ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 911/935/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Росава, Київська обл., м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю Шинбудмонтаж, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 1 002 760,79 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №05-15 від 28.02.2017)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.03.2017 Приватне акціонерне товариство Росава (далі - ПрАТ Росава/позивач) звернулось до господарського суду Київської області за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Шинбудмонтаж (далі ТОВ Шинбудмонтаж/відповідач) про стягнення 1 002 760,79 гривень заборгованості за договором №310 від 31.03.2008.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2017 порушено провадження у справі №911/935/17 та призначено розгляд справи на 10.04.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2017 розгляд даної справи відкладено на 15.05.2017.

У судові засідання 10.04.2017 та 15.05.2017 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про розгляд спору уданій справі ТОВ Шинбудмонтаж було повідомлене належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №308.

Поряд з тим, відповідач не скористався наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2008 між ЗАТ «Росава», правонаступником якого є ПрАТ Росава (далі-продавець) та ТОВ Шинбудмонтаж (далі-покупець) було укладено договір №310 (далі-договір), відповідно до якого продавець продає продукцію згідно специфікації, що є невідємною частиною договору, а покупець купує її за умовами даного договору.

Відповідно до підпунктів 2.1. та 12.1. договору кількість продукції вказується в специфікації до договору, що є невідємною частиною договору.

Даний договір діє з дати підписання обома сторонами до 01.01.2009.

01.01.2009 та 01.01.2010 між сторонами було укладено додаткові угоди до договору №№1 та 2, згідно яких строк дії договору продовжено до 01.01.2010 та 01.01.2011 відповідно.

Так, на виконання умов договору у листопаді 2010 року позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 1 165 346,16 грн, що підтверджується скріпленими підписами та печатками сторін актами приймання-передачі матеріальних цінностей:

- №6096 від 16.11.2010 на 246 512,16 грн

- №6108 від 17.11.2010 на 395 460,00 грн;

- №6109 від 23.11.2010 на 281 465,28 грн;

- №6179 від 23.11.2010 на 241 908,72 грн. Копії зазначених актів наявні в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення першим умов договору.

Втім, як зазначає позивач, відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, сплативши за поставлений товар кошти у загальному розмірі 3 433 416,25 грн, внаслідок чого станом на 01.03.2017, враховуючи заборгованість відповідача за попередні періоди у розмірі 3 270 830,88 грн, у ТОВ Шинбудмонтаж виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 002 760, 79 грн.

В підтвердження відповідних обставин позивачем надано підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків від 01.03.2017, копії платіжних доручень та довідку за підписами голови правління та головного бухгалтера ПрАТ Росава №14/2787 від 12.05.2017.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач розрахунки за переданий за договором товар не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ Шинбудмонтаж 1 002 760, 79 грн заборгованості.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ст. ст. 655, 692, 530 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5 договору розрахунок за продукцію, що поставляється, здійснюється з відстрочкою платежу на 60 календарних днів від дати відвантаження кожної партії продукції.

З огляду наведеного, підписання відповідачем 16.11.2010, 17.11.2010 та 23.11.2010 актів приймання-передачі матеріальних цінностей без будь-яких заперечень щодо обсягу та якості переданого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обовязок щодо його оплати у повному обсязі відповідно до умов договору відповідно до 17.01.2011 та 24.01.2011 включно.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість переданого позивачем товару не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 002 760,79 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

При винесенні зазначеного рішення судом враховано, що сторонами не заявлено про застосування наслідків спливу строків позовоної давності.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Шинбудмонтаж (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, ідентифікаційний код 34846042) на користь Приватного акціонерного товариства Росава (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, ідентифікаційний код 30253385) 1 002 760 (один мільйон дві тисячі сімсот шістдесят) грн 79 коп. заборгованості та 15 041 (пятнадцять тисяч сорок одну) грн 41 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 24.05.2017.

Суддя В.А. Ярема