ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Справа № 904/682/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Картере В.І., Шевчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"
на рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016
та постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
у справі№ 904/682/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Енергомашкомплект"
доПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"
простягнення 106 705,45 грн.,
та за зустрічним позовомПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Енергомашкомплект"
простягнення 4 303,68 грн.,

за участю представників:

від ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" не з'явився
від ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Енергомашкомплект" (далі - ТОВ "ВО "Енергомашкомплект") звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.09.2016, про стягнення з відповідача 61 992,00 грн. основного боргу, 5 056,10 грн. пені, 37 190,35 грн. інфляційних втрат, 2 466,98 грн. 3% річних.

ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" подано зустрічну позовну заяву про стягнення з ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" 4 303,68 грн. штрафу.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 та від 09.06.2016 провадження у справі зупинялось до набрання законної сили рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/714/16 за позовом ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" про тлумачення п. 4.4 договору № 14-16/207-КП від 31.01.2014.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 у справі № 904/682/16 (суддя Фещенко Ю.В.) первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") на користь ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" 61 992,00 грн. основного боргу, 5 056,10 грн. пені, 32 639,16 грн. інфляційних втрат, 2 464,68 грн. 3% річних, 1 532,28 грн. судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 (колегія суддів у складі: Сизько І.А. - головуючий, Кузнецова І.Л., Іванов О.Г.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 у справі № 904/682/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 904/682/16, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові акти в частині задоволених первісних вимог, справу у вказаній частині передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 23.05.2017 о 10 год. 50 хв.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 22.05.2017 № 08.03-04/1866 у зв'язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. на лікарняному призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 904/682/16.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2017 для розгляду касаційної скарги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у справі № 904/682/16 визначено колегію суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий (доповідач), Картере В.І., Шевчук С.Р.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не скористалися передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 31.01.2014 між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (яке в подальшому змінило найменування на ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") (Покупець) та ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" (Постачальник) було укладено договір № 14-16/207-КП (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору; Покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію згідно з умовами договору.

У Договорі сторони визначили, окрім іншого, гарантійні зобов'язання, строки та умови поставки Продукції, ціну Продукції та порядок розрахунків, відповідальність сторін, строк дії договору.

У подальшому, додатковою угодою від 23.06.2014 сторони погодили викласти п.п. 5.3, 5.6, 5.7 Договору в наступних редакціях, а саме: "5.3. Розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії Продукції, якщо інше, відстрочка більше або менше 60 календарних днів не обумовлена у відповідних специфікаціях до Договору. У випадку, якщо строк оплати припадає на неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день."; "5.6. У випадку порушення Постачальником строків поставки продукції за договором покупець вправі направити Постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, та до їх оплати Постачальником затримати оплату за поставлену продукцію на суму штрафних санкцій та/або збитків. Постачальник зобов'язується провести оплату штрафних санкцій та/або збитків протягом 5-ти календарних днів з моменту направлення розрахунку штрафних санкцій та/або збитків Постачальнику. При цьому Покупець на свій розсуд має право оплатити Постачальнику вартість поставленої Продукції до оплати останнім Покупцю штрафних санкцій та/або відшкодування збитків. Перерахування Покупцем грошових коштів за поставлену Продукцію до оплати Постачальником штрафних санкцій та/або відшкодування збитків не звільняє Постачальника від зобов'язань по оплаті штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язань, прийнятих на себе за договором. При несплаті Постачальником штрафних санкцій та збитків, Покупець має право застосувати до Постачальника оперативно-господарські санкції, відповідно до п. 5.7 Договору."; "5.7. Зобов'язання Постачальника здійснити поставки у відповідності до вимог Договору, специфікацій до договору забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією розуміється право Покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій, завданих невиконанням договору та збитків з сум, які підлягають виплаті Постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Постачальника після того, як він не сплатив в строк, направлений в його адрес розрахунок штрафних санкцій та збитків, відповідно до умов договору. Про застосування оперативно-господарських санкцій Покупець зобов'язаний письмово повідомити Постачальника.".

