ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа № 911/1262/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Київенерго, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 84330,13 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 91/2016/07/27-2 від 27.07.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 03.02.2017 р.).

обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Київенерго (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія (далі відповідач) про стягнення 84330,13 грн., з яких 68480,00 грн. заборгованості, 11162,24 грн. пені, 3726,54 грн. інфляційних втрат та 961,35 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов угоди № 159-16-е від 15.04.2016 р. про реструктуризацію заборгованості за двократну вартість між фактично спожитою електричною енергією та договірною величиною за договором № 74002 від 31.03.2016 р. на постачання електричної енергії, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 68480,00 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем з посиланням на п. 6 угоди нараховано 11162,24 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3726,54 грн. інфляційних втрат та 961,35 грн. 3 % річних.

23.05.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що він сплатив суму заборгованості по угоді № 169-16-е про реструктуризацію заборгованості за двократну вартість за договором № 74002 від 31.03.2016 р. відповідно до платіжного доручення № 1986 від 18.05.2017 р. у сумі 68480,00 грн., оригінал якого додано відповідачем до відзиву.

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2017 р. позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.05.2017 р. проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 р. між публічним акціонерним товариством Київенерго (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія (споживач) було укладено договір № 74002 про постачання електричної енергії, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за обєктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невідємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невідємною частиною.

15.04.2016 р. між публічним акціонерним товариством Київенерго (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія (боржник) підписано угоду № 159-16-е про реструктуризацію заборгованості за двократну вартість між фактично спожитою електричною енергією та договірною величиною за договором № 74002 на постачання електричної енергії (далі - угода) .

Відповідно до п. 1 угоди боржник визнає та підтверджує заборгованість перед кредитором за договором постачання електричної енергії від 31.03.2016 р. № 74002 (особовий рахунок 74002020) сумою 123272,02 грн. за двократну вартість між фактичною спожитою енергією за договірною величиною у т.ч. ПДВ 20545,34 грн. станом на 01.04.2016 р.

Згідно з п. 2 боржник зобовязується сплатити зазначену у п. 1 цієї угоди суму протягом квітня грудня 2016 р.

Відповідно до п. 10 угоди ця угода є невідємною частиною договору на постачання електричної енергії № 74002 від 31.03.2016 р.

Пунктом 11 угоди передбачено, що ця угода набирає чинності з дати отримання кредитором підписаного боржником примірника даної угоди.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 угоди відповідач мав сплатити 13704,02 грн. до 27.04.2016 р., 13696,00 грн. до 27.05.2016 р., 13696,00 грн. до 27.06.2016 р., 13696,00 грн. до 27.07.2016 р., 13696,00 грн. до 27.08.2016 р., 13696,00 грн. до 27.09.2016 р., 13696,00 грн. до 27.10.2016 р., 13696,00 грн. до 27.11.2016 р. та 13696,00 грн. до 27.12.2016 р.

Проте, відповідач в порушення умов п. 2 угоди зобовязання зі сплати 123272,02 грн. виконав частково у сумі 54792,02 грн., що підтверджується довідкою про надходження коштів від товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія в погашення боргу за двократну вартість різниці між фактичною та договірною величиною спожитої від ПАТ «Київенерго» електроенергії.

З вказаної довідки вбачається, що відповідач 27.04.2016 р. сплатив 13704,02 грн., 07.06.2016 р. 13696,00 грн., 05.08.2016 р. 13696,00 грн. та 31.08.2016 р. - 13696,00 грн.

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача перед позивачем існувала заборгованість у сумі 68480,00 грн.

Судом встановлено, що після порушення провадження у справі відповідачем була оплачена заборгованість у сумі 68480,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1986 від 18.05.2017 р. на суму 68480,00 грн.

Отже, відповідач оплатив заборгованість за угодою № 159-16-е від 15.04.2016 р. у сумі 68480,00 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем сплачена у повному обсязі, то провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача 68480,00 грн. заборгованості підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивач, посилаючись на п. 6 угоди просить стягнути з відповідача на користь позивача 11162,24 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість відповідача за загальний період з 28.05.2016 р. по 30.03.2017 р. на заборгованість відповідача з урахуванням дат її виникнення та проплат.

Відповідно до п. 6 угоди у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості боржник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6 угоди сторони погодили розмір пені, а саме 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Наданий розрахунок позивача є невірний, оскільки позивачем застосовано розмір пені за кожен день прострочення передбачений договором, а саме 0,1 % від суми боргу, що є більшим ніж подвійна облікова ставка Національного банку України за заявлений період.

Відповідно до п. 1.9. постанови № 14 від 17.12.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період прострочення, а тому позивачем неправомірно нараховано пеню за 07.06.2016 р., 05.08.2016 р. та 31.08.2016 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума пені, нарахованої за загальний період з 28.05.2016 р. по 30.03.2017 р. на заборгованість відповідача з урахуванням дат її виникнення та проплат, становить 8725,83 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 961,35 грн. 3 % річних та 3726,54 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 961,35 грн. 3 % річних, нарахованих за загальний період з 28.05.2016 р. по 30.03.2017 р. на заборгованість відповідача з урахуванням дат її виникнення та проплат.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є невірним, оскільки позивачем в періоди нарахування 3 % річних враховано дні фактичної оплати, а саме: 07.06.2016 р., 05.08.2016 р. та 31.08.2016 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих за загальний період з 28.05.2016 р. по 30.03.2017 р. на заборгованість відповідача з урахуванням дат її виникнення та проплат, становить 956,74 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача 3726,54 грн. інфляційних втрат за загальний період з 28.05.2016 р. по 30.03.2017 р., хоча фактично інфляційні втрати нараховано за загальний період з 01.06.2016 р. по 28.02.2017 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 01.06.2016 р. по 28.02.2017 р. становить 3767,63 грн., проте стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3726,54 грн. інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-будівельна компанія Мрія (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Дзержинського, буд. 1-Б, код 38273786) на користь публічного акціонерного товариства Київенерго (01001, м. Київ, площа ОСОБА_3, буд. 5, код 00131305) 8725,83 грн. (вісім тисяч сімсот двадцять пять грн. 83 коп.) пені, 956,74 грн. (девятсот пятдесят шість грн. 74 коп.) 3 % річних, 3726,54 грн. (три тисячі сімсот двадцять шість грн. 54 коп.) інфляційних втрат та 254,41 грн. (двісті пятдесят чотири грн. 41 коп.) судового збору.

2. В частині позовних вимог про стягнення 68480,00 грн. провадження у справі припинити.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 25.05.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева