КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Справа№ 910/1234/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

при секретарі Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача: Салашина Л.М. - представник за довіреністю т№ 247/21-15 від 06.04.2015

від відповідача: Середюк Б.Л. - представник за довіреністю від 12.01.2017

від інших учасників судового процесу: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017

у справі № 910/1234/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк»

2. Міністерства юстиції України

3. Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (далі третя особа)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1. Державне підприємство «Сетам» (далі третя особа 1)

2. Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєва Людмила Василівна (далі третя особа 2)

про визнання недійсними електронних торгів, акту та свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- визнання недійсними електронних торгів (результати), що були призначені на 20.04.2015 по лоту № 55826 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, оформлені Протоколом № 67 від 20.04.2015 про придбання предмету іпотеки в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку», а саме: торгівельного комплексу (Літ.А-2) загальною площею 27 041,6 кв.м; котельні (Літ.Б) загальною площею 48,4 кв.м; насосної станції (Літ.В) загальною площею 61,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, Геологів проїзд, будинок 7/1;

- визнання недійсним Акта № 40215178/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 06 травня 2015 року, затвердженого заступником директора Департаменту - начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Асадовим В.Т. 06.05.15., а саме торгівельного комплексу (Літ.А-2) загальною площею 27 041,6 кв.м; котельні (Літ.Б) загальною площею 48.4 кв.м; насосної станції (Літ.В) загальною площею 61,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, Геологів проїзд, будинок 7/1;

- визнання недійсним свідоцтва про придбання Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» нерухомого майна з прилюдних торгів (свідоцтво права власності), виданого 06.08.2015 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Гусєвою Людмилою Василівною на підставі Акту № 40215178/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 06.05.2015, на торгівельний комплекс з інфраструктурою (автостоянки, офіси, товарні, склади), загальною площею 27 151,8 кв.м, що заходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, Геологів проїзд, будинок 7/1, а саме: торгівельного комплексу (Літ.А-2) загальною площею 27 041,6 кв.м; котельні (Літ.Б) загальною площею 48,4 кв.м; насосної станції (Літ.В) загальною площею 61,8 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2017, повний текст якого складений 10.04.2017, у справі № 910/1234/17 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- підставами для задоволенні позовних вимог позивач визначив: неповідомлення організатором торгів позивача (іпотекодавця спірного майна) та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (боржника) про час, місце проведення торгів, стартову ціну реалізації майна; змову (зацікавленість) організатора торгів в передачі реалізованого на електронних торгах майна саме відповідачу 1; визначення початкової ціни спірного майна з порушенням вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 у справі № 910/26494/15, яке набрало законної сили у встановленому чинним законодавством порядку, серед іншого, встановлено, що повідомлення про проведення електронних торгів в порядку п. 5 розділу ІІІ Тимчасового порядку з відомостями щодо реалізації предмета іпотеки в установлений законодавством строк було надіслано організатором торгів 02.04.2015 органу виконання судових рішень, стягувачеві (іпотекодержателю) і боржникові (іпотекодавцеві) (засвічені копії повідомлення, фіскального чеку та поштового реєстру на відправлення кореспонденції в матеріалах справи);

- частинами 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Враховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Частинами 2-4 ст. 58 названого Закону передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію, а ст. 82 визначає різні способи оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби. При цьому, боржник у виконавчому провадженні ВП № 40215178 не подав суду доказів оскарження дій, постанов державного виконавця;

- посилання позивача на змову (зацікавленість) організатора торгів в передачі реалізованого на електронних торгах майна саме відповідачу 1 є безпідставним та не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/1234/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

В апеляційній скарзі позивач послався на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованими, протиправним, таким, що винесено з порушенням і неправильним застосування матеріальних норм, зокрема ст. 49 Закону України «Про іпотеку», ст. 253 ЦК України та процесуальних норм, зокрема, ст. 35, 38, 43 ГПК України; при винесенні рішення не було доведено обставини, що мають значення для справи, які місцевий суд визнав встановленими; було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи; викладені в рішення висновки не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався як на ті обставини, на які посилався при зверненні до суду з позовом як на підставу для задоволення позовних вимог, так і на те, що посилання суду першої інстанції на те, що висновки, які встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 у справі № 910/26494/15, є такими, що не підлягають доказуванню та мають обов'язкову силу для вирішення вказаної справи, не є вірним, оскільки відповідно до приписів ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, в той час у справі № 910/26494/15 позивач участі не приймав.

Ухвалою від 26.04.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Баранець О.М., Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

10.05.2017 від третьої особи 2 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява, в якій третя особа 2 просить слухати справу № 910/1234/17 за її відсутності, а про хід провадження у справі повідомляти її в порядку, встановленому ГПК України.

Відповідачі 2, 3 та треті особи представників в судове засідання не направили, відповідачі 2, 3, третя особа та третя особа 1 про причини неявки представників не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідачів 2, 3 та третіх осіб за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник відповідача 1 проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Під час розгляду справи позивачем подані:

- клопотання про залучення доказів № 115/21-17 від 16.05.2017, в якому позивач просить прийняти та залучити до матеріалів справи № 910/1234/17 як доказ завірену копію Протоколу комітету кредиторів ТОВ «Глоінвест» від 11.04.2017;

- клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України № 116/21-17 від 16.05.2017, в якому позивач просить витребувати у відповідача 2 Звіт з незалежної оцінки майна (нерухоме майно: торгівельний комплекс з інфраструктурою (автостоянки, офіси, товарні склади), загальною площею 27 151,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, Геологів проїзд, будинок № 7/1) № 14495 від 05.12.2014 разом з усіма додатками;

- клопотання про зупинення провадження № 117/21-17 від 16.05.2017, в якому позивач просить зупинити апеляційне провадження у справі № 910/1234/17 до вирішення Господарським судом Вінницької області справи № 902/1151/15 (до розгляду питання щодо визнання складу іпотечного майна, яке не ввійшло до складу майна, яке було 20.04.2015 реалізовано на прилюдних торгах, що відбудеться 24.05.2017) або оголосити перерву у розгляді справи № 910/1234/17.

В судовому засіданні 16.05.2017 колегією суддів:

- учасникам судового засідання роз'яснено, що учасники судового процесу мають право долучати до матеріалів справи будь-які додаткові докази; що поданий позивачем через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів додатковий доказ (копія Протоколу комітету кредиторів ТОВ «Глоінвест» від 11.04.2017) вже залучений до матеріалів справи та не може бути повернуто, проте питання щодо прийняття доказу як додаткового по суті спору в розумінні ст. 101 ГПК України та наявності правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції з його урахуванням колегія суддів буде вирішувати під час розгляду по суті апеляційної скарги;

- позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України № 116/21-17 від 16.05.2017 та клопотання про зупинення провадження № 117/21-17 від 16.05.2017 з підстав, які будуть викладені нижче.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

08.09.2011 відповідач 1 як позикодавець та третя особа як позичальник уклали договір про відкриття кредитної лінії № 128/11, за яким відповідач зобов'язався відкрити третій особі як позичальнику мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію та надати кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом на будівництво торгівельного комплексу з інфраструктурою, товарних складів та автостоянки за адресою: м. Хмельницький, проїзд Геологів, 7/1, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливі штрафні санкції та виконувати інші зобов'язання, передбачені договором.

Факт укладення вказаного договору учасниками судового процесу не заперечується, а також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Виконання грошових зобов'язань позичальника за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 забезпечувалося як порукою, наданою позивачем, так і іпотекою належного позивачеві нерухомого майна.

Зокрема, 08.09.2011 відповідач 1 як іпотекодержатель та позивач як іпотекодавець уклали іпотечний договір № 659/11, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 17986 (далі Іпотечний договір) (а.с. 38-57 т. 1).

Згідно з п. 2.1 Іпотечного договору в редакції договору про внесення змін № 1 від 05.12.2011 (а.с. 58-61 т. 1), згідно з цим договором іпотекою забезпечується виконання позивачем у межах суми, зазначеної у п. 2.2 цього договору, зобов'язання, що виникло на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 або може виникнути на підставі нього у майбутньому і надалі іменується «основне зобов'язання», відповідно до якого відповідач 1 має право вимагати, а позивач повинен виконати наступні обов'язки:

- обов'язок повернути відповідачу 1 наданий за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 кредит, загальна сума якого у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт Кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий такий кредит, повинен бути повернутий у валюті, у якій його надано, частинами у строки і на умовах, що визначені у договорі про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011;

- обов'язок сплачувати відповідачу 1 проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у розмірах та у строки, визначені договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011;

- обов'язок сплачувати відповідачу 1 комісію у строки і розмірі, визначені в договорі про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011;

- обов'язок у випадках і строки, передбачених договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 або законодавством України, достроково повернути відповідачу 1 кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають іздоговору про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011;

- обов'язок сплатити відповідачу 1 неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні відповідачу 1 внаслідок невиконання або неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 або за цим договором, зокрема, витрати, пов'язані із пред'явленням вимоги за основний зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки та витрати на утримання предмету іпотеки.

Відповідно до п. 2.2 Іпотечного договору в редакції договору про внесення змін № 3 від 26.04.2012 (а.с. 64-65 т. 1) розмір основного зобов'язання, що забезпечується іпотекою згідно з цим договором, складає 199 803 605 грн.

Відповідно до п. 3.1 Іпотечного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 4 від 31.05.2012 (а.с. 66-69 т. 1) предметом іпотеки за цим договором є торгівельний комплекс з інфраструктурою (автостоянки, офіси, товарні склади), загальною площею 27 151,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, Геологів проїзд, будинок № 7/1 та належить позивачу на праві власності. До складу нерухомого майна, що є предметом іпотеки, входять торгівельний комплекс (літера А-2), загальною площею 27 041,6 кв.м, котельня (літера Б), загальною площею 48,4 кв.м, насосна станція (літера В), загальною площею 61,8 кв.м.

За домовленістю сторін, предмет іпотеки було оцінено в 199 803 605,00 грн. (п. 3.7 Іпотечного договору в редакції договору про внесення змін № 3 від 25.04.2012).

З матеріалів справи слідує, що третя особа допустила прострочення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011.

Вказаний факт учасниками процесу не заперечується та підтверджений, зокрема, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014 у справі № 910/17195/13, за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» та Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення 71 848 344,38 грню та 5 589 149,04 дол. США.

У зв'язку з простроченням третьої особи, відповідач 1 звернувся до третьої особи 2 для отримання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

08.10.2013 третьою особою 2 вчинено виконавчий напис № 3272 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

14.10.2013 Державною виконавчою службою України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40215178 з примусового виконання виконавчого напису третьої особи 2 № 3272 від 08.10.2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

28.10.2013 головою Державної виконавчої служби України винесено постанову про утворення виконавчої групи щодо виконання виконавчого напису № 3272 від 08.10.2013 у складі державних виконавців відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області.

08.11.2013 у процесі здійснення виконавчого провадження ВП № 40215178 відбувся опис і арешт майна боржника, про що складено відповідний акт, з яким боржник (третя особа в цьому судовому провадженні) за виконавчим провадженням був ознайомлений та отримав копію цього акту.

05.12.2014 Державною виконавчою службою України винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Призначеним у виконавчому провадженні суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» складено висновок з незалежної оцінки майна, згідно з якими ринкова вартість (початкова ціна майна на прилюдних торгах (аукціоні) об'єкту оцінки (предмету іпотеки за Іпотечним договором) станом на 05.12.2014 становить 35 169 382 грн. без урахування податку на додану вартість.

05.02.2015 Державною виконавчою службою України складено повідомлення про вартість арештованого майна № 13-0-35-3318/2.-323/4 при виконанні виконавчого напису третьої особи 2 № 3272 від 08.10.2013 зі звітом про оцінку майна, складеного 31.01.2015, яка станом на 05.12.2014 становить 35 169 382 грн.

В подальшому Державною виконавчою службою України направлено документи щодо проведення реалізації належного боржнику майна відповідачу 3 відповідно до положень Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Вищевикладені обставини щодо вчинення третьою особою 2 виконавчого напису № 3272 від 08.10.2013, відкриття виконавчого провадження щодо його виконання та проведення оцінки майна учасниками судового процесу не заперечуються та встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 у справі № 910/26494/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Хмельницького нотаріального округу Хмельницької області Гусєва Людмила Василівна та Державне підприємство «Сетам» про визнання недійсними результатів електронних (прилюдних) торгів, яке набрало законної сили у встановленому законодавством порядку.

Зі змісту протоколу № 67 про придбання предмету іпотеки в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 90-91 т. 1) слідує, що 20.04.2015 електронні торги з реалізації спірного майна визнані такими, що не відбулися через ненадходження цінової пропозиції від жодного учасника торгів, а з огляду на одержання від відповідача 1 заяви про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна (а.с. 92 т. 1), покупцем предмету іпотеки було визнано відповідача 1.

06.05.2015 складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 40215178/2 (а.с. 93-96 т. 1).

06.08.2015 третьою особою 2 видано Свідоцтво за реєстровим № 2221, яким посвідчено, що відповідачу 1 належить на праві власності спірне майно (а.с. 97 т. 1).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на те, що проведені 20.04.2015 електронні торги (результати) з реалізації спірного нерухомого майна відбулися з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку їх проведення, просить визнати їх недійсними, а також визнати недійсними акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 40215178/2 від 06.05.2015 та Свідоцтво про придбання відповідачем 1 спірного майна.

Суд першої інстанції визнав позовні вимоги позивача не задовольнив, що колегія суддів вважає вірними з огляду на таке.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5 (далі Тимчасове положення).

У п. 1.2 Тимчасового положення було закріплено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

Крім того, 01.04.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» № 332-р:

- Міністерству юстиції України наказано провести з 01.05.2014 у місті Києві, Вінницькій, Дніпропетровській та Львівській областях, з 01.07.2014 у Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Одеській, Харківській та Чернігівській областях, з 06.08.2014 у Волинській, Житомирській, Закарпатській, Кіровоградській, Миколаївській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській та Чернівецькій областях експеримент із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів;

- уповноважено державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Пунктом 2 наказу Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5 затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (далі Тимчасовий порядок).

Тимчасове положення та Тимчасовий порядок втратили чинність 18.01.2016, тобто, станом на час проведення спірних електронних (прилюдних) торгів були обов'язковими до застосування, а тому застосовуються судом в редакції, чинній станом на 20.04.2015.

У розділі першому загальних положень Тимчасового порядку визначено, що:

- електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі;

- Система - інформаційна система, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги;

- прилюдні торги - це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

За приписами п. 1 розділу ІІ Тимчасового порядку, в редакції станом на дату виникнення спірних відносин, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Тимчасового порядку інформаційне повідомлення про електронні торги розміщується на Веб-сайті Системою автоматично не пізніше, ніж за один місяць до дати завершення електронних торгів.

Водночас у п. 3.11 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Так, згідно з п. 3.5 розділу 3 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить прилюдні торги, не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення прилюдних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N 43/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті та не менше ніж на трьох загальнодоступних веб-сайтах на вибір спеціалізованої організації інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Відповідна інформація розміщується на загальнодоступних веб-сайтах на термін не менше, ніж до дати проведення прилюдних торгів. Одночасно ця інформація має бути розміщена не менше ніж у двох друкованих засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцезнаходженням майна, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту уцінки майна. Спеціалізована організація не пізніше ніж за 15 днів до дня проведення прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не є а ні боржником а ні стягувачем у виконавчому провадженні № 40215178, а також не є особою, яка має зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, а відтак, у організатора електронних торгів був відсутній обов'язок повідомляти позивача про час, місце проведення торгів, стартову ціну реалізації майна.

Зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2016. у справі № 910/26494/15 слідує, що предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги, тотожні позовним вимогам у справі № 910/1234/17, а підставами для визнання недійсними спірних електронних торгів (результати), акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва права власності позивачем у справі (ТОВ «Глоінвест») визначено порушення законодавчих норм, якими регулюється процедура та особливості проведення електронних торгів, через недотримання вимог про необхідність публікації повідомлення про проведення електронних торгів у при наймі двох місцевих (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації, а також недотримання вимог про необхідність повідомлення іпотекодавця про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

При цьому вказаним рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2016. у справі № 910/26494/15, серед іншого, встановлено таке:

- Державною виконавчою службою України 06.02.2015 було надіслано ТОВ «Глоінвест» за його місцезнаходженням повідомлення про вартість арештованого майна від 05.02.2015. Проте, таке повідомлення не було отримане Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» у зв'язку з закінченням термінів зберігання відділом зв'язку поштової кореспонденції в установлений законодавством строк та було повернуто відправникові;

- в інформаційній системі, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги, відображено інформаційне повідомлення про електронні торги з необхідною інформацією про лот (роздруківка з веб-сайту Державного підприємства «Сетам», яке станом на час розгляду справи уповноважене згідно з наказом Міністерства юстиції України від 23.12.2015 № 1620/28065 на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим названим наказом, в матеріалах справи);

- організатором торгів у двох засобах масової інформації за місцем розташування предмета іпотеки було опубліковано повідомлення про проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки в установлений законодавством строк (засвідчені копії щотижневика «Комерція» від 01.04.2015 № 5 та газети «Проскурів» від 02.04.2015 № 13 в матеріалах справи);

- організатором торгів 02.04.2015 було надіслано органу виконання судових рішень, стягувачеві (іпотекодержателю) і боржникові (іпотекодавцеві) повідомлення про проведення електронних торгів в порядку п. 5 розділу ІІІ Тимчасового порядку з відомостями щодо реалізації предмета іпотеки в установлений законодавством строк (засвічені копії повідомлення, фіскального чеку та поштового реєстру на відправлення кореспонденції в матеріалах справи).

Згідно з приписами ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2016. у справі № 910/26494/15 в апеляційному порядку не переглядалось, а відтак, набрало законної сили.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Отже, судові рішення Європейського суду з прав людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, а відтак, судове рішення у справі № 910/26494/15 не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у цій справі, № 910/1234/17, не можуть їм суперечити.

Водночас згідно зі ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені судом під час вирішення справи № 910/26494/15, зокрема, направлення 02.04.2015 органу виконання судових рішень, стягувачеві (іпотекодержателю) і боржникові (іпотекодавцеві) повідомлення про проведення електронних торгів в порядку п. 5 розділу ІІІ Тимчасового порядку з відомостями щодо реалізації предмета іпотеки в установлений законодавством строк (засвічені копії повідомлення, фіскального чеку та поштового реєстру на відправлення кореспонденції в матеріалах справи), визнаються колегією суддів такими, що не потребують доведення.

Водночас колегія суддів зауважує позивачеві у цій справі на тому, що обов'язковість фактів, встановлених рішенням суду у справі № 910/26494/15, випливає з принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, проте вказане не суперечить і приписам ст. 35 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що:

- визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (ч. 1);

- у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем (ч. 2);

- державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем (ч. 3);

- у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення (ч. 4);

- звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно (ч. 5).

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Враховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження як третьою особою, так і позивачем дій, постанов державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 40215178 або пред'явлення вимоги щодо проведення рецензування звіту оцінки спірного майна та/або його оскарження.

