ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017 року Справа № 904/11297/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Архипов А.С. , довіреність №29-11 від 29.11.2013 р.;від відповідача-1: Терезі О.С. , довіреність №138/16 від 21.12.2016 р.;

представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал", м.Дніпро

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017року у справі № 904/11297/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал", м. Дніпро

до відповідача 1 приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра -Україна", м. Полтава

відповідача 2 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Дніпро

про стягнення 271 953,00 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року (суддя Панна С.П.) у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" до приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра - Україна" та фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення загальної суми 271 953, 00 грн.- відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути з відповідача 1- приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра -Україна" та відповідача 2 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, загальну суму 271953,00; з них з відповідача 1- стягнути 244757,70грн., з відповідача-2 стягнути 27195,30 грн.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення.

Скаржник вважає, що виходячи з умов Договору страхування, Відповідач 1 для відмови у здійсненні страхового відшкодування Позивачеві, мав послідовно довести, що: водієм транспортного засобу було здійснено саме втечу з місця пригоди та/або відмовлено у проходженні медичного огляду для визначення стану сп'яніння, як того вимагають умови Договору страхування; вищезазначені дії водія є злочинними, оскільки підпунктом 9.1.3. Договору страхування прямо передбачено обов'язкову ознаку злочину у діях чи бездіяльності: «Злочинних дій або бездіяльності Страхувальника, в тому числі - втеча з місця пригоди, відмова пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння водія»; збитки спричинено чи збільшено внаслідок злочинних дій чи бездіяльності водія.

Також, жодна з трьох перерахованих вище обов'язкових умов, за виконання яких можливою є відмова у виплати з підстав викладених підпунктом 9.1.3. Договору страхування, не виконана Відповідачем 1, і не може бути виконана апріорі, з огляду на наявні матеріали справи.

Проте господарським судом Дніпропетровської області, в порушення вимог статей 33, 34, 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, безпідставно зазначено в рішенні про встановлення факту втечі та факту відмови водія у проходженні медичного огляду на стан сп'яніння.

Господарським судом Дніпропетровської області, в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, взагалі не досліджено і не надано оцінки відсутності зв'язку між діями водія транспортного засобу та їх впливом на сам факт настання збитків.

Не зазначено у рішенні господарським судом Дніпропетровської області про невиконання Відповідачем 1 вимог Договору страхування щодо повідомлення Позивача про розмір збитків, не дивлячись на те, рішенням суду визначено, що на десятий день після дорожньо-транспортної пригоди Відповідач 1 мав звіт складений оцінювачем.

У своєму рішенні господарський суд Дніпропетровської області посилається на правила страхування Відповідача 1, хоча матеріали справи не містять затвердженого Відповідачем 1 оригіналу чи копії такого оригіналу цих правил.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та прийняття нового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 06 квітня 2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 березня 2017 року розгляд справи було призначено провести в режимі відеоконференції за клопотання відповідача -1 приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра -Україна", м. Полтава колегією суддів у складі: головуючий суддя- доповідач -Березкіна О.В., судді: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2017 року у зв'язку з відпусткою судді Чимбар Л.О., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 904/11297/16, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача 1 приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Саламандра -Україна", просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" без задоволення.

В судове засідання 23 травня 2017 року представник відповідача 2 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представників третьої особи, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені в належний спосіб, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та відповідача-1, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2015 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра - Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03.0004365, умовами якого передбачені страхові ризики, у тому числі - дорожньо-транспортна пригода ( ДТП)

Об'єктом страхування виступив транспортний засіб - HYUNDAI, д.н.з. НОМЕР_1, 2012 року випуску.

5 червня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір управління майном, предметом якого є автомобілі, визначені у додатку № 1 до даного договору, в тому числі, автомобіль НОМЕР_2, 2012 року випуску.

Пунктом 3.1.6 договору передбачено, що установник управління майном зобов'язаний відшкодувати управителю понесені витрати та збитки, пов'язані з управлінням майном.

03 березня 2016 року о 03 годині 00 хвилин у місті Харкові на перехресті вул. Клочківській та вул. Ботанічна, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюрний камінь, від чого автомобіль отримав механічні ушкодження та було завдано матеріальних збитків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04 березня 2016 року страхувальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" із заявою про страхову виплату за вищевказаним страховим випадком.

Діючи у відповідності до умов Договору, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра - Україна" 10 березня 2016 року звернулось до оцінювача ОСОБА_7 із заявою для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Хюндай, д.н.з. НОМЕР_4.

13 березня 2016 року оцінювачем ОСОБА_7 складений Звіт з оцінки № 23/03/16, відповідно до змісту якого вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Хюндай, д.н.з. НОМЕР_4 складає 268 409,39 грн.

Відповідно до п. 15.11.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту крім залізничного) №03.0004365 від 10.06.2015 року, Страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у виплаті страхового відшкодування з письмовим обґрунтуванням причин відмови протягом 15 робочих днів з моменту настання страхового випадку за умови подачі Страхувальником пакету документів, передбачених Розділом 13 Договору.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра - Україна", провівши детальне розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди, прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 5.1.5 Правил добровільного страхування від 20.11.2008 року та п. 9.3 Договору № 03.0004365 від 10.06.2015 року, відповідно до змісту якого страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок злочинних дій або бездіяльності Страхувальника, його довірених осіб, або осіб, за яких Страхувальник несе відповідальність, в тому числі - втеча з місця пригоди, відмова пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння водія.

Звертаючись до відповідача 1- приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра - Україна" та відповідача-2: фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 із позовом про стягнення загальної суми 271 953, 00 грн., з них з відповідача -1 стягнути 244 757, 70 грн., з відповідача -2: стягнути 27 195, 30 грн., позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал", посилався на невиконання відповідачем -2 договору управління майном № ГЄ-01/13 від 05 червня 2013 року, та невиконання відповідачем - 1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10 червня 2015 року № 03.0004365 в частині виплати страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 9.1.3. розділу 9 договору добровільного страхування наземного транспорту №03.0004365 від 10 червня 2015 року передбачено, що страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок злочинних дій або бездіяльності страхувальника, його довірених осіб, за яких страхувальник відповідно до чинного законодавства несе відповідальність в тому числі - втеча з місця пригоди, відмова пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння водія.

Оскільки правопорушник залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, то у відповідності до умов договору, страхове відшкодування не сплачується.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик) зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов"язується слачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України « Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування , а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій особі або іншим третім особам.

За замістом положень статті 988 ЦК України та статті 20 Закону України « Про страхування», обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто, приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 9 договору страхування сторони передбачили виключення зі страхових випадків та обмеження страхування.

Відповідно до п. 9.1.3. розділу 9 договору добровільного страхування наземного транспорту №03.0004365 від 10 червня 2015 року передбачено, що страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок злочинних дій або бездіяльності страхувальника, його довірених осіб, за яких страхувальник відповідно до чинного законодавства несе відповідальність в тому числі - втеча з місця пригоди, відмова пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння водія.

Аналогічне положення передбачено в п. 5.1.5. Правил добровільного страхування наземного транспорту від 20.11.2008 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харькова від 07.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_8 03.03.2016 року о 03 год.00 хв. у м.Харкові на перехресті вул. Клочківській та вул.Ботанічна, керуючи автомобілем НОМЕР_5 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого залишив місце події, чим порушив вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху України: "Уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний - а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;", та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні".

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою (ч.4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки постановою про адміністративне правопорушення, яка є чинною, встановлений факт водія з місця ДТП, то доводи апелянта про недоведеність факту втечі є безпідставними.

Стягнення суми франшизи з відповідача 2 також є безпідставним, оскільки договором управління майном передбачена відповідальність за заподіяні збитки. В той час, як позов заявлений позивачем на підставі норм Закону України « Про страхування».

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал"- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року у справі № 904/11297/16 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 травня 2017 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов