ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 910/13023/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Плюшка І.А., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національного банку України
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 19.12.2016
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.02.2017
у справі№ 910/13023/16 господарського суду міста Києва
за позовомНаціонального банку України
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідач-1); 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2)
провизнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,
за участю представників:
від позивачаБакун С.С.
від відповідача-1Корчадим В.М., Косик С.І.
від відповідача-2Герасименко Т.В.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Національний банк України (далі - НБУ) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Уповноважена особа) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправними дії Уповноваженої особи в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.; зобов'язання Уповноваженої особи додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. і подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду; зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/13023/16 (суддя Головіна К.І.) у задоволенні позову НБУ відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 (колегія суддів у складі: Гончаров С.А. - головуючий, Куксов В.В., Скрипка І.М.) рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/13023/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2016 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 910/13023/16, НБУ звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказані судові акти, справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.04.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу НБУ до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 23.05.2017 о 10 год. 40 хв.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 22.05.2017 № 08.03-04/1865 у зв'язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. на лікарняному призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 910/13023/16.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2017 для розгляду касаційної скарги НБУ у справі № 910/13023/16 визначено колегію суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий (доповідач), Плюшко І.А., Шевчук С.Р.

У відзивах на касаційну скаргу НБУ, які надійшли до Вищого господарського суду України 23.05.2017, відповідачі проти касаційної скарги заперечують і просять суд залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, з метою надання стабілізаційних кредитів у відповідності до Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління НБУ від 26.09.2006 № 378 та інших постанов НБУ, між НБУ (Кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" (Позичальник) були укладені кредитні договори: № 48 від 21.10.2008, № 63/1 від 04.11.2008, № 63/3 від 18.11.2008, № 03/2 від 11.02.2009, № 03/4 від 16.02.2009, № 03/6 від 05.03.2009, № 03/10 від 26.03.2009, № 03/18 від 18.05.2009, № 03/28-1 від 10.07.2009, № 03/28-2 від 18.02.2010, № 03/33 від 12.11.2009, № 03/35 від 02.09.2010, № 03/28-2 від 18.02.2010, № 03/36 від 11.03.2014, № 44/1 від 16.02.2015, № 44/2 від 24.02.2015, № 44/3 від 03.03.2015, № 44/4 від 13.03.2015, № 44/5 від 20.03.2015, № 44/6 від 27.03.2015, № 44/7 від 03.04.2015, № 44/8 від 14.04.2015, № 44/9 від 21.04.2015, № 44/10 від 28.04.2015, № 47/1 від 2015, № 47/2 від 25.06.2015, № 24 від 24.03.2014 (далі - Кредитні договори).

За умовами Кредитних договорів Кредитор надав Позичальнику у користування кредитні кошти, які останній мав повернути з відсотками у порядку та на умовах, визначених цими кредитними договорами. Кредитору надано право нараховувати пеню на суму заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, у разі неможливості списання такої заборгованості з Позичальника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Правління НБУ від 17.09.2015 № 612 Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних банків та 17.09.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 171 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у банку на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015.

Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначено Уповноважену особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Частинами 1-4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що інформація про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" була розміщена на офіційному сайті Фонду 23.12.2015 та була оприлюднена у газеті "Голос України" № 242 (6242) від 23.12.2015.

НБУ скористався своїм правом та звернувся до Уповноваженої особи із заявою № 18-0005/1983 від 12.01.2016 про включення його до реєстру кредиторів на суму 7 065 052 685, 74 грн., яка складається з основної заборгованості за Кредитними договорами у сумі 6 348 648 931,98 грн., процентами за користування кредитами у сумі 713 767 985,10 грн. та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1 875 768,66 грн.

10.06.2016 НБУ електронним повідомленням № 12-0004/49428 звернувся до Уповноваженої особи з проханням надати інформацію про результати акцептування кредиторських вимог НБУ на вказану суму.

