ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2017 р. Справа № 911/827/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна компанія Гермопласт

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО

про стягнення 365898,78 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 17.03.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 21.03.2017 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна компанія Гермопласт до Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО про стягнення 365898,78 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.03.2017 року порушено провадження у справі № 911/827/17 та призначено справу до розгляду на 19.04.2017 року.

18.04.2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким останній факт та обсяги поставки не заперечував, однак посилався на відсутність у первинних документах, які підтверджують дану господарську операцію, усіх необхідних реквізитів та на відсутність заявок відповідача на замовлення ОСОБА_3, у звязку з чим, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19.04.2017 року представником позивача подано заяву, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, про зменшення позовних вимог, якою останній просить суд стягнути з відповідача 365673,08 грн. боргу, у звязку з виявленими помилками в розрахунку боргу.

В судовому засіданні 19.04.2017 року, судом, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва в розгляді справи на 04.05.2017 року.

В судовому засіданні 04.05.2017 року представник позивача позовні вимоги (уточнені) підтримав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна компанія Гермопласт (позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО (відповідач, Покупець) було укладено Договір № 13 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець поставляє, а Покупець приймає і оплачує продукцію медичного призначення (далі Продукція) на умовах, обумовлені в Договорі.

Продавець поставляє продукцію за цінами і кількістю, вказаним в рахунках фактурах і накладних (п. 2.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається сумами, вказаними в накладних за весь час дії Договору (п. 2.2 Договору).

Покупець проводить розрахунки за продукцію відповідно до умов, викладених в Додаткових угодах до цього Договору (п. 3.1 Договору).

Додатковою угодою № від 17.11.2016 року до Договору (далі - Додаткова угода) сторони погодили, що Продавець відпускає Покупцеві ОСОБА_3 на умовах 100 % попередньої оплати або з відстрочкою платежу (п. 1.1 Додаткової угоди), а саме на 14 календарних днів з моменту поставки, як зазначено у спірних накладних за Договором. Окрім того, п. 13 Додаткової угоди погодили продовжити дію Договору до 31.12.2017 року.

На виконання зобовязань за Договором, позивачем протягом січня 2017 року - березня 2017 року було поставлено відповідачу ОСОБА_3 на загальну суму 1362525,60 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Однак, відповідач в порушення умов Договору та Додаткової угоди, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого ОСОБА_3 за видатковими накладними: № 312 від 24.02.2017 року, № 313 від 24.02.2017 року, № 314 від 24.02.2017 року, № 315 від 24.02.2017 року, № 316 від 24.02.2017 року, № 317 від 24.02.2017 року, що знаходяться в матеріалах справи, не виконав, розрахувався частково та частково повернув ОСОБА_3, у звязку з чим, за відповідачем станом на момент розгляду спору рахується заборгованість в сумі 365673,08 грн.(згідно уточнених позовних вимог).

В ході розгляду спору відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що додані до позовної заяви видаткові накладні не можуть бути належними доказами поставки ОСОБА_3 за спірним Договором, оскільки не містять усіх необхідних реквізитів первинних документів, що підтверджують дану господарську операцію та вказав на відсутність в доданих до позову документах заявок відповідача на замовлення ОСОБА_3, у звязку з чим, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Однак, вказане спростовується самим відповідачем, оскільки останній спірну суму боргу (згідно уточнених позовних вимог) за Договором визнав, що підтверджується підписаним уповноваженими представниками Сторін та скріпленим їх печатками Актом звіряння взаєморозрахунків станом на 22.03.2017 року на суму 365673,12 грн., поданим позивачем до суду 19.04.2017 року.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Крім того, про визнання зобовязань з оплати ОСОБА_3 свідчить факт часткової оплати ОСОБА_3. Надані позивачем накладні містять достатньо інформації щодо встановлення факту передачі ОСОБА_3 та отримання його уповноваженим представником відповідача, а наведені відповідачем недоліки в оформленні первинних документів та відсутність в справі передбачених Договором заявок на отримання ОСОБА_3, не спростовують фактичної поставки ОСОБА_3 та отримання його відповідачем.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 365673,08 грн. (згідно уточнених позовних вимог), що відповідачем визнано в Акті звірки взаєморозрахунків, підписаним його уповноваженим представником.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем фактично визнані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі (згідно уточнених позовних вимог). Решта судового збору може бути повернута позивачу за його заявою відповідною ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114, код 39443405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна компанія Гермопласт (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, буд. 57, офіс 1, код 40068132) 365673 (триста шістдесят пять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 08 коп. основного боргу та 5485 (пять тисяч чотириста вісімдесят пять) грн. 09 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 15.05.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін