РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017Справа № 910/4596/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Гарант-Енерго"

до Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3"

про стягнення 256 630 грн 59 коп.

Представники сторін:

від позивача: Соболь М.П., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Гарант-Енерго" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" про стягнення 256 630 грн 59 коп. заборгованості за договором підряду № 230 від 09.09.2013, в тому числі: 119 836 грн 00 коп. основного боргу, 123 449 грн 02 коп. інфляційних втрат та 13 345 грн 57 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору підряду № 230 від 09.09.2013 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати виконаних робіт у розмірі 119 836 грн 00 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 123 449 грн 02 коп. інфляційних втрат та 13 345 грн 57 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4596/17, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.05.2017.

11.04.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

10.05.2017 представником відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

11.05.2017 представником позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва була подана письмова заява.

Представник відповідача в судове засідання 11.05.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів щодо неможливості такої заміни представника, і неможливості розгляду справи без участі представника суду не надано.

В судове засідання 11.05.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 11.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд-3" (далі - відповідач, генпідрядник) та Приватним акціонерним товариством "Гарант-Енерго" (далі - позивач, субпідрядник) було укладено договір підряду № 230 (далі - договір), відповідно до умов якого генпідрядник передає, а субпідрядник приймає на себе виконання всього комплексу спеціальних будівельно-монтажних робіт на об'єкті: "Житловий будинок на перетині вул. Волинської та Смілянської у Солом'янському р-ні м. Києва", згідно робочої документації.

Сторони погодили наступну ідентифікацію об'єкту, на якому субпідрядник виконуватиме роботи: склад та обсяги робіт, які передбачені проектною документацією та підлягають виконанню субпідрядником: прокладання мереж 0,4 кВ та влаштування зовнішнього освітлення (розділ 1 договору).

Відповідно до положень пунктів 2.1 - 2.5 договору початок робіт - вересень 2013 року. Закінчення робіт - жовтень 2013 року. Під закінченням робіт у цьому договорі розуміється передача генпідряднику всіх необхідних актів і виконавчої документації, необхідної для складання декларації про готовність об'єкта до експлуатації (або сертифіката) та актів передачі змонтованих систем експлуатуючій організації. Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття генпідрядником. Виконання робіт може бути закінчено достроково тільки за згодою генпідрядника. Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей договір у разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання Генпідрядником своїх зобов'язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації, ресурсів тощо); внесення змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від Субпідрядника обставинами; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Розділом 3 та 4 договору передбачено, що вартість робіт і матеріалів, включаючи поставку замовника (договірна ціна), визначена на підставі проведеного тендерного торгу та відповідно до "Правил визначення вартості будівництва (ДБН-Д 1.1-1-2000)" та іншими діючими нормативними документами і становить - 1 390 518 грн 00 коп., в тому числі ПДВ - 231 753 грн.

Договірна ціна (додаток № 1 до договору) визначена на рівні цін 2013 року, є твердою і остаточною на весь період виконання робіт. В разі зміни обсягу робіт, відповідно змінюється вартість робіт, що оформляється додатковою угодою сторін.

Ціна договору може бути збільшена тільки шляхом підписання додаткової угоди до цього договору і на підставах визначених цим договором, лише у випадку погодження збільшення договірної ціни замовником об'єкту будівництва.

Додаткові обсяги будівельно-монтажних робіт, які виконані субпідрядником без погодження із Генпідрядником не оплачуються.

Субпідрядник сплачує щомісячно генпідряднику за послуги генпідряду кошти в розмірі 2,5% від вартості виконаних робіт, без врахування вартості матеріалів поставки замовника. Витрати за надання послуг генпідряду знімаються з оплати за виконані субпідрядником роботи згідно виконання у довідці ф. КБ-3.

Джерело фінансування - залучені кошти фізичних та юридичних осіб.

Розрахунки здійснюються щомісячно за фактично виконані роботи згідно форми КБ-2В та довідки про вартість виконаних робіт по встановленій формі КБ-3, після отримання коштів від Замовника об'єкту будівництва.

Оплата за виконані роботи субпідрядником здійснюється генпідрядником у розмірі 95 (дев'яносто п'ять) відсотків від суми кожного оформленого субпідрядником акту виконаних робіт (форми КБ-2в, КБ-3), після отримання коштів від замовника об'єкту будівництва. П'ять відсотків від вартості виконаних робіт залишаються в гарантійному фонді будівництва на рахунках замовника.

Накопичені за період будівництва 5 відсотків перерахувань до гарантійного фонду залишаються на рахунку замовника та перераховуються субпідряднику генпідрядником в строк до 90 календарних днів після передачі житлового будинку під заселення відповідно до діючого законодавства та після отримання коштів від Замовника об'єкту будівництва.

Генпідрядник проводить оплату прийнятих робіт протягом 5-ти (п'яти) банківських днів з моменту підписання актів приймання виконаних робіт по формі КБ-2В і довідки по формі КБ-3, після отримання коштів від замовника об'єкту будівництва у відповідності з пунктом 4.2. цього договору.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, Генпідрядник має право за участю субпідрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Позивач зазначає суду про те, що відповідачем неналежно виконувались його обов'язки по оплаті виконаних робіт, внаслідок чого, станом на 01.03.2017 у відповідача обліковується заборгованість в розмірі 119 836 грн 00 коп.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов'язання за Договором підряду.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 838 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що фактично виконані субпідрядником обсяги робіт оформляються актами приймання по формі КБ-2в і довідкою по формі КБ-3, які надаються субпідрядником до 25 числа кожного місяця. Генпідрядник підписує їх протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту представлення до приймання та скріплює печаткою.

В матеріалах справи наявні акти приймання по формі КБ-2в і довідки по формі КБ-3 на загальну суму 1 136 347 грн 20 коп.

В свою чергу, відповідач частково сплатив на користь позивача кошти за договором, а саме: 170 000 грн 00 коп., що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по його особовому рахунку є первинними документами, а відповідно, і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються до уваги судом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова № 18) згідно з частиною другою статті 4 3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на спростування позиції позивача, в свою чергу позивачем належним чином та доказами доведено суду факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором в розмірі 119 836 грн 00 коп.

Крім основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 123 449 грн 02 коп. та 3% річних в сумі 13 345 грн 57 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 08.11.2013 по 01.03.2017.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання грошового зобов'язання за договором підряду № 230 від 09.09.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача 123 449 грн 02 коп. інфляційних втрат та 13 345 грн 57 коп. 3 % річних, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-3" (03058, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 5, ідентифікаційний код 04012678) на користь Приватного підприємства "Гарант-Енерго" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, будинок 17-21; ідентифікаційний код: 30577113) заборгованість в сумі 119 836 (сто дев'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять шість) грн 00 коп., 3% річних в розмірі 13 345 (тринадцять тисяч триста сорок п'ять) грн 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 123 449 (сто двадцять три тисячі чотириста сорок дев'ять) грн 02 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 849 (три тисячі вісімсот сорок дев'ять) грн 46 коп.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 18.05.2017.

Суддя Н.Б. Плотницька