ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 915/266/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов.№б/н від 24.04.2017

представник 1-го відповідача в судове засідання не з'явився,

за участю представника 2-го відповідача ОСОБА_2 дов. №15 від 19.04.2017,

представник 3-ї особи в судове засідання не зявився,

присутній ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Дочірнього підприємства ТОРЖОК, 54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 108

До 1-го відповідача: Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27Т

До 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайськ кондитер, 54020, м. Миколаїв, вул. Декабристів, буд. 41, корп. 14

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 2-го відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю НІКІНВЕСТ 2017, 54020, м.Миколаїв, вул.Декабристів, буд.41/23А

про: визнання умов договору іпотеки недійсними.

встановив:

Дочірнє підприємство ТОРЖОК звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд: визнати недійсним з моменту вчинення підпункт 7.6.1, 7.6.2 пункту 7.6 Договору іпотеки №2563 від 19.05.2006, укладеного між Дочірнім підприємством Торжок ТОВ КИТ Кэпитал, правонаступником якого є Дочірнє підприємство Торжок та Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.05.2006 між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ДП «Торжок» було укладено Кредитний договір №19К/К. З метою забезпечення зобовязань позивача, як позичальника за вказаним договором, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ДП «Торжок» було укладено договір іпотеки: серія та номер: 2563, виданий 19.05.2006, предметом іпотеки за Договором визначено нежитловий обєкт, який знаходиться у м.Миколаєві, розташований по вул. Малій Морській, 108 та в цілому складається з адміністративної будівлі залізобетонної за Літ. А-8, загальною площею 5003,0 кв.м.. торгівельного центру залізобетонного за Літ. А1-6 загальною площею 21029,1 кв.м., вхід у підвал залізобетонний Літ. М-1, воріт 4, огорожі 5, покриття 1, навіс без обшивки А3-1. Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги №4 від 16.12.2016 право вимоги за Кредитним договором, договором іпотеки №2563 перейшло до ТОВ Первомайськ кондитер. Позивач вказує, що на момент укладення Договору іпотеки №2563 від 12.05.2006 статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент укладення Договору), Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, не передбачали можливості реєстрації прав власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі застереження, що міститься в іпотечних договорах, не передбачали можливості продажу іпотекодержателем предмету іпотеки. Враховуючи ст. 58 Конституції України, ст.5 Цивільного кодексу України, ст. 37, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», передача права власності на предмет іпотеки мала бути реалізована іпотекодержателем лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Засновник ДП «Тортож» - ТОВ «КИТ Кэпитал» не приймав рішення про надання згоди на включення застереження до договорів іпотеки про можливість реєстрації права власності на предмет іпотеки на іпотекодержателя або продажу предмета іпотеки іпотекодержателем та не приймав рішення про надання згоди на укладення договорів про задоволення вимог іпотекодержателя. У звязку із невідповідністю умов застереження вимогам законодавства на час укладення договорів іпотеки та відсутністю рішення засновника на включання застереження позивач просить визнати застереження недійсними.

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк у наданих запереченнях вважає позовну заяву, такою, що не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Вказує, що боржником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості за Кредитним договором, позивач всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, тому банк вважає, що позовна заява ДП «Торжок» є виключно зловживанням правом, а не наслідком наміру захистити свої порушені права. Зазначає, що строк позовної давності для визнання недійсним договору іпотеки №2563 від 19.05.2006 сплив 19.05.2009, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю Первомайськ кондитер у наданому відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Зазначає, що позивач, як сторона договору, який було укладено 19 травня 2006 року ознайомився з його змістом в момент складення та підписання цього правочину уповноваженою на те особою позивача. Повноваження підписанта даного правочину, а також інші підстави і обставини, необхідні для чинності правочину перевірялись нотаріусом, як спеціальним субєктом права на посвідчення та реєстрацію договорів. В подальшому спірний правочин виконувався сторонами, зокрема і позивачем, тобто виконуючи умови спірного правочину позивач засвідчив свою обізнаність з його змістом та узгодив умови цього договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю Первомайськ кондитер надано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Оскільки у провадженні господарського суду міста Києва вже перебувають справи з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Позивач у наданих до суду поясненнях вх.№7360/17 від 22.05.2017 вказує, що інших спорів з тих же підстав та з таким же предметом немає, у звязку з чим відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Також зазначає, що ДП «Торжок» довідався про особу ТОВ Первомайськ кондитер , як про нову сторону за Договором іпотеки №2563 від 19.05.2016, тільки після отримання повідомлення про відступлення права вимоги №4 від 16.12.2016, то перебігу позовної давності по вимогам щодо визнання недійсними умов Договору іпотеки №2563 від 19.05.2016 почався лише з 16.12.2016, у звязку з чим строк позовної давності не пропущений.

Представник ТОВ Первомайськ кондитер в судовому засіданні 23.05.2017 відмовився від клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та просить суд його не розглядати.

Представник ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк в судове засідання 23.05.2017 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №547.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю НІКІНВЕСТ 2017 в судове засідання 23.05.2017 не зявився, причини неявки не повідомив, вимоги ухвали суду від 25.04.2017 не виконав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №545.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

19 травня 2006 року між Дочірнім підприємством Торжок ТОВ КИТ Кэпитал, правонаступником якого є Дочірнє підприємство Торжок (далі позичальник) та Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк (далі кредитодавець) було укладено кредитний договір №19/К-К (далі Договір №19/К-К), умовами якого передбачено, що кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом кредит в сумі 4000000,00 доларів США, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину Договору. (п. 1.1, п.1.1.1 Договору №19/К-К).

У відповідності до п. 7.4 Договору №19/К-К, договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотека є окремим видом застав. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" та статті 572 ЦК України, іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором №19/К-К, між Дочірнім підприємством Торжок ТОВ КИТ Кэпитал, правонаступником якого є Дочірнє підприємство Торжок (іпотекодавець) та Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк (іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки від 19.05.2006, який зареєстрований в реєстрі за №2563 (далі - Договір іпотеки), відповідно до умов якого позивач (іпотекодавець) з метою забезпечення виконання основного зобовязання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а відповідач-1 (іпотекодержатель) приймає в іпотеку Предмет іпотеки (п.1.1 Договору іпотеки).

Предметом іпотеки за вказаним Договором визначено: нежитловий обєкт, який знаходиться у м.Миколаєві, розташований по вул. Малій Морській, 108 та в цілому складається з адміністративної будівлі залізобетонної за Літ. А-8, загальною площею 5003,0 кв.м.. торгівельного центру залізобетонного за Літ. А1-6 загальною площею 21029,1 кв.м., вхід у підвал залізобетонний Літ. М-1, воріт 4, огорожі 5, покриття 1, навіс без обшивки А3-1.

Згідно п. 1.5 Договору іпотеки, узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 37 016 348,50 грн., яка в еквіваленті при перерахуванні в долари США по офіційному курсу НБУ на день укладання цього Договору становить 7 329 970,00 доларів США із розрахунку 5,05 гривень за 1 долар США.

Відповідно до п.7.6 Договору іпотеки, за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку:

7.6.1. Шляхом переходу до Іпотекодержателя прав власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов.

У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець цим Договором іпотеки підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки.

Іпотекодержатель набуває Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого придбання, на підставі оцінки Предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності без урахування ПДВ. Сплата ПДВ здійснюється згідно законодавства України, діючого на момент переходу права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя. Право вибору суб'єкта оціночної діяльності сторони за взаємною згодою надають іпотеко держателю. Проведення оцінки предмета іпотеки здійснюється за рахунок коштів Іпотекодавця.

У випадку перевищення вартості Предмета іпотеки над сумою заборгованості Позичальника по кредитному договору, зафіксованою на дату переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель повертає суму перевищення вартості Іпотекодавцю, згідно ст. 37 Закону України Про іпотеку.

Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він дає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього і Договору та вимог чинного законодавства України.

Іпотекодавець підписанням цього Договору також засвідчує, що наявність буд-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодердателя про придбання Предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається.

Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя та надають право Іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання Предмета іпотеки у власність.

7.6.2. Шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки відповідно до наведених нижче умов.

У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець уповноважує Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь- якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України Про іпотеку. Сплата податків при такому продажу регулюється діючим законодавством України при оподаткування.

Ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем. У випадку відсутності згоди сторін відносно ціни продажу, дана ціна встановлюється на підставі оцінки Предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Право вибору суб'єкта оціночної діяльності сторони за взаємною згодою надають Іпотекодержателю. Проведення оцінки предмета іпотеки здійснюється за рахунок коштів Іпотекодавця.

Після задоволення всіх вимог Іпотекодержателя по Кредитному договору, залишок коштів повертається Іпотекодателю, згідно ст.38 Закону України Про іпотеку

Іпотекодавець підписанням цього Договору, засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та договору купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладеного Іпотекодержателем з покупцем предмета іпотеки, для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки не вимагається.

Цей Договір та договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений Іпотекодержателем з покупцем (покупцями), мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки до покупця по договору купівлі-продажу, укладеному з Іпотекодержателем.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що даний правочин, суперечить статтям 37, 38 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок

виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь

якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006), Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006), якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Приписи статей 37, 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006, що діяли на момент укладення Договору іпотеки №2563 від 19.05.2006) передбачали можливість набуття права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобовязання та право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки саме на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто законодавство яке діяло на момент укладення іпотечного договору не передбачало передачу права власності на заставлене майно від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобовязання та право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі.

Твердження позивача щодо відсутності окремого рішення згоди засновника ДП «Торжок» для включення застереження в договір іпотеки є безпідставним, оскільки як вбачається із вступної частини договору іпотеки №2563 від 19.05.2006 ДП «Торжок» ТОВ «Кит Кэпитал» (іпотекодавець) укладало договір в особі директора ОСОБА_4, яка діє на підставі статуту підприємства, рішення ТОВ «Кит Кэпитал» №1 від 19.10.2005, протоколу засідання ради директорів ТОВ «Кит Кэпитал» № 8 від 04.10.2005, наказу №32-к від 27.12.2005, контракту №б/н від 25.11.2005, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кит Кэпитал» №5 від 13.04.2006 та рішення ради директорів ТОВ «Кит Кэпитал», протоколу №11 від 06.04.2006.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Пунктом 2.8 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що загальна позовна давність застосовується щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій статті 261 ЦК України.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

До спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності три роки.

Оспорюваний позивачем договір датований 19.05.2006. Позовна заява подана до суду 29.03.2017, тобто зі значним пропуском позовної давності.

Поважності причин пропуску позовної давності, наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, позивачем не зазначено.

Твердження позивача, що позивач довідався про відповідача-2, як про нову сторону за договором іпотеки, тільки після отримання повідомлення про відступлення права вимоги №4 від 16.12.2016, то перебіг позовної давності по вимогам щодо визнання недійсними умов договору іпотеки №2563 від 19.05.2006 почався лише з 16.12.2016 є неправомірним та відхиляється судом.

Враховуючи, що позовна заява подана до суду із значним пропуском позовної давності і про сплив позовної давності заявлено іншою стороною у справі, то суд приходить до висновку про відмову у позові, у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 25.05.2017

Суддя Н.О. Семенчук