вознесенської, Другої, Калачівської, Лісненської, Миколаївської, Петрівської Другої та Рівненської сільських рад».
Оцінюючи правомірність зазначеного нормативного акту, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про його недійсність внаслідок прийняття даного документу за межами повноважень Тарутинської РДА, оскільки стосується розпорядження земельної ділянки площею 50 га, що належить за цільовим призначенням до земель оборони.
Встановлено, що відповідна згода на вилучення із земель Тарутинського полігону земельних ділянок та їх передачі у власність чи користування Тарутинській РДА Кабінетом Міністрів України та Міністерством оборони України не надавались.
Згідно із частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку.
Таку ж правову позицію висловлено Верховним судом України в постанові від 10.06.2015р. при розгляді справи N 6-162цс15.
Про можливість визнання рішень органу державної влади зазначено також в постанові ВСУ від 01.07.2015 р. № 6-319цс15.
Таким чином позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсним розпорядження підлягають задоволенню.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість визнання недійсним розпорядження лише внаслідок його незастосування, встановив що зазначене розпорядження має ненормативний характер одноразового застосування, яке є не реалізованим, а тому не вичерпало свою дію фактом його виконання.
Встановлено, що 29.12.2012р., на підставі розпорядження Тарутинської РДА №1033/А-2012 від 29.12.2012р. та рішення Тарутинської районної ради № 131-VI від 20.07.2011р. «Про затвердження порядку оформлення короткострокової оренди земельних ділянок, що належать до державної власності» між Тарутинською РДА та Мисливсько-рибальським підприємством «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» укладено договір короткострокової оренди землі № 268.
Відповідно до умов договору Тарутинська РДА для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та випасу худоби передала в короткострокову оренду Мисливсько-рибальському підприємству «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» земельну ділянку загальною площею 50 га. Зі змісту п.8 Договору вбачається, що Договір укладено терміном на 1 (один) рік до проведення аукціону відповідно до вимоги Земельного кодексу України, та виготовлення проекту землеустрою та технічної документації на земельні ділянки.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правової оцінки зазначеного договору як неукладеного, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини між сторонами, є Закон України «Про оренду землі» та Земельний кодекс України.
Умови договору оренди землі та порядок укладання договору оренди, визначені статтями 15 16 Закону України про оренду землі.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 05.03.2009р. № 1066-ІУ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.
Таким чином, закон передбачає не реєстрацію договору оренди, а реєстрацію права.
Судова колегія вважає некоректним посилання суду попередньої інстанції на пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.
У випадку, зазначеному Верховним судом говориться про правочин, якій підлягає державної реєстрації. У нашому випадку на підставі спеціального закону - ст. 125 ЗК України - мова йде про реєстрацію права.
Відсутність реєстрації права свідчить не про неукладеність договору оренди, а про не чинність такого договору, оскільки учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з цим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладання договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Оскільки оскаржуваний договір оренди земельної ділянки не містить правової реєстрації права оренди, права та обов`язки за таким договором не відбулись, зазначений договір не набув чинності.
Виходячи з цього, судова колегія вважає недоцільним визнавати недійсним договір, якій ще не почав діяти, а тому рішення у цієї частині залишається без змін з мотивуванням, зазначеним у цієї постанові.
Щодо відмови у позовних вимогах про повернення земельної ділянки, то колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з такого.
Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо повернення спірної земельної ділянки, прокурор виходив з того, що договір є недійсним, а тому відповідач безпідставно користується земельною ділянкою.
Відповідно до п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відтак зміна предмета позову означає зміну вимог, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Таким чином, не змінюючи фактичних обставин справи (належність земель, які використовує МІМІ «Сокіл» на підставі договору короткострокової оренди землі від 29.12.2012р. № 268 до земель оборони, щомісячну сплату МРП «Сокіл» орендних платежів за вказаним договором тощо) матеріально-правовою підставою для зобов`язання МРП «Сокіл» повернути земельну ділянку загальною площею 50 га Міністерству оборони України є вимоги ст. ст. 152, 211, 212 Земельного кодексу України.
Про необхідність застосування вищевказаних норм Земельного кодексу України зазначалось прокурором під час розгляду судом справи № 916/92/17.
Так, відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за таке порушення як самовільне зайняття земельних ділянок.
Згідно із ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
У свою чергу, МРП «Сокіл» за відсутності державної реєстрації речового права користування земельною ділянкою, самовільно використовує земельну ділянку загальною площею 50 га, розташовану на території Веселодолинської сільської ради, всупереч вищевказаним вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони».
За змістом спеціальних по відношенню до Цивільного кодексу України норм Земельного кодексу України (ст.ст. 211, 212 ЗК України) при порушенні права землекористувача внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки іншою особою адекватним способом захисту такого порушеного права є подання ним позову про зобов`язання повернути земельну ділянку.
Предметом позову у цьому випадку є повернення земельної ділянки, а підставою позову - незаконність та безпідставність користування землею. При цьому кваліфікація таких обставин іншою нормою не свідчить про зміну підстав позову.
За таких обставин позовні вимоги зобов`язати Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» повернути Міністерству оборони України зі складанням акту прийому-передачі земельну ділянку загальною площею 50 га, передану Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області за договором короткострокової оренди землі (землі запасу) від 29.12.2012р. № 268 підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цієї частині підлягає скасуванню згідно з п. 4 ч.1 ст. 104 ГПК України.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідачів в порядку ст. 49 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 2, 104. п. 4 ч. 1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника військового прокурора Південного регіону України - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 23 лютого 2017 року по справі № 916/92/17 частково скасувати в частині відмови у позові про повернення земельної ділянки з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цієї частині. В решті рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:
«Позов прокурора задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2012р. № 1022/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Бородинської селищної, Виноградівської, Веселодолинської, Новотарутинської, Вознесенської, Другої, Калачівської, Лісненської, Миколаївської, Петрівської Другої та Рівненської сільських рад» в частині надання в короткострокову оренду МРП «Сокіл» земельної ділянки площею 50 га, розташованої на території Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області.
Зобов`язати Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» повернути Міністерству оборони України зі складанням акту прийому-передачі земельну ділянку загальною площею 50 га, передану Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області за договором короткострокової оренди землі (землі запасу) від 29.12.2012р. № 268.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» (65012, Одеська обл. м. Одеса, вул. Маріїнська, буд. 1-А, ідентифікаційний код 20963976) та Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (68500, Одеська обл., смт Тарутине, вул. Котовського 1, ідентифікаційний код 04056894) в рівних долях на користь Військової прокуратурі Південного регіону України (вул. Пироговська, 11 м. Одеса, 6502) судовий збір за подачу апеляційної скарги 4 547, 80 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок сім гривень 80 коп.)
Господарському суду Одеської області доручити видати накази із зазначенням усіх необхідних реквізитів сторін.».
Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 18.05.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Н.В. Ліпчанська