КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2017 р. Справа№ 910/6035/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

апелянт:Видюк Д.О. (дов. від 26.12.2016);

від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами": Хлєбніков С.Г. (дов. від 22.07.2016);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2017

у справі № 910/6035/16 (суддя: Балац С.В. )

за позовом приватної організації "ОРГАНІЗАЦІЯ КОЛЕКТИВНОГО УПРАВЛІННЯ АВТОРСЬКИМИ ТА СУМІЖНИМИ ПРАВАМИ" (далі - ПО «ОКУАСП», Організація) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ"

про стягнення 64.000,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі № 910/6035/16 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ" на поточний рахунок приватної організації "ОРГАНІЗАЦІЯ КОЛЕКТИВНОГО УПРАВЛІННЯ АВТОРСЬКИМИ ТА СУМІЖНИМИ ПРАВАМИ" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі № 910/6035/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ", її розгляд призначено на 08.02.2017.

15.05.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника ПО «ОКУАСП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні 17.05.2017 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник ПО «ОКУАСП» заперечив проти апеляційної скарги, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватна організація "ОРГАНІЗАЦІЯ КОЛЕКТИВНОГО УПРАВЛІННЯ АВТОРСЬКИМИ ТА СУМІЖНИМИ ПРАВАМИ" звернулася до господарського суду в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ" про стягнення 27 560,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ" порушені майнові авторські права ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК" у вигляді використання відповідачем музичних творів шляхом їх публічного виконання без належного дозволу та без сплати авторської винагороди, майнові авторські права на які належать позивачу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2016 у справі № 910/6035/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі № 910/6035/16 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

У зазначеній постанові Вищий господарський суд України зазначив про те, що «як місцевий, так і апеляційний господарські суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки, відхиляючи подані позивачем докази на підтвердження публічного виконання спірних музичних творів відповідачем (акт фіксації, відеозапис, фіскальний чек), не надали останнім оцінки в їх сукупності, не навели доказів на їх спростування. До того ж судом першої та судом апеляційної інстанцій не досліджено та не оцінено наявні в матеріалах справи документи, зокрема, похвилинну розшифровку відеозапису та дослідження спеціаліста ОСОБА_5, в яких зазначено конкретний час на відео, коли зафіксовано звучання конкретного музичного твору, та спосіб визначення, ідентифікації спірних творів».

Згідно з ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали даної справи та заслухавши у судовому засіданні присутніх представників сторін, встановила наступне.

Між Організацією та позивачем, як Видавником, укладено договір про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014 № АУ003К (далі - Договір АУ003К), відповідно до предмету якого Видавник (позивач) надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії Договору АУ003К належатимуть Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами відповідно до умов Договору АУ003К (п. 2.1 Договору АУ003К).

Пунктом 3.1 Договору АУ003К визначено, що Видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень Статуту.

Положеннями пункту 8.3 Договору АУ003К передбачено, що у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління названими правами.

Відповідно до пункту 11.1 Договору АУ003К, цей Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014; строк дії Договору АУ003К сторони дійшли згоди продовжити.

Згідно з умовами пункту 3.1 Договору АУ003К Видавником надані декларації щодо переданих в управління музичних творів, а саме: твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8".

Видавник отримав майнові права на вказані твори на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 31.12.2014 № НЛВ-138/15 (далі - Договір № 2), укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "НАЦИОНАЛЬНОЕ МУЗЫКАЛЬНОЕ ИЗДАТЕЛЬСТВО".

Пунктами 1.16, 1.20, 2.1, 3.7 Договору про передачу авторських і суміжних прав від 31.12.2014 № НЛВ-138/15 визначено, що він є чинним до 31.12.2016 та передбачає отримання Видавником виключних майнових прав, у тому числі й щодо публічного виконання, а також право звернення до суду за захистом порушених прав; територія, на якій діють права, - Україна.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон № 3792), майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 45 Закону № 3792 суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону № 3792 можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону № 3792, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Враховуючи викладені обставини встановлено, що Організація на підставі вищевказаних Договору АУ003К та декларації наділена повноваженнями на управління майновими правами суб'єкта авторського права - Видавника (товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК"), позивача у справі, зокрема, щодо згаданих музичних творів: "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_2".

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 Цивільного кодексу України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону № 3792 визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону № 3792 публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час; публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Так, судом першої інстанції, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, було встановлено, що 18.05.2015 представником Організації ОСОБА_6 здійснено фіксацію факту використання музичних творів в приміщені закладу харчування "BAKEFEEL" за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 3/7, в якому господарську діяльність здійснює товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ", у зв'язку з чим складено акт від 18.05.2015 № 30/05/15, яким зафіксоване публічне виконання музичних творів, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8" в період часу з 15:50 до 16:16. Актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання, а саме з колонок, вмонтованих у стелю.

Перебування ОСОБА_6 в приміщені закладу харчування "BAKEFEEL" за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 3/7 підтверджується також фіскальним чеком від 18.05.2015 № 89727, час: 16:19; факт публічного виконання спірного музичного твору засвідчується також відеозаписом на диску, наявним в матеріалах справи, яким підтверджено час і місце використання саме у закладі відповідача музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8" в період часу з 15:50 до 16:16.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, в тому числі відеозапис фіксації порушення, погоджується з висновками суду першої інстанції, яким зазначено, що використання музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8" здійснювалося у приміщенні закладу харчування "BAKEFEEL" за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 3/7 шляхом публічного виконання в період часу з 15:50 до 16:16 за допомогою наявного в закладі обладнання, а саме колонок, вмонтованих у стелю, та шляхом трансляції радіо "LUX FM"; якість відеозапису та безперервна зйомка (із похвилинним зазначенням) дає підстави виключити можливість монтажу, у кінці запису видно чек від 18.05.2015 № 89727, час: 16:19 з якого вбачається, що за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 3/7 послуги надає товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ".

Публічне виконання саме музичних творів - "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8" також підтверджується наявним в матеріалах справи висновком спеціаліста ОСОБА_5, під час проведення дослідження якого застосовувався метод порівняння звуку на наданому відеозаписі. Що стосується належності зразків музичних творів, взятих для порівняння із мережі Інтернет, то їх відповідність не викликає сумніву. У вказаному висновку також зазначено, що якість звуку на вказаному відеозаписі достатня для ідентифікації музичних творів за допомогою технічних засобів - програм SOUND HOUND і SHAZAM, вказаного не спростовано належними та допустимими доказами ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 Цивільного кодексу України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Пунктом 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Судова колегія дійшла висновку, що порушення авторського права полягало у публічному виконанні спірних музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу, в якому здійснює свою господарську діяльність відповідач, за допомогою зафіксованого на відеозапису обладнання. Підставою для такого висновку став, крім іншого, вищевказаний акт фіксації неправомірного використання музичних творів від 18.05.2017, складений представником ПО "ОКУАСП" ОСОБА_6, фіскальний чек від 18.05.2015 № 89727, час: 16:19, відеозапис, похвилинна розшифровка відеозапису та висновок спеціаліста ОСОБА_5

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідач, використовуючи при здійсненні власної господарської діяльності музичні твори "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ОСОБА_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ОСОБА_8" шляхом їх публічного виконання, не дотримався вимог Цивільного кодексу України та Закону, відповідач вказаного не спростував належними та допустимими доказами.

ПО "ОКУАСП" у позовній заяві просить суд стягнути на користь позивача компенсації у розмірі 64 000,00 грн.

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності в даному випадку.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Таким чином, беручи до уваги зазначену вище позицію Вищого господарського суду України у даній справі та обставини порушення відповідачем вищевказаних виключних майнових авторських прав, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає заявлені вимоги про стягнення з відповідача компенсації на користь позивача у розмірі 64 000,00 грн. (за кожен твір по 32 000,00 грн.), тобто у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожне допущене порушення, обґрунтованими та законними.

В силу ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу.

З урахуванням вищевикладених обставин, судова колегія вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, обставини зафіксованого порушення не спростовані належним чином і у встановленому законодавством порядку відповідачем у справі, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, зазначивши, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів у справі встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 27.02.2017 у справі № 910/6035/16. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКФІЛ" залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 27.02.2017 у справі № 910/6035/16 - без змін.

2. Справу № 910/6035/16 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний: 22.05.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко