РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017Справа №910/3579/17

За позовом публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ"

до головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України

про стягнення 901.639,10 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Липська Н.В. - за довіреністю від 11.04.2014 № 010-01/2341, Луців Р.В. - за довіреністю від 06.04.2017 № 010-00/1383, Беседін В.І. - за довіреністю від 20.02.2017 № 010-00/687;

відповідача: Костюк В.А. - за довіреністю від 20.02.2017 № 63/10-310.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - відповідач) про стягнення з останнього 901.639,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем, на виконання укладеного між сторонами спору договору від 02.01.2002 № 1-01/К/16 надано відповідачеві для доставки цінне відправлення, адресоване філії позивача у м. Запоріжжі, з оголошеною цінністю 901.639,10 грн. Проте, вказане цінне відправлення не було доставлене відповідачем за місцем призначення у зв'язку з його втратою відповідачем при озброєному нападі, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача збитків в розмірі оголошеної цінності відправлення в сумі 901.639,10 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/3579/17. Розгляд справи призначено судом на 10.04.2017.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив та додаткові пояснення, якими позов відхилив повністю з урахуванням того, що позивачем не надано доказів вмісту вкладеного відправлення на оцінену суму та доказів нестачі банку грошових коштів на заявлену до стягнення суму. Також відповідач зазначає, що Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, заборонено пересилання національної валюти (крім нумізматичних монет та їх колекцій) та іноземної валюти. Крім того, відповідно до Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 14.02.2007 N 45, перевезення валютних цінностей між банком і його територіально відокремленими підрозділами (філіями, відділеннями) та до пунктів обміну валют, банкоматів і у зворотному напрямку здійснюється з урахуванням вимог додатка 2 до цієї Інструкції власними силами банку або підрозділами інкасації інших банківських установ згідно з вимогами Положення з використанням визначених відповідно до цього порядку окремих документів, серед яких прибутково-видатковий касовий ордер, опис цінностей, доручення на перевезення валютних цінностей, супровідна відомість до сумки з готівкою (додаток 7), супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями (додаток 8). Допускається додаткове використання інших документів, розроблених банком для виконання визначених у Положенні про підрозділ завдань щодо внутрішньобанківських перевезень цінностей.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст.ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 10.04.2017 продовжив строк розгляду спору та відклав розгляд даної справи на 15.05.2017.

До господарського суду надійшли письмові заперечення позивача на відзив відповідача, відповідно до яких позивач вказує на те, що здійснення організації і забезпечення урядовим фельд'єгерським зв'язком державних органів на договірних засадах є законодавчо встановленим завданням відповідача. В укладеному між сторонами спору договору не було визначено заборони приймання до пересилки іноземної валюти. Правила надання послуг поштового зв'язку, які затверджені постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, а не послуг зв'язку спеціального призначення, враховуючи статус та повноваження адміністрації держспецзв'язку. Крім того, правовідносини між сторонами спору виникли в 2002 році, тоді як Інструкцію з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні було затверджено постановою правління НБУ від 14.02.2007 N 45, яка, в свою чергу, втратила чинність 31.03.2017 відповідно до постанови правління НБУ від 31.03..2017 року N 29.

В судовому засіданні 15.05.2017 оголошено перерву до 22.05.2017.

В судовому засіданні 22.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між відкритим акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (на даний час - позивач), як замовником, та головним управлінням державної фельд'єгерської служби при державному комітеті зв'язку та інформатизації України (на даний час - відповідач), як виконавцем, укладено договір від 02.01.2002 № 1-01/К/16, з урахуванням укладених між сторонами спору додаткових угод, (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач організовує і забезпечує доставку комерційної кореспонденції та цінних відправлень позивача на умовах вказаних нижче. Конфіденційність і збереження доставки гарантується відповідачем (стаття 1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що відповідач забезпечує доставку цінних відправлень та платіжних карток позивача на адресу юридичних осіб з м. Києва:

- до обласних центрів України, міст Сімферополя, Севастополя, Ялти АР Крим та в зворотному напрямку щоденно, крім вихідних та святкових днів;

- до міст Ізмаїла, Армянська та в зворотному напрямку не частіше 2-х разів на тиждень (у вівторок або середу та п'ятницю), до міст Маріуполь, Кривий Ріг та в зворотному напрямку не частіше 2-х разів на тиждень (у вівторок та четвер). Доставка платіжних карток до цих міст має здійснюватись одночасно з доставкою цінних відправлень. В разі відсутності цінних відправлень доставка платіжних карток до цих міст буде здійснюватись за домовленістю сторін один раз на тиждень.

Згідно п. 2.4 Договору, термін доставки відправлень по території України від позивача до одержувача становить не більше ніж 2 доби (не враховуючи день приймання відправлення відповідачем, а також вихідні і святкові дні).

Відповідно до п. 3.3 Договору, на відправлення, які передаються відповідачу, позивач виписує два примірника реєстру встановленої форми. Перший примірник реєстру подається разом з відправленням відповідачу, а другий з підписом і печаткою відповідача, залишається у позивача. При оформленні реєстру позивач повинен обов'язково вказувати номер цього Договору.

Положеннями п. 3.5 Договору передбачено, що до пересилки не приймаються: відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, небезпечні матеріали (вибухівка, отрута, речовини які розплавляються, різного роду гази та інше), вибухові пристрої, речовини і матеріали, які можуть самозайматись, радіоактивні, інфекційні речовини, тварини, комахи, продукти харчування, холодна та вогнепальна зброя, наркотики та пристосування для їх використання, а також інші предмети і речовини заборонені для пересилки переліком складеним державним комітетом зв'язку та інформатизації України і затвердженим КМУ.

Відповідач залишає за собою право в присутності представника позивача провести перевірку відповідності укладеного вимогам Закону України "Про зв'язок".

Пунктом 6.3 Договору визначена відповідальність відповідача:

- відповідальність відповідача перед позивачем за збереження відправлень починається з моменту прийому їх у встановленому порядку від позивача і закінчується в момент передачі відправлень у встановленому порядку за призначенням;

- відповідач приймає відправлення упаковані і опечатані печатками чи пломбами позивача і несе відповідальність за кількість місць вказаних в реєстрі, а також за цілісність оболонки, печаток в пломб позивача;

- у випадку втрати відправлень або пошкодження печатки чи пломби так само як і упаковки, що призвело до втрати, відповідач несе матеріальну відповідальність перед позивачем згідно з законодавством України в розмірі фактично втрачених цінностей у межах сум вказаних в реєстрі (крім випадків, вказаних у статті 5);

- відповідач не несе відповідальності перед позивачем і перед одержувачем за вміст відправлення, якщо оболонка (упаковка), печатки (пломби) позивача не порушені і доступу до укладеного не було.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 64 Цивільного кодексу України.

Так уповноваженим працівником позивача за реєстром від 15.11.2016 № 1511 на кореспонденцію, яка відправляється через фельд'єгерську службу України було видано, а представником відповідача прийнято цінні відправлення з метою організації та забезпечення їх доставки до філії позивача у м. Запоріжжі (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 60), за оцінкою, зазначеною в реєстрі - 901.639,10 грн.

В описі на цінності № 3439 від 15.11.2016, що відправлявся позивачем до філії останнього у м. Запоріжжі зазначено найменування цінностей, а саме:

- долари США, номіналом 100 одиниць, кількість банкнот 300 шт., на загальну суму 30.000,00 дол. США;

- фунти стерлінгів, номіналом 20 одиниць, кількість банкнот 200 шт., на загальну суму 4.000,00 фунтів стерлінгів.

Відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на 15.11.2016, 1 долар США становив 25,751234 грн., 1 фунт стерлінгів становив 32,275519 грн.

В прибутково-касовому ордері від 15.11.2016 № 46884 зазначено суму - 30.000,00 дол. США, еквівалент в гривнях - 772.537,02 грн., зміст операції "Відправка готівкової валюти установам Укрексімбанку. Підкріплення готівкою валютою установи Укрексімбанка. Філія АТ "Укрексімбанк" Запоріжжя".

В прибутково-касовому ордері від 15.11.2016 № 46890 зазначено суму - 4.000,00 фунтів стерлінгів, еквівалент в гривнях - 129.102,08 грн., зміст операції "Відправка готівкової валюти установам Укрексімбанку. Підкріплення готівкою валютою установи Укрексімбанка. Філія АТ "Укрексімбанк" Запоріжжя".

Відтак загальна сума відправлень у гривневому еквіваленті за курсом, встановленим НБУ на 15.11.2016 становила 901.639,10 грн. (772.537,02 грн. +129.102,08 грн.)

Проте, цінне відправлення, адресоване філія позивача у м. Запоріжжі не було доставлене відповідачем за місцем призначення, у зв'язку з втратою при озброєному нападі.

Листом відповідача від 17.11.2016 № 63/07-2031 повідомлено позивача про те, що 16.11.2016 здійснено озброєний напад невідомих осіб на групу співробітників відповідача, які виконували доставку цінних відправлень позивача в рамках виконання Договору маршрутом Київ-Дніпро-Запоріжжя. Вказаним листом позивача також повідомлено, що внаслідок зазначеного нападу було здійснено викрадення цінностей позивача, які направлялись з м. Києва до м. Дніпро та м. Запоріжжя за реєстром від 15.11.2016 № 1511. Підрозділом національної поліції проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення обставин злочину та осіб, які були причетні до його скоєння. Відомості про подію внесені до ЄРДР № 0000292.

З метою врегулювання спору позивачем направлено відповідачу претензію від 02.12.2016 № 031-00/5048 про відшкодування збитків в сумі 901.639,10 грн., проте у відповіді на вказану претензію відповідач листом від 19.12.2016 № 63/10-2301 зазначив про відкриті кримінальні провадження за фактом розбійного нападу, що мав місце 16.11.2016 та запропонував звернутись із цивільним позовом на заявлену суму в межах кримінального провадження.