Відповідно до довідки № 3-131100/7622 від 14.06.2016, Уповноважена особа акцептувала кредиторські вимоги НБУ на загальну суму 7 063 176 917,08 грн., яка складалась із суми наданих кредитів та відсотків за їх користування. Ці вимоги позивача були включені до 5 черги вимог кредиторів.

Внаслідок не акцептування та не включення до реєстру Уповноваженою особою кредиторських вимог по пені, нарахованих згідно умов Кредитних договорів за прострочення сплати відсотків у розмірі 1 875 768,66 грн., НБУ звернувся з даним позовом.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову виходили з того, що враховуючи приписи п. 3 постанови Правління НБУ від 09.06.2015 № 363 та наявності клопотань від 09.06.2015, від 10.06.2015, від 12.06.2015, від 19.06.2015 Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" щодо перенесення термінів погашення заборгованості за Кредитними договорами і розгляд НБУ таких клопотань лише 30.07.2016, у позивача було відсутнє право на нарахування штрафних санкцій (пені) Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та кредит" за період з 09.06.2015 по 01.09.2015, а нараховані до 09.06.2015 штрафні санкції, зокрема, пеня за несвоєчасну сплату відсотків, підлягали списанню.

Також суди дійшли висновку про те, що враховуючи п.п. 4.21, 4.22 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 та те, що заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків за Кредитними договорами у розмірі 1 875 768,66 грн. не обліковувалась на балансі Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", відхилення Уповноваженою особою кредиторських вимог НБУ у зазначеній частині були правомірними.

Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов'язання Уповноваженої особи додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первісної вимоги.

Проте висновки судів попередніх інстанцій є передчасними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-3 постанови Правління НБУ від 09.06.2015 № 363 (в редакції, чинній станом з 11.06.2015) (далі - Постанова № 363) у разі звернення банку щодо неможливості належного виконання ним зобов'язань перед Національним банком України за операціями рефінансування та операціями репо в строки, визначені кредитними договорами та договорами репо, укладеними відповідно до умов Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2009 року N 259, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 травня 2009 року за N 410/16426 (зі змінами), а також за кредитними договорами, укладеними за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, здійснювати продовження строку та зміну інших умов користування отриманими кредитами на умовах та в порядку, визначених Положенням про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 13 липня 2010 року N 327, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 липня 2010 року за N 540/17835 (зі змінами) (далі - Положення N 327), та цією постановою, шляхом унесення відповідних змін до таких кредитних договорів, договорів застави/іпотеки та договорів репо.

Клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами має бути подано банком до настання строку виконання зобов'язань за договором. Банк, який звертається з клопотанням про зміну умов кредитних договорів, укладених за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, протягом 10 робочих днів із дати подання такого клопотання подає оновлену програму фінансового оздоровлення на строк до 10 червня 2020 року (включно), документи щодо забезпечення, визначені в підпунктах "д" - "ж" пункту 3.1 глави 3 Положення N 327, а також графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, підписаний головою правління банку. Банк, віднесений до категорії проблемних, подає графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків та графік повернення процентів, нарахованих за користування такими кредитами, підписані головою правління банку.

Штрафні санкції за невиконання умов договору під час розгляду Національним банком України клопотання та документів про зміну умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" листами від 09.06.2015 № 11-043100/11576, від 10.06.2015 № 3-084000/1651, від 12.06.2015 № 3-043000/11785, від 19.06.2015 № 3-084200/12288 зверталося до позивача з клопотаннями щодо перенесення термінів погашення заборгованості та сплати процентів за кредитними договорами, укладеними з НБУ. Вказані листи НБУ розглянуло лише 30.07.2016.

