РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017Справа №910/21880/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорономорнафтогаз"

про стягнення неоплаченої частини страхового платежу у розмірі 1984240,43 грн.

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система"

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 965649,50 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Матяш С.В (за дов.); Дубина О.О. (за дов.); Петлицький Я.А (за дов.); Клєпікова Т.В. (за дов.)

від відповідача (за первісним позовом) (позивача за зустрічним позовом): Потатуєв В.П. (за дов.)

В судовому засіданні 18.05.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Гарант-Система" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення неоплаченої частини страхового платежу в сумі 1984240,43 грн., з яких: 965649,50 грн. основний борг, 934142,92 грн. втрати від інфляції, 84448,01 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем договірних зобов'язань за договором обов'язкового страхування повітряного судна від 02.08.2013 № 787.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 порушено провадження у справі № 910/21880/16, розгляд останньої призначено на 18.01.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 12.01.2017 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Через загальний відділ діловодства суду 16.01.2017 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.01.2017 судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 30.01.2017 справу призначено до розгляду на 06.02.2017.

Через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За клопотання відповідача на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач в судове засідання 06.02.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представником відповідача в судовому засіданні подано клопотання про витребування у позивача доказів видачі відповідачу в рамках Договору № 787 трьох страхових сертифікатів (полісів) та клопотання про продовження строків розгляду спору.

Ухвалою суду від 06.02.2017 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 15.02.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 15.02.2017 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що страховий сертифікат видається одразу після укладення договору страхування, доказом того, що він видавався страхувальнику є відсутність будь-яких письмових документів (листів, вимог) про витребування страхового сертифіката чи про його не надання.

В судовому засіданні 15.02.2017 оголошено перерву до 20.02.2017.

Через загальний відділ діловодства господарського суду 15.02.2017 від ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" надійшла зустрічна позовна заява до ПАТ "Страхова компанія "Гарант-система" про стягнення за неукладеним договором страхування страхових платежів на суму 965649,50 грн. та клопотання про відстрочення сплати судового збору. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що договір страхування є неукладеним, оскільки він не містить всіх умов, що містяться у типовому договорі, а тому до правовідносин про повернення сплачених на виконання договору страхування коштів можуть застосовуватись норми глави 83 ЦК України.

Ухвалою суду від 20.02.2017 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Чорноморнафтогаз" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система" про стягнення безпідставно набутого майна та відстрочено сплату судового збору ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" у розмірі 14484,74 грн. до 27.02.2017 за подання зустрічної позовної заяви.

Через загальний відділ діловодства суду 20.02.2017 від сторін надійшли додаткові документи.

В судовому засіданні 20.02.2017 оголошено перерву до 06.04.2017.

13.03.2017 через загальний відділ діловодства суду від позивача за зустрічним позовом надійшли докази сплати судового збору у розмірі 14484,74 грн (платіжне доручення від 23.02.2017 № 5001552).

04.04.2017 від відповідача за зустрічним позовом через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву та заява про застосування строку позовної давності. Заперечення ґрунтуються на тому, що питання не врегульовані договором страхування регулюються нормами законодавства, і що договором можуть передбачатись інші умови, що не суперечать законодавству. Оскільки, спірний договір страхування не суперечить нормам закону і частково виконувався сторонами, то відсутні підстави для визнання його неукладеним. Та за наявності договірних правовідносин між сторонами, грошові кошти не є безпідставно набутими. Крім того, відповідач за зустрічним позовом просив застосувати строк позовної давності, оскільки страховий платіж, який позивач за зустрічним позовом просить повернути як безпідставно набуті кошти, був сплачений 02.09.2013, отже перебіг трирічного строку позовної давності почався 03.09.2013 та сплив 03.09.2016. Позивач за зустрічним позовом пропустив строк позовної давності, в зв'язку з чим він має бути застосований, а в позові відмовлено.

Ухвалою суду від 06.04.2017 продовжено строк розгляду спору, у судовому засіданні 06.04.2017 оголошено перерву до 15.05.2017.

Через загальний відділ діловодства суду від ПрАТ "СК "Гарант-Система" 13.05.2017 надійшли додаткові пояснення та документація на проведення торгів, в яких зазначено, що страховий сертифікат видавався страховиком і він не містить графи для підтвердження отримання його страхувальником. А цивільні права у сторін виникають на підставі договору страхування, а не страхового сертифікату.

Через загальний відділ діловодства суду від ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" 15.05.2017 надійшла заява про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. Заява обґрунтована тимчасовою окупацією Автономної республіки Крим та відсутністю в зв'язку з цим первинної документації щодо страхування вертольоту. Крім того, подано пояснення щодо обставин справи, в Яких зазначено, що строк дії сертифікату льотної придатності вертольоту сплив 17.08.2013, рахунки на оплату страхових платежів страхувальником не виставлялись, страхові сертифікати у кількості 3 штуки не видавались, оригінал договору страхування відсутній.

В судовому засіданні 15.05.2017 оголошено перерву до 18.05.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 17.05.2017 від ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" надійшло клопотання про долучення документів.

Через загальний відділ діловодства суду від ПрАТ "СК "Гарант-Система" надішли 17.05.2017 пояснення щодо заяви ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. Згідно зазначених пояснень, окреслені причини пропуску не є поважними, а тому строк не може бути відновлений.

В судовому засіданні 18.05.2017 представники позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом підтримали первісний позов у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом проти первісного позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.08.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Гарант-Система" (страховик) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (страхувальник) укладено договір з обов'язкового страхування повітряного судна № 787, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 № 1535 страховик зобов'язується надати страхувальнику послуги з обов'язкового страхування повітряного судна-вертольоту "AGUSTA AW 139", у межах і терміни, зазначені в цьому договорі, а страхувальник прийняти та оплатити такі послуги. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням повітряним судном згідно з Порядком та правилами проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженим постановою КМУ № 1535 від 12.10.2002. Обсяги закупівлі товарів, робіт і послуг можуть бути зменшені залежного від реального фінансування видатків. (п. 1.1, 1.2, 1.3 договору).

Застраховані ризики - ризики, що виникають під час руління, у повітрі чи на землі, на стоянці внаслідок яких настає: повна загибель (в тому числі зникнення безвісти) або ушкодження повітряного судна при умові додержання вимог стандартних застережень. Власник повітряного судна та вигодо набувач: ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз". Аеродром базування: аеропорт "Сімферополь", вертолітний майданчик "Ярилгач" (п. 2.1.2, 2.1.4, 2.1.5, 2.1.9 договору)

На підставі заяви страхувальника і за взаємною згодою сторін умови страхування визначені у цьому договорі можуть бути змінені. При цьому страхувальник зобов'язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 48 годин до передбачуваної зміни умов страхування. Зміни умов цього договору оформлюються відповідно до вимог розділу 11 цього договору. (п. 2.1.11 договору).

Згідно п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/805 від 12.08.2013) ціна цього договору становить 3862598,00 грн. без ПДВ.

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, а саме, якщо застраховане повітряне судно не виконує польотів і період безперервного знаходження повітряного судна на землі складає 30 днів та більше послідовних днів, то перерахунок страхового платежу здійснюється страховиком після закінчення відповідного періоду страхування (до дати сплати чергової частини страхового платежу) за умови виконання п. 6.1.10. Страхувальник зобов'язаний надавати страховику письмові повідомлення (у випадку, якщо застраховане повітряне судно не виконує польотів, і страховий захист не розповсюджується "у повітрі" та "під час руління") до моменту, коли повітряне судно припинило або знов розпочало виконання польотів (п. 3.2, 3.2.1, 6.1.10 договору).

Згідно п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/805 від 12.08.2013) розрахунки проводяться шляхом оплати страхувальником після пред'явлення страховиком рахунку на оплату послуг. Страховий платіж, зазначений у п. 3.1 цього договору сплачується шляхом перерахування коштів на поточний рахунок страховика щоквартально рівними частинами, перша частина в сумі 965649,50 грн., протягом 30 календарних днів з дати початку періоду страхування, наступні через 3 місяці:

1 частина в сумі 965649,50 грн. до 02.09.2013;

2 частина в сумі 965649,50 грн. до 02.12.2013;

3 частина в сумі 965649,50 грн. до 02.03.2014;

4 частина в сумі 965649,50 грн. до 02.06.2014.