Спір між сторонами даного судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем умов Договору у вигляді невиконання обов'язку із доставки цінного відправлення позивача адресованого філії останнього у м. Запоріжжі, з оголошеною цінністю 901.639,10 грн. у зв'язку з його втратою при озброєному нападі, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача збитків в розмірі оголошеної цінності відправлення в сумі 901.639,10 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Згідно з п. 1 розділу 1 Статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 10.08.2000 № 1250, позивач є державним банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України" (далі - Закон 3475) державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв'язку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку, а також інших завдань відповідно до закону.

Приписами ст. 5 Закону 3475 встановлено, що до загальної структури державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України входить, зокрема, головне управління та підрозділи урядового фельд'єгерського зв'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону 3475 визначено, що головне управління та підрозділи урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України призначені для організації і забезпечення урядовим фельд'єгерським зв'язком Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління та інших юридичних осіб відповідно до законодавства.

З аналізу вказаних вище норм Закону 3475 вбачається, що здійснення організації і забезпечення урядовим фельд'єгерським зв'язком державних органів на договірних засадах є законодавчо встановленим завданням відповідача, а також надано право надання юридичним особам платних послуг відповідно до закону.

Пунктом 3.5 Договору сторонами спору визначено чіткій перелік відправлень, які не приймаються до пересилки, серед яких, зокрема, не визначена заборона пересилки іноземної валюти.

При цьому відповідач залишає за собою право в присутності представника позивача провести перевірку відповідності укладеного.

Правила надання послуг поштового зв'язку, які затверджені постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила) визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, а не послуг зв'язку спеціального призначення, враховуючи статус та повноваження адміністрації держспецзв'язку.

Пунктом 32 Правил визначено, що у внутрішніх поштових відправленнях забороняється пересилати, зокрема, національну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій), іноземну валюту.

При цьому п. 34 Правил визначає, що у разі виявлення у внутрішніх поштових відправленнях предметів і речовин, які заборонені для пересилання, оператор поштового зв'язку повертає їх відправнику або вживає заходів до їх вилучення в установленому порядку.

Пунктом 1 положення про адміністрацію державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженого постановою КМУ від 03.092014 N 411, визначено, що адміністрація державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (адміністрація держспецзв'язку) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій і користування радіочастотним ресурсом України.

адміністрація держспецзв'язку є:

центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку (крім прав та обов'язків, пов'язаних із реалізацією функцій у сфері надання послуг поштового зв'язку загального користування);

спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації.

Правила визначають порядок надання послуг саме поштового зв'язку, а не зв'язку спеціального призначення - фельд'єгерського зв'язку.

Таким чином до даних правовідносин не можуть бути застосовані нормативно-правові акти, що стосуються надання послуг поштового зв'язку, які надаються всім користувачам відповідно до Правил, враховуючи статус і повноваження адміністрації держспецз'вязку, який є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах організації спеціального зв'язку.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з нормами ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

При цьому, на особу, яка порушила зобов'язання покладається обов'язок доведення відсутності своєї вини (ст. 614 Цивільного кодексу України), а розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доводиться кредитором (ст. 623 Цивільного кодексу України).

В огрунтування відсутності вини у заподіянні збитків відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів підтвердження вмісту вкладеного відправлення на оцінену суму, доказів нестачі банку грошових коштів, а також про відсутність відповідальності відповідача за вміст відправлення.

Проте, ці доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи наявність в матеріалах справи документів, які підтверджують вміст відправлення на оцінену суму, а саме:

- реєстр від 15.11.2016 № 1511 на кореспонденцію, яка відправляється через фельд'єгерську службу України;

- опис на цінності № 3439 від 15.11.2016;

- прибутково-касовий ордер від 15.11.2016 № 46884;

- прибутково-касовий ордер від 15.11.2016 № 46890.

В свою чергу, матеріальна відповідальність відповідача у випадку втрати відправлень в розмірі фактично втрачених цінностей встановлена в п. 6.3 укладеного між сторонами спору Договору.

Посилання відповідача на положення Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні було затверджено постановою правління НБУ від 14.02.2007 N 45 судом відхилені, оскільки правовідносини між сторонами спору виникли в 2002 році, тоді як вказану інструкцію затверджено постановою правління НБУ від 14.02.2007 N 45, яка, в свою чергу, втратила чинність 31.03.2017 відповідно до постанови правління НБУ від 31.03..2017 року N 29.

Крім того, правовідносини між сторонами спору є ці вільно-правовими, які регулюються нормами цивільного законодавства, а не положеннями Інструкцї з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 901.639,10 грн. у вигляді розміру оголошеної цінності відправлення, яке було втрачено відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами спору Договору підлягають задоволенню повністю, оскільки Договором не визначена заборона пересилки іноземної валюти, а матеріальна відповідальність відповідача у випадку втрати відправлень в розмірі фактично втрачених цінностей прямо встановлена в п. 6.3 Договору. Крім того, державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації. При цьому саме до повноважень даного органу віднесено організацію перевезення цінних відправлень, які містять грошові знаки.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 19; ідентифікаційний код 14292513) на користь публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; ідентифікаційний код 00032112) збитки в сумі 901.639 (дев'ятсот одна тисяча шістсот тридцять дев'ять) грн. 10 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 13.524 (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 59 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29 травня 2017 року

Суддя С.В. Балац