ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.05.2017 Справа № 904/3107/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення суми інфляційної складової у розмірі 22422грн.05коп., 3% річних у розмірі 1676грн.31коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 - представник, дов. №5027 від 22.04.2015р.;

Від відповідача: Шкуро Ю.А. - представник, дов. від 03.01.2017р. №1.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 м. Нікополь звернулась до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради м. Нікополь з позовом про стягнення суми інфляційної складової у розмірі 22422грн.05коп., 3% річних у розмірі 1676грн.31коп.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань з оплати послуг шкільних їдалень з організації харчування школярів, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №904/5500/15.

Позивач зазначає, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №904/5500/15 було встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 36485грн.

Заборгованість, яка виникла в лютому 2014р., була сплачена відповідачем 10.11.2015р.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 1676грн.31коп. за період з 01.05.2014р. по 10.11.2015р. та інфляційну складову в розмірі 22422грн.05коп. за період травень 2014р.-листопад 2015р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві, наданому до суду 03.04.2017р., відповідач не погодився із заявленими вимогами та наполягав на їх безпідставності.

Зокрема, відповідач вказав, що зобов'язання, за яким нараховані 3%річних та інфляційна складова, не є грошовим зобов'язанням згідно договору.

Присуджена до стягнення постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №904/5500/15 сума була сплачена невідкладно після пред'явлення виконавчого документа згідно вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р.

Правова підстава виникнення грошового зобов'язання відповідача це постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №904/5500/15.

У запереченнях на відзив, наданих до суду 05.04.2017р., позивач вказав про помилковість зауважень відповідача. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилався, у тому числі, на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014р.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 05.04.2017р. проголошено перерву до 18.05.2017р.

В судовому засіданні від 18.05.2017р. представником позивача було надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач наполягав на стягненні з відповідача суму інфляційної складової в розмірі 24422грн.05коп., 3% річних у розмірі 1676грн.31коп. Зміну розміру вимог позивач пояснив виправленням допущеної помилки при складанні позову. Період, за який нараховані суми, залишився незмінним.

З огляду на дотримання позивачем положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходилась справа №904/5500/15, порушена за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Нікополь до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради м. Нікополь про стягнення суми збитків в розмірі 36485грн.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем в укладених договорах про закупівлю 56.29.2 - послуги їдалень (послуг шкільних їдалень з організації харчування школярів 1-4 класів середніх загальноосвітніх навчальних закладів) за державні кошти №31 від 01.03.2013р. та №373 від 27.02.2014р. з урахуванням додаткових угод до них, строк послуг їдалень передбачений з лютого по грудень 2013р., січень 2014р. та з 27 лютого по червень 2014р., та не був передбачений лютий 2014р.

Згідно актів приймання-передачі послуг за лютий 2014 року виконавцем на підставі договору №373 від 27.02.2014р. були надані послуги їдалень замовнику на загальну суму 38330грн.

Вказані акти з боку виконавця були підписані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, з боку замовника (відділу освіти і науки м. Нікополя) - директором комунального закладу «Нікопольська гімназія №7 ІІ - ІІІ ступенів», директором комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №17» та директором комунального закладу "Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24».

Акти були скріплені печатками фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, комунального закладу «Нікопольська гімназія №7 ІІ - ІІІ ступенів», комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №17» та комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №24».

Виставлений позивачем рахунок-фактура №1 від 29.09.2014р. на суму 36485грн. не був сплачений відповідачем, що обумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення збитків в розмірі 36485грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2015р. у справі №904/5500/15 в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №904/5500/15 рішення суду першої інстанції було скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради м. Нікополь на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Нікополь суми збитків в розмірі 36485грн.

На виконання вказаної постанови апеляційної інстанції господарським судом Дніпропетровської області був виданий наказ від 28.10.2015р.

Згідно листів Управління державної казначейської служби у м. Нікополі Дніпропетровської області №02-26/631 від 05.11.2015р. та №02-26/638 від 10.11.2015р. наказ господарського суду у справі №904/5500/15 був виконаний 10.11.2015р.

Зазначаючи про порушення строків сплати суми 36485грн. та посилаючись на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 1676грн.31коп. за період з 01.05.2014р. по 10.11.2015р. та інфляційну складову в розмірі 22422грн.05коп. за період травень 2014р. - листопад 2015р.

Посилання позивача на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014р. судом не приймаються, оскільки в даному випадку предметом розгляду є суми 3% річних та інфляційної складової, нараховані на суму збитків, а не матеріальної шкоди.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стягнення збитків це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадку відшкодування збитків, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Нікополь до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради м. Нікополь про стягнення суми інфляційної складової у розмірі 24422грн.05коп., 3% річних у розмірі 1676грн.31коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями статей Цивільного кодексу України, статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 35, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Нікополь до Відділу освіти і науки Нікопольської міської Ради м. Нікополь про стягнення суми інфляційної складової у розмірі 24422грн.05коп., 3% річних у розмірі 1676грн.31коп. - відмовити.

В судовому засіданні від 18.05.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 23.05.2017р.

Суддя Р.Г. Новікова