ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Справа № 5004/714/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПолякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
суддіКатеринчук Л.Й.,
судді Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргупублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ (голова комітету кредиторів)
на ухвалугосподарського суду Волинської області від 23.01.2017 року про відмову у виправлені описки
та постановуРівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року
У справі№ 5004/714/11 господарського суду Волинської області
про банкрутствоприватного підприємства "Ірта", м. Луцьк
ліквідаторДуплика П.Г., м. Рівне
у судовому засіданні взяли участь представники :

від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ (голова комітету кредиторів) Міхай-Седова Ю.С., довіреність № 427/16 від 11.07.2016 року
ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Волинської області перебуває справа №5004/714/11 про банкрутство Приватного підприємства "Ірта" (далі - ПП "Ірта", боржник), порушена ухвалою суду від 11.04.2011 року за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 року (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.10.2011 року за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, в тому числі з вимогами публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", кредитор) в розмірі 20 135 483, 23 грн., з яких 125 грн. судових витрат у першу чергу та 20 135 358, 23 грн. основного боргу (тіло кредиту та відсотки) у четверту чергу.

Постановою господарського суду Волинської області від 17.03.2015 року ПП "Ірта" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дуплику П.Г.

18.05.2015 року кредитор ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до господарського суду Волинської області з заявою про визнання поточних грошових вимог до боржника на суму 29 429 983, 27 грн., що становлять відсотки за користування кредитними коштами за період з 11.04.2011 року по 17.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року визнано поточні кредиторські вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ПП "Ірта" на суму 9 294 625, 04 грн. та конкурсні кредиторські вимоги на суму 20 135 358, 23 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги задоволення.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги ПП "Ірта" ухвалу від 25.08.2015 року скасовано, заяву ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання поточних грошових вимог до боржника відхилено.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2016 року за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року скасовано, справу №5004/714/11 в частині розгляду поточних грошових вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" передано на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду в іншому складі суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016 року скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 року та припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Ірта" на ухвалу господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі №5004/714/11.

21.12.2016 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано до господарського суду Волинської області клопотання від 16.12.2016 року №140-5/6-4915 про виправлення описки (помилки) в ухвалі господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі №5004/714/11.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року у справі №5004/714/11 (суддя Гарбар І.О.) у задоволенні клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 16.12.2016 року №140-5/6-4915 про виправлення описки (помилки) в ухвалі від 25.08.2015 року відмовлено.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року скасувати та винести нову, якою виправити описку (помилку), допущену в ухвалі від 25.08.2015 року у справі №5004/714/11 та визнати поточні грошові вимоги банку в розмірі 29 429 983, 27 грн., мотивуючи тим, що місцевим господарським судом не враховано розміру поточних вимог кредитора, обґрунтованість яких викладено в заяві банку про виправлення описки.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І,, суддя Саврій В.А.) ухвалу господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року у справі №5004/714/11 залишено без змін, апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі №5004/714/11, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі №5004/714/11 скасувати, прийняти нове рішення, яким виправити описку (помилку), допущену в резолютивній частині ухвали господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року у справі №5004/714/11 та правильно зазначити розмір поточних кредиторських вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль", визначений у мотивувальній частині ухвали від 25.08.2015 року, а саме: в пункті 1 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі №5004/714/11 вказати:

"Визнати поточну кредиторську вимогу АТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ до Приватного підприємства "Ірта", м. Луцьк, в сумі 29 429 983, 27 грн., яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів до 4 черги задоволення, 1 218, 00 грн. витрати на оплату судового збору до 1 черги задоволення".

В обґрунтування доводів касаційної скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що полягало у неповноті з'ясування обставин справи на предмет наявності підстав для виправлення описки, допущеної в резолютивній частині ухвали місцевого господарського суду від 25.08.2015 року щодо розміру визнаних судом кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ПП "Ірта" на суму 9 294 625, 04 грн., тоді як у мотивувальній частині цієї ухвали судом зазначено про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів ПП "Ірта" вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 29 429 983, 27 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5004/714/11 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., суддя Катеринчук Л.Й., суддя Погребняк В.Я. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.04.2017 року в матеріалах справи).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.04.2017 року касаційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, як голови комітету кредиторів, на ухвалу від 23.01.2017 року господарського суду Волинської області про відмову у виправлені описки та постанову від 23.02.2017 року Рівненського апеляційного господарського суду у справі №5004/714/11 прийнято до провадження та призначено її розгляд у засіданні колегії суддів на 17.05.2017 року о 10 год. 30 хв.