Сторонами підписані специфікації до Договору:

- 23.06.2014 на поставку вимикачів автоматичних в асортименті на загальну суму 86 073,60 грн. з ПДВ, зі строком поставки до 30.06.2014;

- 07.07.2014 на поставку вимикачів автоматичних на суму 3 840,00 грн. з ПДВ, зі строком поставки до 30.07.2014.

Пунктами 2, 3 зазначених специфікацій визначено, що розрахунок за ними здійснюється покупцем на 90 календарний день з моменту поставки відповідної партії товару; умови поставки - DDP (Інкотермс-2000), Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тернівська, 5.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення викладено у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановили суди попередніх інстанцій, на виконання умов Договору ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" поставлено Покупцю узгоджену в специфікаціях продукцію на загальну суму 89 913,60 грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.07.2014 № ЕМ-0000136 на суму 36 237,60 грн., видатковою накладною від 09.07.2014 № ЕМ-0000139 на суму 49 836,00 грн., видатковою накладною від 22.07.2014 № ЕМ-0000147 на суму 3 840,00 грн. Зазначені видаткові накладні підписані представником Покупця без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості товару, наявності або відсутності повного пакету документів.

З урахуванням умов п. 5.3 Договору та специфікацій щодо термінів оплати, поставлена Продукція повинна бути оплачена у строки: за видатковою накладною від 04.07.2014 № ЕМ-0000136 у строк по 02.10.2014 включно; за видатковою накладною від 09.07.2014 № ЕМ-0000139 у строк по 07.10.2014 включно; за видатковою накладною від 22.07.2014 № ЕМ-0000147 у строк по 20.10.2014 включно.

Покупець за поставлений товар розрахувався частково, сплативши 27 921,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 336856 від 24.02.2015.

12.03.2015 ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" було направлено на адресу Покупця претензію про сплату заборгованості за поставлений товар.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати поставленого товару, ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" звернулося з первісним позовом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов Договору ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" поставило, а ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" прийняло продукцію на загальну суму 89 913,60 грн., однак, оплату такої продукції в повному обсязі та у встановлені Договором строки ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не здійснено.

Отже, встановивши факт неналежного виконання відповідачем за первісним позовом взятих на себе зобов'язань за Договором, здійснивши перерахунок заявлених первісних позовних вимог та враховуючи межі заявлених вимог, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісного позову в частині стягнення з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" 61 992,00 грн. основного боргу, 5 056,10 грн. пені, 32 639,16 грн. інфляційних втрат, 2 464,68 грн. 3% річних та, відповідно, про відмову у задоволенні первісного позову в іншій частині.

Звертаючись із зустрічним позовом, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" послалось на те, що ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" неналежно виконало взяті на себе зобов'язання, оскільки поставка продукції здійснена Постачальником несвоєчасно.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" прострочено поставку продукції, визначену специфікацією від 23.06.2014 на загальну суму 86 073,60 грн., а тому нарахований ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" штраф, передбачений п. 6.2 Договору, є правомірним.

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій, заявою від 08.06.2016 ТОВ "ВО "Енергомашкомплект" просило застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що зустрічні вимоги про стягнення 4 303,68 грн. штрафу заявлені після спливу позовної давності, яка встановлена ч. 2 ст. 258 ЦК України, та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не доведено, а судами не визнано поважність причин такого пропущення, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо доводів скаржника про порушення судами попередніх інстанцій приписів ст. 25 ГПК України слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за приписом статті 25 ГПК України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Як встановлено апеляційним господарським судом, під час розгляду справи у місцевому господарському суді відповідачем за первісним позовом було змінено саме найменування юридичної особи (змінено тип акціонерного товариства) з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується п. 2.2 статуту ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищевикладене та те, що у судових рішеннях як місцевого господарського суду, так і апеляційної інстанції, зазначається про зміну найменування відповідача за первісним позовом, доводи ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про порушення судами попередніх інстанцій приписів ст. 25 ГПК України є необґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 у справі № 904/682/16 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді В.І. Картере

С.Р. Шевчук