ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2017 р.Справа № 916/583/17

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС"

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН"

про стягнення 47 905,99 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН" 616 124,38 грн., де 589 970,00 грн. основний борг, 23 154,38 грн. пеня, 2 522,98 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.03.2017р. позовну заяву (вх.№620/17) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/583/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

20.04.2017р. позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2-2215/17), відповідно до якої просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН" 206 875,99 грн., де 158 970,00 грн. основний борг, 35 930,02 грн. пеня, 3885,63 грн. 3% річних та 8 090,34 грн. інфляційні втрати.

Зазначена заява судом прийнята до розгляду.

У зв'язку з повною оплатою відповідачем суми боргу, ухвалою господарського суду Одеської області від 10.05.2017р. провадження у справі №916/583/17 в частині стягнення основного боргу в розмірі 158 970,00 грн. було припинено.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 10.05.2017р. не з'явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженого представника позивача на розписці про оголошення перерви від 20.04.2017р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України №18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, що викладена у постанові від 07.07.2016р. у справі №910/21819/15, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Представник відповідача проти задоволення позову в частині стягнення 35 930,02 грн. пені, 3885,63 грн. 3% річних та 8 090,34 грн. інфляційних втрат та просила суд відмовити у їх задоволенні, проте письмовий відзив на позов суду не надав.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив:

27 вересня 2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН" (Покупець) було укладено договір поставки №ДМП-44, згідно п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується прийняти й оплатити замовлені ним масложирову продукцію (в подальшому "Товар").

Відповідно до умов п.3.4. Договору, Покупець зобов'язаний провести розрахунок за кожну отриману відповідно до накладної партію товару протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів, рахуючи з дати, зазначеної у видатковій накладній.

Якщо дата оплати припадає на вихідний або святковий день, оплата повинна бути здійснена в наступний за ним банківський день.

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що при порушенні виконання термінів фінансових зобов'язань, вказаних в п.3.4. Договору, Покупець сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період протермінування платежу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних або несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожен день прострочення. Загальна сума пені розраховується за весь період протермінування. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання взятих зобов'язань.

На виконання умов вищенаведеного договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 777 122,00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№AV000054723 від 06.10.2016р. на суму 144 000,00 грн.;

№AV000055684 від 11.10.2016р. на суму 168 000,00 грн.;

№AV000058583 від 22.10.2016р. на суму 144 000,00 грн.;

№AV000060345 від 29.10.2016р. на суму 120 000,00 грн.;

№AV000061574 від 02.11.2016р. на суму 228 000,00 грн.;

№AV000063009 від 11.11.2016р. на суму 220 864,00 грн.;

№AV000065300 від 22.11.2016р. на суму 113 288,00 грн.;

№AV000066821 від 29.11.2016р. на суму 221 340,00 грн.;

№AV000069961 від 13.12.2016р. на суму 145 200,00 грн.;

№AV000071406 від 19.12.2016р. на суму 112 240,00 грн.;

№AV000073816 від 27.12.2016р. на суму 122 000,00 грн.;

№AV000000676 від 04.01.2017р. на суму 187 500,00 грн.;

№AV000002181 від 14.01.2017р. на суму 151 800,00 грн.;

№AV000002660 від 17.01.2017р. на суму 235 290,00 грн.;

№AV000004023 від 24.01.2017р. на суму 203 600,00 грн.;

№AV000012981 від 11.03.2017р. на суму 104 000,00 грн.;

№AV000016334 від 25.03.2017р. на суму 156 000,00 грн.

Проте відповідачем вартість отриманого товару було сплачено несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого, за останнім виникла заборгованість перед позивачем в сумі 589 970,00 грн.

Під час розгляду справи, відповідачем було сплачено заборгованість перед позивачем в повному обсязі.

Неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором в частині здійснення оплати отриманого товару і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст.656 Цивільного Кодексу України).

Судом встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати отриманого від позивача товару, що стало підставою для нарахування позивачем до стягнення 3% річних в сумі 3 885,63 грн., інфляційних втрат в сумі 8 090,34 грн. та пені в сумі 35 930,02 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції. Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією. Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк. За грошовим зобов'язанням боржник не повинен платити відсотки за час прострочення кредитора.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

За приписами п.2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р., за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Сумаборгу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочки
124000.0020.10.2016 - 20.10.2016115.0000 %0.082 %*101.64
24000.0021.10.2016 - 26.10.2016615.0000 %0.082 %*118.03
168000.0025.10.2016 - 26.10.2016215.0000 %0.082 %*275.41
117000.0027.10.2016 - 27.10.2016115.0000 %0.082 %*95.90
17000.0028.10.2016 - 30.10.2016314.0000 %0.077 %*39.02
36000.0005.11.2016 - 06.11.2016214.0000 %0.077 %*55.08
11000.0007.11.2016 - 08.11.2016214.0000 %0.077 %*16.83
106000.0012.11.2016 - 14.11.2016314.0000 %0.077 %*243.28
56000.0015.11.2016 - 17.11.2016314.0000 %0.077 %*128.52
11000.0018.11.2016 - 21.11.2016414.0000 %0.077 %*33.66
228000.0016.11.2016 - 21.11.2016614.0000 %0.077 %*1046.56
89000.0022.11.2016 - 24.11.2016314.0000 %0.077 %*204.26
9000.0025.11.2016 - 29.11.2016514.0000 %0.077 %*34.43
220864.0025.11.2016 - 29.11.2016514.0000 %0.077 %*844.83
129864.0030.11.2016 - 08.12.2016914.0000 %0.077 %*894.15
129864.0009.12.2016 - 12.12.2016414.0000 %0.077 %*397.40
104864.0013.12.2016 - 13.12.2016114.0000 %0.077 %*80.22
14864.0014.12.2016 - 15.12.2016214.0000 %0.077 %*22.74
113288.0006.12.2016 - 08.12.2016314.0000 %0.077 %*260.01
113288.0009.12.2016 - 15.12.2016714.0000 %0.077 %*606.68
53152.0016.12.2016 - 18.12.2016314.0000 %0.077 %*121.99
221340.0013.12.2016 - 19.12.2016714.0000 %0.077 %*1185.32
196340.0020.12.2016 - 20.12.2016114.0000 %0.077 %*150.21
142340.0021.12.2016 - 27.12.2016714.0000 %0.077 %*762.26
92340.0028.12.2016 - 03.01.2017714.0000 %0.077 %*494.50
17340.0004.01.2017 - 05.01.2017214.0000 %0.077 %*26.60
145220.0027.12.2016 - 05.01.20171014.0000 %0.077 %*1110.97
87560.0006.01.2017 - 09.01.2017414.0000 %0.077 %*268.68
37560.0010.01.2017 - 12.01.2017314.0000 %0.077 %*86.44
112240.0003.01.2017 - 12.01.20171014.0000 %0.077 %*861.02
79800.0013.01.2017 - 15.01.2017314.0000 %0.077 %*183.65
4800.0016.01.2017 - 18.01.2017314.0000 %0.077 %*11.05
122000.0010.01.2017 - 18.01.2017914.0000 %0.077 %*842.30
81800.0019.01.2017 - 19.01.2017114.0000 %0.077 %*62.75
61800.0020.01.2017 - 23.01.2017414.0000 %0.077 %*189.63
31800.0024.01.2017 - 24.01.2017114.0000 %0.077 %*24.39
21800.0025.01.2017 - 25.01.2017114.0000 %0.077 %*16.72
187500.0018.01.2017 - 25.01.2017814.0000 %0.077 %*1150.68
179300.0026.01.2017 - 26.01.2017114.0000 %0.077 %*137.55
154300.0027.01.2017 - 31.01.2017514.0000 %0.077 %*591.84
134300.0001.02.2017 - 06.02.2017614.0000 %0.077 %*618.15
124300.0007.02.2017 - 07.02.2017114.0000 %0.077 %*95.35
114300.0008.02.2017 - 08.02.2017114.0000 %0.077 %*87.68
104300.0009.02.2017 - 09.02.2017114.0000 %0.077 %*80.01
74300.0010.02.2017 - 12.02.2017314.0000 %0.077 %*170.99
44300.0013.02.2017 - 13.02.2017114.0000 %0.077 %*33.98
20300.0014.02.2017 - 14.02.2017114.0000 %0.077 %*15.57
151800.0028.01.2017 - 14.02.20171814.0000 %0.077 %*2096.09
147100.0015.02.2017 - 19.02.2017514.0000 %0.077 %*564.22
117100.0020.02.2017 - 20.02.2017114.0000 %0.077 %*89.83
82100.0021.02.2017 - 21.02.2017114.0000 %0.077 %*62.98
32100.0022.02.2017 - 23.02.2017214.0000 %0.077 %*49.25
17100.0024.02.2017 - 26.02.2017314.0000 %0.077 %*39.35
7100.0027.02.2017 - 27.02.2017114.0000 %0.077 %*5.45
235290.0031.01.2017 - 27.02.20172814.0000 %0.077 %*5053.90
230390.0028.02.2017 - 01.03.2017214.0000 %0.077 %*353.48
230390.0002.03.2017 - 08.03.2017714.0000 %0.077 %*1237.16
190390.0009.03.2017 - 12.03.2017414.0000 %0.077 %*584.21
80390.0013.03.2017 - 20.03.2017814.0000 %0.077 %*493.35
60390.0021.03.2017 - 26.03.2017614.0000 %0.077 %*277.96
203600.0007.02.2017 - 01.03.20172314.0000 %0.077 %*3592.28
203600.0002.03.2017 - 26.03.20172514.0000 %0.077 %*3904.66
163990.0027.03.2017 - 27.03.2017114.0000 %0.077 %*125.80
73990.0028.03.2017 - 28.03.2017114.0000 %0.077 %*56.76
63990.0029.03.2017 - 02.04.2017514.0000 %0.077 %*245.44
29990.0003.04.2017 - 03.04.2017114.0000 %0.077 %*23.01
14990.0004.04.2017 - 05.04.2017214.0000 %0.077 %*23.00
104000.0025.03.2017 - 05.04.20171214.0000 %0.077 %*957.37
98990.0006.04.2017 - 09.04.2017414.0000 %0.077 %*303.75
48989.0010.04.2017 - 10.04.2017114.0000 %0.077 %*37.58
156000.0008.04.2017 - 10.04.2017314.0000 %0.077 %*359.01
154990.0011.04.2017 - 13.04.2017314.0000 %0.077 %*356.69
154990.0014.04.2017 - 19.04.2017613.0000 %0.071 %*662.42
Таким чином, за самостійним розрахунком суду розмір пені складає 36 433,91 грн., але у зв'язку з тим, що позивачем пеню заявлено до стягнення в меншому розмірі, в сумі 35 930,02 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 35 930,02 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, суд зазначає:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних в сумі 3 885,63 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне:

Системний аналіз законодавства України свідчить, що обов'язок боржника відшкодувати кредитору причинені інфляцією збитки з нарахуванням процентів річних, випливає з вимог ст.625 Цивільного кодексу України.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р. №265 "Про затвердження ОСОБА_1 розрахунку базового індексу споживчих цін").

Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013р. №14).

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат в сумі 8 090,34 грн., суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС", у звязку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН" на користь позивача підлягає пеня в сумі 35 930,02 грн., 3% річних в сумі 3 885,63 грн. та інфляційні втрати в сумі 8 090,34 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3 103,14 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "БУЛКІН" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. №14, код ЄДРЮОФОПГФ 39299962) на користь товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство "АВІС" (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. №150, код ЄДРЮОФОПГФ 13304871) пеню в сумі 35 930 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 02 коп., 3% річних в сумі 3 885 (три тисячі вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 63 коп., інфляційні втрати в сумі 8 090 (вісім тисяч дев'яносто) грн. 34 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 3 103 (три тисячі сто три) грн. 14 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 15 травня 2017 р.

Суддя О.В. Цісельський