При вирішення питання про можливість прийняття до провадження і розгляду касаційної скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу від 23.01.2017 року господарського суду Волинської області про відмову у виправлені описки та постанову від 23.02.2017 року Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 5004/714/11, колегія суддів Вищого господарського суду України виходила з наступного.

Положеннями статей 106, 11113 ГПК України не передбачено прямої вказівки на можливість оскарження ухвали про відмову у внесенні виправлень у рішення, ухвалу, водночас не встановлено і заборони на апеляційне та касаційне оскарження відповідної ухвали місцевого господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Положеннями частини 2 статті 89 ГПК України передбачено, що суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення, про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

Статтею 106 ГПК України визначено можливість оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду ухвал місцевого господарського суду про внесення виправлень у рішення, ухвалу.

Пунктом 2.3. Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2014 року у справі №1-5/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення пункту 10 частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, визначено можливість апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень у рішення в такому самому порядку, як і ухвал щодо внесення виправлень у рішення, узгоджується зі справедливістю як складовою принципу верховенства права та визначеними в частині 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема рівністю усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2014 року у справі №1-5/2014 дано загальне тлумачення застосування положенням пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України в редакції, станом на момент прийняття зазначеного рішення.

Статтею 8 Конституції України передбачено визнання і дію принципу верховенства права, найвищу юридичну силу норм Конституції, прийняття та відповідність законів України нормам Конституції, пряму дію норм Конституції та гарантування права громадянину безпосередньо на підставі Конституції звернутися до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 року розтлумачено статтю 8 Конституції України про визнання і дію принципу верховенства права як панування права в суспільстві, яке вимагає від держави втілення його у законотворчій та правозастосовчій діяльності.

Згідно статті 129 Конституції України в редакції, яка діє в даний час, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відтак, положення Конституції України, як Закону найвищої юридичної сили, норми якого мають пряму дію, зобов'язують суди дотримуватися у своїй правозастосовчій діяльності принципів верховенства права та не допускати дискримінації прав учасників провадження у справі про банкрутство в порівнянні з аналогічними (подібними) правовідносинами у позовному провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що норми ч.3 ст.8 Закону України про банкрутство, як спеціальні норми щодо неможливості оскарження в касаційному порядку ухвал місцевого господарського суду та прийнятими за результатами їх перегляду постанов суду апеляційної інстанції не поширюють свою дію на ухвалу господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року про відмову у виправленні помилки в ухвалі господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року, тим більше що остання ухвала прийнята за результатами розгляду грошових вимог кредитора, які підлягають перегляду в касаційному порядку.

Розглядаючи касаційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" по суті, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21.12.2016 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано до місцевого господарського суду клопотання від 16.12.2016 року №140-5/6-4915 про виправлення описки (помилки) в ухвалі господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі №5004/714/11.

На думку заявника, в резолютивній частині ухвали господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року допущено описку та невірно зазначено розмір визнаних поточних кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 9 294 625, 04 грн. як вимог четвертої черги.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що зазначена сума вимог визнана та включена до реєстру вимог кредиторів ПП "Ірта" як результат розгляду заявлених ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вимог у ліквідаційній процедурі, внаслідок чого суд першої інстанції із загальної суми 29 429 983, 27 грн. виключив конкурсні вимоги цього кредитора на суму 20 135 358, 23 грн. та на суму 125 грн. судових витрат, залишивши 9 294 625, 04 грн. поточних вимог.

Отже, наведений розрахунок суду першої інстанції підтверджує, що місцевим господарським судом не було допущено описки, а здійснено власний висновок щодо поточних вимог, виходячи із зазначеного арифметичного розрахунку.

З огляду на таке, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний суд, відмовив у виправленні описки, встановивши, що така заява ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" спрямована на зміну суті ухвали господарського суду Волинської області від 25.08.2015 року у справі № 5004/714/11, що може свідчити про перегляд вказаної ухвали по суті у позапроцесуальний спосіб.

Відповідно до статті 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог статей 8, 129 Конституції України, статей 43, 89, 106 ГПК України ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статей 8, 129 Конституції України, статтями 43, 89, 106, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ (голова комітету кредиторів) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 23.01.2017 року про відмову у виправлені описки та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року у справі 5004/714/11 залишити без змін.

Головуючий суддя: Поляков Б.М.

Суддя: Катеринчук Л.Й.

Суддя: Погребняк В.Я.