За таких обставин, при розгляд цієї справи у суду відсутні підстави вважати, що початкова ціна спірного майна була визначена з порушенням вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Стаття 49 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що:

- протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися (ч. 1);

- якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна (ч. 2);

- якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів організатор прилюдних торгів зобов'язаний подати державному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації та проведення торгів.

З огляду на вказані приписи законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що протокол № 67 про придбання предмету іпотеки повинен бути підписаний переможцем торгів, що і було зроблено відповідачем 1, проте в самому протоколі не вказано, що він складений саме 20.04.2015, а ця дата вказана в протоколі лише як дата початку та завершення електронних торгів, а у графі протоколу «Інші відомості» вказано, що відповідач 1 звернувся з заявою від 21.04.2015 про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Твердження позивача про те, що протокол № 67 про придбання предмету іпотеки датовано 20.04.2015, а заява відповідача 1 про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна надіслана 21.04.2015, що може свідчити про зацікавленість організатора торгів у передачі іпотечного майна відповідачу 1 за заниженою ціною, не відповідають дійсності.

Водночас будь-яких доказів на підтвердження посилань позивача на змову (зацікавленість) організатора торгів в передачі реалізованого на електронних торгах майна саме відповідачу 1 ним до матеріалів справи не додано, а відтак, його посилання на вказані обставини є безпідставним як таке, що не підтверджене жодним належним та допустимим доказом.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (підпункт 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені в законодавстві щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, в яких процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону «Про нотаріат»), віднесено до договорів купівлі-продажу.

Отже, з огляду на те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що:

- судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.;

- зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України);

- відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на обставини, які викладені вище, вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо поданих позивачем під час апеляційного перегляду клопотань слід зазначити таке.

Під предметом позову розуміється певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом позову є визнання недійсним спірної угоди купівлі-продажу (відчуження майна з прилюдних торгів), а підставами - невідповідність вказаної угоди приписам чинного законодавства, на які посилається позивач при звернення до суду.

Колегія суддів зауважує позивачеві на тому, що він як під час звернення до суду з цим позовом, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції не зазначав про те, що при оцінці та реалізації спірного майна державним виконавцем невірно визначеного його склад, що є підставою для визнання недійсним укладеного на прилюдних торгах оспорюваного у цій справі правочину.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Виходячи з вищезазначеного, заявлення вимог про визнання спірної угоди недійсною з огляду на те, що при оцінці та реалізації спірного майна державним виконавцем невірно визначеного його склад, в будь-якому випадку мале бути здійснене позивачем в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги про визнання спірної угоди недійсною з огляду на те, що при оцінці та реалізації спірного майна державним виконавцем невірно визначеного його склад, позивач в суді першої інстанції не заявляв, колегія суддів не має правових підстав для розгляду вказаних позовних вимог та дослідження відповідних документальних доказів на підтвердження таких підстав позову.

За таких обставин, у задоволенні клопотань про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України № 116/21-17 від 16.05.2017 та про зупинення провадження № 117/21-17 від 16.05.2017, в обґрунтування задоволення судом яких позивач фактично посилається на необхідність дослідження обставин щодо невірного визначення складу спірного майна при його оцінці та реалізації, колегією суддів відмовляється, оскільки задоволення таких клопотань жодним чином не впливає на вирішення спору сторін по суті і, фактично, призведе лише до затягування розгляду цієї справи в суді.

Щодо клопотання про залучення доказів № 115/21-17 від 16.05.2017, в якому позивач просить прийняти та залучити до матеріалів справи № 910/1234/14 як доказ завірену копію Протоколу комітету кредиторів ТОВ «Глоінвест» від 11.04.2017, колегія суддів вважає за доцільне, для об'єктивного і правильного вирішення спору сторін, розглядати справу по суті з врахуванням всіх наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі і наданих сторонами під час апеляційного перегляду справи, проте, дослідивши вказаний доказ у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи документальними доказами, колегія суддів дійшла висновку що вказаний доказ не впливає на вирішення спору сторін по суті.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/1234/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/1234/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 у справі № 910/1234/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1234/17.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець