ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р. Справа № 909/377/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,50026

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Промгруп" вул. Степана Бандери, буд. 22, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область,77301

про стягнення 77240,52 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт, (довіреність №52-16/09 від 11.01.17),

від відповідача: представники не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Промгруп" про стягнення 77240,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду №2015/д/ОГМ/42 від 16.01.15. З огляду на порушення строків виконання робіт позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 45110,52 грн. та штраф в розмірі 32130,00 грн.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення вх.№5511 від 22.05.17.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

На день винесення судом рішення заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, вислухавши представника позивача, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

16.01.15 між сторонами даного спору укладено договір підряду №2015/д/ОГМ/42 від 16.01.15., відповідно до якого підрядник зобов"язується за дорученням замовника виконати відновлення деталей та вузлів обладнання (у т.ч. агрегатів та ін.), що належать замовнику, іменовані в подальшому роботи, а замовник зобов"язується надати об"єми (об"єкт) робіт (ремфорд, запасні частини) підряднику, прийняти виконані роботи по акту та оплатити вартість виконаних робіт. Конкретні найменування та види робіт узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору.

Відповідно до п.4.1 договору термін виконання робіт зазначається в додатках (специфікаціях) до договору.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.4 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору, позивач 21.10.16 згідно спеціфікації №8 від 12.08.16 передав ТОВ "ВК "ПРОМГРУП" до ремонту спікальні візки в кількості 5 шт., що підтверджується актом приймання-передачі обладнання (запасних частин) до ремонту №21 від 21.10.16 та накладною на відпуск матеріалів на сторону №21 від 21.10.16, які підписані сторонами та скріплені печатками, копії яких долучено до матеріалів справи.

Пунктом 4 специфікації №8 від 12.08.16. встановлено, що строк виконання робіт не більше 20 календарних днів з моменту передачі ремфорду підряднику.

Відповідач відремонтовані спікальні візки в кількості 5 шт. повернув позивачу 20.12.16, що підтверджується актом приймання передачі обладнання (запасних частин) з ремонту №71 від 20.12.16 та актом виконаних робіт №71 від 20.12.16, копії яких знаходяться матеріалах справи. Отже, прийняті на себе договірні зобов"язання відповідач своєчасно не виконав, прострочив повернення обладнання на 39 днів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач доказів своєчасного виконання грошового зобов"язання не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо своєчасного виконання робіт.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.2. договору підряду №2015/д/ОГМ/42 від 16.01.15 сторони погодили, що в разі порушення строків виконання робіт з вини підрядника, останній зобов"язаний сплатити замовнику пеню за кожний день прострочки у розмірі 0,3% від загальної вартості робіт за договором, а також сплатити на користь замовника штраф у розмірі 15 % від вартості не виконаних робіт.

На підставі вказаних правових норм та пункту договору, позивач за період з 11.11.16 по 19.12.16 нарахував відповідачу пеню в сумі 45110,52 грн. та штраф в розмірі 32130,00 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Суд, на підставі ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевірив правильність нарахування позивачем відповідачу штрафу та дійшов висновку що наявний в матеріалах справи розрахунок позивача є арифметично вірним.

Також, судом здійснено перерахунок правильності арифметичних нарахувань пені з урахуванням п. 9.2. договору підряду №2015/д/ОГМ/42 від 16.01.15 та ч.2 ст.343 ГК України та встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме: в розмірі 11208,63 грн.. В решті суми нарахованої пені слід відмовити.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 43338,63 грн., з яких 32130,00 грн. - штрафу та 11208,63 грн. - пені.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, судові витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, слід покласти на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530,546, 549, 610, 611, 612, 614, 837, 882 Цивільного Кодексу України, ст.173, 216, 230, 343 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-7, 22, 33, 43, 49, 55, 75, керуючись ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Промгруп" про стягнення 77240,52 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Промгруп", вул. Степана Бандери, 22, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77301() на користь публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026 () - 11208,63 (одинадцять тисяч двісті вісім гривень шістдесят три копійки) - пені, 32130,00 (тридцять дві тисячі сто тридцять гривень) - штрафу, а також 897,74 (вісімсот дев"яносто сім гривень сімдесят чотири копійки) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення 33901,89 (тридцяти трьох тисяч дев"ятиста однієї гривні вісімдесяти дев"яти копійок) пені - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.05.17

Суддя Максимів Т. В.