Згідно п. 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 договору страхування страхувальник має право: достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань страховиком, повідомивши про це його у строк 30 днів; зменшити обсяг закупівлі товарів (виконання робі або надання послуг) та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору; вийти з ініціативою про зміну умов договору з обов'язковим письмовим повідомленням про це страховика не пізніше, ніж за 48 годин до дня зміни, що передбачається. Одержати страхове відшкодування при настанні страхового випадку. Одержати дублікат страхового сертифікату у випадку його втрати.

Страховик зобов'язаний видати страхувальнику страховий сертифікат, забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором. Страховик має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані товари (надані послуги, виконані роботи) достроково розірвати договір на умовах, передбачених чинним законодавством, повідомивши про це страхувальника у строк 30 днів ( п. 6.3.1, 6.3.4, 6.4.1. 6.4.3 договору).

Відповідно до п.9.4 договору усі положення договору страхування, які не врегульовані цим договором регулюються порядком і правилами та чинним законодавством України.

Згідно п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/805 від 12.08.2013) цей договір набирає чинності з 04.08.2013 і діє 1 рік до 03.08.2014.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (епідемія, війна, тощо). Строк дії таких обставин підтверджується Торгово-промисловою палатою України (п. 8.1 договору).

Позивач надав до матеріалів справи банківську виписку по рахунку на підтвердження факту перерахування 02.09.2013 відповідачем (за первісним позовом) на рахунок позивача (за первісним позовом) частини страхового платежу у розмірі 965649,50 грн. за договором № 787 від 02.08.2013.

Судом встановлено, що відповідач (за первісним позовом) сплатив лише 1 частину страхового платежу, в зв'язку з чим позивач (за первісним позовом) просить стягнути з відповідача (за первісним позовом) 2 частину страхового платежу у розмірі 965649,50 грн., яка мала були перерахована на рахунок позивача (за первісним позовом) у строк до 02.12.2013. Отже, на думку страхувальника, відповідач (за первісним позовом) є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов'язань на суму 965649,50 грн. з 02.12.2013.

11.03.2014 позивач (за первісним позовом) звернувся до відповідача (за первісним позовом) з листом № 05/159 про несплату чергових частин страхових платежів і просив погасити заборгованість, що виникла, в тому числі за договором № 787 від 02.08.2013 (докази направлення в матеріалах справи).

26.03.2014 позивач (за первісним позовом) повторно звернувся до відповідача (за первісним позовом) з листом № 05/230, в якому просив погасити заборгованість по несплаченим страховим платежам (докази направлення в матеріалах справи).

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.12.2014 № 01/698, в якій вимагав невідкладно сплатити заборгованість у розмірі 3675054,00 грн. (основний борг та нараховані санкції) за договором № 787 від 02.08.2013.

Відповідач направив позивачу листа від 26.12.2014 № 20-1199 (вхідний № 538 від 30.12.2014), в якому зазначив про анексію Автономної Республіки Крим, та втрату первинних документів та просив надати їх копії на підтвердження наявності заборгованості.

Позивач надав відповідачу первинні документи, що підтверджується листом від 12.01.2015 № 01/009.

19.02.2015 відповідач звернувся до позивача з листом № 152, в якому посилався на анексію Автономної Республіки Крим, як форс мажорну обставину, за підтвердженням якої звернувся до Торгово-Промислової палати України. Відповідач зазначив, що не повідомив позивача про такі обставини та неможливість виконання зобов'язань, в зв'язку з не збереженням первинної документації через форс мажор.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини страхування на підставі договору № 787 від 02.08.2013, які регулюються нормами ЦК України, Закону України "Про страхування", тощо.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, ПрАТ "Страхова компанія "Гарант-Система" та ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" уклали договір № 787 обов'язкового страхування повітряного судна від 02.08.2013 у відповідності до умов якого, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 №1535 (далі - Порядок), ПрАТ "Страхова компанія "Гарант-Система" зобов'язався надати ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" послуги з обов'язкового страхування повітряного судна - вертольоту "AGUSTA AW 139", у межах і терміни, зазначені в цьому договорі, а ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" - прийняти і оплатити такі послуги. В договорі сторони зазначили, що страховик повинен надати страхувальнику послуги, відповідно умовам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 № 1535 "Про затвердження Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації", Закону України "Про страхування" та договору обов'язкового страхування повітряного судна.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що договір № 787 обов'язкового страхування повітряного судна від 02.08.2013 укладений між сторонами у відповідності до Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 року №1535, якими у додатку 2 визначено форму типового договору обов'язкового страхування повітряних суден.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" авіаційне страхування цивільної авіації відноситься до обов'язкового виду страхування.

В пункті 1 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 року №1535 визначено, що обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації проводиться з метою забезпечення захисту інтересів експлуатантів, пасажирів, третіх осіб і включає, зокрема, страхування повітряних суден.

Отже суттю правовідносин страхування є захист матеріальних інтересів страхувальника та можливість реалізації та отримання вказаного захисту.

До матеріалів справи надано копію страхового сертифікату № Р-787/01 за договором від 02.08.2013 з терміном страхування: 04.08.2013 по 03.08.2014. Страховий сертифікат підписаний 02.08.2013.

Згідно п. 37 Порядку, який кореспондується з умовами договору страхування, для отримання страхового відшкодування страхувальник зобов'язаний надати страховику оригінали або нотаріально засвідчені копії документів, передбачених договором обов'язкового страхування, а саме: заяву про страхове відшкодування; страховий поліс (сертифікат); розрахунковий документ, що підтверджує внесення страхових платежів; сертифікат льотної придатності; технічний акт огляду повітряного судна після його пошкодження та документи, які обґрунтовують суми витрат на ремонт повітряного судна, а у разі загибелі - акт списання повітряного судна; документи, які засвідчують право власності страхувальника на повітряне судно або встановлюють межі його відповідальності перед власником у разі загибелі або пошкодження повітряного судна; документи реєстрації події з повітряним судном.

Довідкою Державної авіаційної служби України підтверджено, що строк дії сертифікату льотної придатності вертольоту Augusta AW 139 державний та реєстраційний знаки UR-CNH закінчився 17.08.2013.

Доказів того, що транспортний засіб мав можливість здійснювати польоти (сертифікат льотної придатності) суду не надано, проте надано докази зворотного (довідка ДАСУ). Також сторонами не заперечується, що страхувальником був сплачена лише перша частина страхового платежу. Чергова частина страхового платежу, сплата якої би надавала можливість страхувальнику у разі настання страхового випадку, отримати страхове відшкодування не була сплачена. Вказані вище обставини свідчать про неможливість реалізації страхувальником свого права за договором страхування у разі настання страхового випадку та підтверджують обставину, що страховик не ніс ніяких ризиків, пов'язаних з можливістю виплати страхового відшкодування. Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи не надано документів, на підставі яких було укладено договір страхування, передбачених п. 33 Порядку, зокрема посвідчення про державну реєстрацію цивільного повітряного судна; документів, що підтверджують право власності на повітряне судно або його оренди.

Відповідно до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди

Відповідно до ст.. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про страхування" дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору.

Рішенням у справі №910/20981/16 за позовом ПрАТ "СК "Гарант-Система" до ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" про стягнення 369547,69 грн, яке набрало законної сили, встановлено, "що позивач направив відповідачу вимогу від 11.03.2014 р. № 05/159 щодо сплати чергового страхового платежу. Вказану вимогу відповідач отримав 12.03.2014 р., що підтверджується квитанцією поштового зв'язку " Кур'єрська служба доставки".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт отримання 12.03.2014 ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" вимоги від 11.03.2014 № 05/159 про сплату, в тому числі заборгованість за договором страхування від 02.08.2013 № 787, то вказані факти не доводяться при розгляді даної справи.

Тобто на підставі ст. 28 Закону України "Про страхування" , в силу вимог закону, договір від 02.08.2013 № 787 припинив свою дію, в зв'язку з несплатою страхувальником чергового страхового платежу 26.03.2014.

Відповідно до п. 3.1 договору страхування страховий платіж становить 3862598,00 грн. П. 4.1 договору визначений порядок перерахування страхового платежу (який визначений сторонами в сумі 3862598,00 грн.) чотирма рівними частинами по 965649,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування" страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Страховий платіж є єдиною сумою - ціною договору, який має бути сплачений за надання послуг страхування.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили лише порядок та строки оплати єдиного, визначеного п. 3.1 договору страхового платежу.

В зв'язку з припиненням на підставі закону договору страхування від 02.08.2013 № 787, відсутні підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом страхового платежу, як в цілому у розмірі 3862598,00 грн. так і визначеної до сплати у строк до 02.12.2013 його частини у розмірі 965649,50 грн. Тобто з припиненням договору припиняються зобов'язання сторін, в тому числі щодо сплати страхового платежу. Крім того неможливо встановити та виокремити на яку суму, впродовж дії договору страхування до його припинення 26.03.2014 були надані послуги страхувальнику. Суд наголошує, що страховик за час дії договору не поніс жодних витрат, пов'язаних з виплатою страхових відшкодувань за договором № 787 від 02.08.2013.

Оскільки строк дії договору припинився, то відсутні підстави для стягнення з страхувальника страхового платежу.

Слід також зауважити, що ч. 4, 5 ст. 28 Закону України "Про страхування" передбачено у разі дострокового припинення дії договору страхування за вимогою однієї із сторін договору, у випадках, встановлених договором страхування, наслідком такого дострокового припинення є повернення страхувальнику страхових платежів за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування, а не стягнення на користь страховика суми несплаченого страхового платежу.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом чергової частини страхового платежу у розмірі 965649,50 грн, в зв'язку з необґрунтованістю позову. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення суми основної заборгованості, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача за первісним позовом втрат від інфляції та 3 % річних, передбачених ст.. 625 ЦК України.

Суд відмовляє у задоволенні первісного позову повністю.

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення на підставі ст.. 1212 ЦК України безпідставно набутих коштів у розмірі 965649,50 грн, суд вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Приписами ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

В пункті 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

З огляду на наведене, визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся), може мати місце на стадії укладення господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

За таких обставин посилання ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на те, що договір №787 обов'язкового страхування повітряного судна від 02.08.2013 є неукладеним, не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що положення цієї глави застосовуються до вимог повернення виконаного за недійсним правочином.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 965649,50 грн були перераховані страхувальником на рахунок страховика як страховий платіж на підставі договору № 787 від 02.08.2013, отже за наявності правової підстави у вигляді укладеного між сторонами договору.

Договір № 787 від 02.08.2013 не був визнаний у встановленому законом порядку недійсним та не є неукладеним, а тому у суду відсутні підстави для застосування норм ст.. 1212 ЦК України про стягнення безпідставно набутого майна, з огляду на існування договірних відносин між сторонами, які і були підставою для сплати страхового платежу у розмірі 965649,50 грн, та не відпали згодом, в тому числі шляхом визнання недійсним правочину. Позивач за зустрічним позовом не надав доказів порушення його права, яке передбачає можливість повернення йому безпідставно набутого майна.

Щодо застосування строків позовної давності щодо позовних вимог за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із п. 28 постанови пленуму Верховного суд України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" до окремих видів вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК). Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В той же час, суд зазначає, що заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки за змістом частини першої ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Оскільки суд відмовляє в позові по суті в зв'язку з відсутністю порушеного права або охоронюваного інтересу позивача, тому питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Доводи та заперечення сторін у справі спростовані вищезазначеним та матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання первісного позову покладається на позивача за первісним позовом, судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32-34, 40, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У первісному позові відмовити повністю.

2. У зустрічному позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.05.2017.

Суддя Усатенко І.В.