ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. Справа № 921/355/16-г/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства Золотопотіцьке с.Зазимє Тернопільської області

на рішення господарського суду Тернопільської області від 25.01.2017 р.

у справі № 921/355/16-г/14

за позовом: малого приватного підприємства Смолоскип м.Бучач Тернопільської області

до відповідачів: 1.приватного підприємства Золотопотіцьке с.Зазимє Тернопільської області

2. ОСОБА_2 м. Бучач Тернопільської області

3. ОСОБА_3 м.Тернопіль

про визнання недійсною нову редакцію статуту приватного підприємства Золотопотіцьке, затверджену рішенням власника від 11.04.2016 р. № 11-к, зареєстровану приватним нотаріусом ОСОБА_4 Анатолієвною за реєстраційним записом № 3000119 від 13.04.2016 р.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_5 згідно довіреності №17-001 від 29.03.2017 р.; ОСОБА_6 згідно довіреності №17-002 від 29.03.2017 р.

відповідачів: 1. ОСОБА_7 згідно довіреності б/н від 29.06.2017 р ; 2. не зявився; 3. ОСОБА_8 згідно довіреності б/н від 24.03.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.01.2017 р. позов задоволено. Визнати недійсною нову редакцію статуту приватного підприємства Золотопотіцьке, затверджену рішенням власника від 11.04.2016 р. № 11-к, зареєстровану приватним нотаріусом ОСОБА_4 Анатолієвною за реєстраційним записом № 3000119 від 13.04.2016 р.

Рішення суду мотивоване тим, що оспорюваний локальний акт відповідача 1, що затверджений рішенням власника від 11.04.2016 р. № 11-К не ґрунтується на приписах ст.87 ЦК України, ст. ст. 15 та 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»; документи, що слугували підставою для його прийняття містять підроблені відтиски печатки та підписи осіб органів управління МПП «Смолоскип»; його положення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки закріплюють норми, якими протиправно мале приватне підприємство позбавлено всіх майнових та немайнових прав засновника ПП «Золотопотіцьке».

Відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що всупереч вимогам законодавства суд у своєму рішенні надав оцінку та фактично визнав недійсним договір купівлі-продажу №1/28/16 від 10.03.2016 р. та рішення власника від 11.04.2016 р. №11-к, що взагалі не було предметом позовних вимог. Крім цього, апелянт стверджує, що висновок експерта має невідповідність змісту експертного дослідження, а відтак, суд не вправі брати такий до уваги. Також відповідач 1 зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом не наведено яким вимогам і якому закону не відповідають положення статуту.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує, зокрема, тим, що за наслідками проведених судових експертиз встановлено, що підпис особи, яка мала повноваження підписати статут ПП «Золотопотіцьке», а також відтиск печатки ПП «Золотопотіцьке», яким скріплювався цей підпис, є підробленими. А отже, такі обставини повністю спростовують твердження апелянта про дійсність нової редакції статуту ПП «Золотопотіцьке». Крім цього, відповідач 1 стверджує, що місцевим господарським судом правомірно встановлено невідповідність законодавству установчих документів товариства.

Відповідачем 3 подано пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, згідно статуту ПП «Золотопотіцьке», затвердженого рішенням його власника №1 від 27.02.2014р., його засновником було мале приватне підприємство «Смолоскип», а розмір статутного капіталу становив 5 000 000 грн.

Відповідно до статуту МПП «Смолоскип», дане приватне підприємство було створене на базі особистої власності та діяло за рішенням засновника ОСОБА_2.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.03.2016 р. між МПП «Смолоскип», в особі директора ОСОБА_2, та громадянином України ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі №1/28/16 ПП «Золотопотіцьке».

Згідно п. п. 2.1, 2.9.3 вказаного договору, продаж частки у статутному капіталі підприємства за домовленістю сторін вчиняється за 2 440 000 дол. США.

Вартість статутного капіталу відповідача 1 в розмірі 5 000 000 грн., буде окремо оплачено по договору купівлі-продажу в еквіваленті до долара США на момент оплати.

11.04.2016 р. між сторонами укладено додаток до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі №1/28/16 приватного підприємства, згідно п.1 якого, у зв'язку зі зменшенням статутного капіталу ПП «Золотопотіцьке», внесено зміни в п.2.9.3., а саме: вартість статутного капіталу підприємства становить 2 000 000 грн. та буде окремо оплачений доларами США по курсу НБУ на момент оплати. Загальна вартість договору, вказана у п.2.1. залишається незмінною та становить 2 440 000 дол. США по курсу НБУ на момент оплати.

Крім цього, рішенням власника у формі листа без назви та усіх необхідних реквізитів ПП «Золотопотіцьке» №11 - к від 11.04.2016 р. було вирішено:

- вивести МПП «Смолоскип» з кола власників після здійснення договору купівлі-продажу корпоративних прав гр. ОСОБА_3 у розмірі 1 200 000 грн., що становить 60% статутного капіталу підприємства та гр. ОСОБА_2 у розмірі 800 000 грн., що становить 40 % статутного капіталу;

- затвердити новий складу учасників ПП «Золотопотіцьке», в особі : ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- затвердити нову редакцію статуту ПП «Золотопотіцьке» з урахуванням даних змін.