Також судами встановлено, що спірна сума пені за прострочення сплати відсотків у розмірі 1 875 768,66 грн. нараховувалась НБУ за кредитними договорами № 48 від 21.10.2008, № 03/4 від 16.02.2009, № 03/28-1 від 10.07.2009, № 03/33 від 12.11.2009, № 03/35 від 02.09.2010, № 03/36 від 11.03.2014, № 63/3 від 18.11.2008, № 24 від 24.03.2014, № 44/1 від 16.02.2015, № 44/2 від 24.02.2015, № 44/3 від 03.03.2015, № 44/5 від 20.03.2015, № 44/7 від 03.04.2015, № 44/8 від 14.04.2015, № 47/2 від 25.06.2015, № 03/28-2 від 18.02.2010 за період з 01.07.2015 по 14.07.2015, а за кредитними договорами № 63/1 від 04.11.2008, № 63/3 від 18.11.2008, № 24 від 24.03.2014 - за період з 28.01.2015 по 01.09.2015.

Роблячи висновки про те, що пеня за несвоєчасно сплачені відсотки у період розгляду НБУ листів Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" щодо перенесення строків сплати заборгованості за кредитними договорами не підлягала нарахуванню за період з 09.06.2015 по 01.09.2015, а нарахована пеня до 09.06.2015 підлягала списанню згідно з п. 3 Постанови № 363 не врахували наступного.

Так, п. 3 Постанови № 363 передбачено, що штрафні санкції за невиконання умов договору під час розгляду Національним банком України клопотання та документів про зміну умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

З аналізу вказаної норми слідує те, що за період коли НБУ розглядає клопотання та документи про зміну умов кредитного договору та/або договору репо, штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а якщо штрафні санкції саме за вказаний період нараховані, то вони підлягають списанню.

Тобто, зазначеною нормою не передбачено списання штрафних санкцій, нарахованих за період до направлення банком клопотання та документів про зміну умов кредитного договору та/або договору репо, і нарахованих за період до початку розгляду НБУ таких клопотань та документів.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про те, що нарахована НБУ пеня за несвоєчасно сплачені відсотки до 09.06.2015 підлягала списанню є такими, що суперечать положенням п. 3 Постанови № 363.

Також, ні місцевий, ні апеляційний господарські суди не звернули уваги, що Постанова № 363 набрала чинності з 11.06.2015, а тому висновки щодо періодів нарахування пені (з 09.06.2015 по 01.09.2015; до 09.06.2015) є такими, що суперечать Постанові № 363.

Крім того, без належного дослідження судами попередніх інстанцій залишилось питання правомірності нарахування НБУ пені за несвоєчасно сплачені відсотки за кредитним договором № 47/2 від 25.06.2015 за період з 01.07.2015 по 14.07.2015, з огляду на те, що листи щодо перенесення строків сплати заборгованості за кредитними договорами Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" направляло 09.06.2015, 10.06.2015, 12.06.2015, 19.06.2015, а вказаний договір було укладено лише 25.06.2015.

Тобто, суди належно не дослідили, чи охоплювалась вищезазначеними листами вимога Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" щодо перенесення строків сплати заборгованості саме за кредитним договором № 47/2 від 25.06.2015, враховуючи приписи п. 2 Постанови № 363, якою передбачено, що клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами має бути подано банком до настання строку виконання зобов'язань за договором.

Крім того, відповідно до п. 4.21 розділу V Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) (далі - Положення № 2) уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Проте, суди попередніх інстанцій, у порушення приписів ст. ст. 34, 36, 43 ГПК України, п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення", дійшли висновку про те, що заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків за Кредитними договорами у розмірі 1 875 768,66 грн. не обліковувалась на балансі Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", а тому Уповноваженою особою правомірно відхилені кредиторські вимоги НБУ у вказаній сумі, оскільки ні місцевим, ні апеляційним господарськими судами не досліджувався баланс Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", з огляду на його відсутність у матеріалах справи.

Таким чином, судами попередніх інстанцій не досліджено повно та всебічно спірні правовідносини, не надано належної правової оцінки усім обставинам справи у їх сукупності, що призвело до неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у справі.

Враховуючи встановлені ст. 1117 ГПК України межі перегляду справи в касаційній інстанції, які не дають права касаційній інстанції встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну правову оцінку зібраним у справі доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/13023/16 скасувати.

Справу № 910/13023/16 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.А. Плюшко

С.Р. Шевчук