ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2017 Справа № 904/3634/17

За позовом Приватного підприємства "ЛЄОН", м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 5 000,00 грн. за договором про надання послуг

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Міняєв А.О. представник - дов. № 06-02/17 від 06.02.2017

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЛЄОН" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 5 000,00 грн. за договором № 01/06-9 від 01.06.2012 про надання послуг по централізованому спостереженню за системою охоронно-тривожної сигналізації.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині повної оплати за надані послуги.

Відповідач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 4 250,00 грн. за договором № 01/06-9 від 01.06.2012 про надання послуг по централізованому спостереженню за системою охоронно-тривожної сигналізації.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі № 904/3634/17 відповідач отримав 14.04.2017, про що свідчить поштове повідомлення № 544 (а.с. 67).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі з'ясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі, яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами та не вжив заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 24.04.2017. розгляд справи відкладено на 22.05.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не подавалось.

У судовому засіданні 22.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2012 між Приватним підприємством "ЛЄОН" (далі - позивач, виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, замовник) було укладено договір про надання послуг з централізованого спостереження за системою охоронно-тривожної сигналізації №01/06-9 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого замовник здає в технічно справному стані, а виконавець приймає під спостереження систему охоронно-тривожної сигналізації встановлену на об'єктах замовника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Склад системи охоронно-тревожної сигналізації вказаний в додатку № 1 до цього договору.

Виконавець надає послуги замовнику шляхом проведення комплексу охоронних заходів, які включають в себе:

- автоматизований контроль системи охоронно - тривожної сигналізації замовника;

- приймання сигналу охоронно - тривожної сигналізації на пульті централізованого нагляду (ПЦН);

- при надходженні сигналу з датчиків охоронної сигналізації або тривожної кнопки на ПЦН;

- негайний виїзд мобільної групи на об'єкт для охорони майна замовника відповідно до встановленої інструкції (додаток № 2 до цього договору) (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 3.6. договору замовник зобов'язався своєчасно оплачувати послуги виконавця.

Згідно з п.4.1. договору вартість послуг по технічній та тривожній охороні об'єкта складає 208,33 грн., крім того ПДВ -41,67 грн., вього - 250,00 грн. в місяць.

Розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на протязі трьох банківських днів з момену надання рахунків (п.4.9. договору).

Цей договір укладається строком на одни рік та вступає в силу з моменту підписання акта про прийняття об'єкта (акта приймання-передачі технічних засобів охоронної системи) під охорону обома сторонами (п. 7.1. Договору).

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу послуги з централізованого спостереження за системою охоронно-тривожної сигналізації на загальну суму 12 750,00 грн, що підтверджується актами наданих послуг та виставленими рахунками на оплату (а.с. 21-60).

Відповідач за надані послугу розрахувався часткового у сумі 7 750,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 94-117), в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 5 000,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 09/11-5 від 09.11.2016 з вимогою оплатити суму боргу (а.с. 16), останній отримав претензію 14.11.2016, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 17).

Листом від 12.01.2017 № 12/01-1-1 відповідачу повторно направлено рахунки на оплату послуг охорони, акти наданих послуг, акт звіряння взаємних розрахунків за період червень 2012р. - грудень 2016р. з проханням підписані екземпляри повернути позивачу протягом трьох днів з моменту їх одержання, у разі не повернення зазначених документів вони будуть вважатися узгодженими та підписаними без заперечень (а.с. 18).

Зазначені документи отримані відповідачем 16.01.2017, що підтверджується транспортною накладною кур'єрської служби № 168173 (а.с. 19).

Відповідач відповіді ні на претензію, ні на лист не надав, підписані акти не повернув.

10.04.2017 відповідачем сплачено 750,00 грн. суми основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням № @2РL308243 від 10.04.2017 (а.с. 123), в наслідок чого сума боргу склала 4 250,00 грн., що і стало причиною спору.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову повністю з таких підстав.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений між сторонами є договором про надання послуг та на нього розповсюджуються норми Цивільного кодексу України, передбачені главою 63.

Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 902 ЦК України Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

З врахуванням викладеного, вимоги Позивача в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не спростовані Відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю у сумі 4 250,00 грн. боргу за надані послуги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 199 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "ЛЄОН" (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Покровська, буд. 11-Д, ідентифікаційний код 34366803) основний борг у сумі 4 250,00 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.), про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 24.05.2017

Суддя Н.Г. Назаренко