Як наслідок, нова редакція статуту відповідача 1, що затверджена рішенням власника від 11 квітня 2016 р. № 11-к, зареєстрована приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстраційним записом № 3000119.

Зокрема, із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що 13.04.2016 р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію щодо зміни складу або інформації по засновників. При цьому, засновниками (учасниками) ПП «Золотопотіцьке» є ОСОБА_3, розмір внеску до статутного фонду - 1 200 000 грн. та ОСОБА_2, розмір внеску до статутного фонду - 800 000 грн.

Онак, як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що рішення № 11 - к від 11.04.2016 р. органом управління МПП «Смолоскип» не обговорювалось та не приймалось, підпис на ньом ОСОБА_2 свідчить лише про те, що він ознайомлений із проектом такого рішення, а між малим приватним підприємством та громадянами ОСОБА_3 і ОСОБА_2 будь-яких договорів купівлі-продажу корпоративних прав не укладалося. Крім того, нова редакція статуту ПП «Золотопотіцьке» ані МПП «Смолоскип», ані ОСОБА_2 не оформлювалась та не підписувалась.

Як встановлено судом першої інстанції, слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 16.06.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фaктoм заволодіння невстановленими особами статутним капіталом та майном ПП «Золотопотіцьке», чим спричинено шкоду МПП «Смолоскип» у великих розмірах.

За твердженнями позивача, положення спірної редакції статуту ПП «Золотопотіцьке» щодо учасників та розподілу їх часток порушують права та охоронювані законом інтереси МПП «Смолоскип» щодо володіння і реалізації права власності на приналежні останньому корпоративні права власника ПП «Золотопотіцьке», а відтак підлягають захисту у судовому порядку.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство, якщо інше не встановлено законом, діє на підставі статуту. Отже, зважаючи на відсутність в законі спеціальної вказівки щодо приватних підприємств, можна зробити висновок, що єдиним і обов'язковим для даного виду підприємств установчим документом є статут, який за своїм змістом повинен відповідати загальним вимогам, передбаченим в ст. 57 ГК України.

Статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Під час вирішення корпоративних спорів про визнання недійсними установчих документів господарські суди повинні виходити з того, що затвердження установчого документа є необхідною дією у процесі створення юридичної особи.

З урахуванням положень цієї норми підставами для прийняття рішення про визнання недійсними установчих документів є порушення закону, які не можуть бути усунуті (вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові пленуму №4 від 25.02.2016 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин».

Відповідно до ст. 87 Цивільного кодексу України обумовлено, що для створення юридичної особи її учасники розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма засновниками.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ст. ст. 17, 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати реєстратору, зокрема, заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру; установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи.

Установчий документ юридичної особи викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками) або уповноваженими ними особами.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно висновків почеркознавчих та технічних судових експертиз №562/16-22 від 11.11.2016 р. та №562/16-22 від 23.11.2016 р., які були зроблені в межах розгляду даної справи, встановлено, що підпис у графі «Сличенюк Михайло Ярославович» на лицевому та зворотному аркуші 13 нової редакції статуту ПП «Золотопотіцьке», затвердженої рішенням власників ПП «Золотопотіцьке» від 11.04.2016 р. №11-К, виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що оспорюваний локальний акт відповідача 1, що затверджений рішенням власника від 11.04.2016 р. № 11-К та зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4 13.04.2016 р. номер запису 3000119 не відповідає вищенаведеним вимогам законодавства, адже особою, яка зазначена у ньому як засновник не підписувався.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» також зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

А отже, суд не вправі вийти за межі позовних вимог, за винятком якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

А отже, судова колегія погоджується з твердженнями апелянта про те, що місцевий господарський суд не вправі був виходити за межі позовних вимог та надавати оцінку договору купівлі - продажу від 10.03.2016 р. №1/28/16 та рішенню засновника ПП «Золотопотіцьке» від 11.04.2016 р., оскільки такі повинні бути предметом окремих позовних вимог.

Однак, ст.104 ГПК України встановлює вичерпний перелік підстав для скасування чи зміни рішення суду у звязку з порушенням норм процесуального права. При цьому, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення (Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїй постанові №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України»).

З огляду на вищезазначене, незважаючи на те, що місцевим господарським судом неправомірно надано правову оцінку договору купівлі - продажу від 10.03.2016 р. №1/28/16 та рішенню засновника ПП «Золотопотіцьке» від 11.04.2016 р., такі обставини не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не вплинули на правильність резолютивної частини рішення про відмову у позові.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником, з урахуванням наведеного вище, не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 25.01.2017 р. у даній справі № 921/355/16-г/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.05.2017 р.

ОСОБА_9Матущак

Судді О.П.Дубник

ОСОБА_1