ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2017 р. Справа № 926/669/17

За позовом індивідуального підприємця ОСОБА_1 м. Дубоссари Республіка Молдова

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Новоселиця Чернівецької області

про стягнення заборгованості у сумі 3000,00 доларів США.

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача - Златі Н.С., договір від 10.01.2017 року;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: індивідуальний підприємець ОСОБА_1 (від імені якого на підставі договору від 10.01.2017 року діє адвокат Златі Н.С.) звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 3000,00 доларів США заборгованості за договором купівлі-продажу від 04.07.2016 року № 0407, що станом на день звернення до суду дорівнює 84000 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2017 року порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 21.03.2017 року за участю представників сторін.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року відкладено розгляд справи на 11.04.2017 року.

Ухвалою суду від 24.03.2017 року судове засідання 11.04.2017 року вирішено провести у режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої за участю представника позивача покладено на Господарський суд Одеської області.

Ухвалою суду від 11.04.2017 року залишено без розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи.

11 травня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача 81365,95 грн., у тому числі 3000,00 доларів США, що на день прийняття рішення (03.05.2017 року) дорівнює 79682,79 грн., 1683,16 грн. заборгованості за відсотками та судові витрати.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 12.05.2017 року в черговий раз не забезпечив, однак до його початку надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи, пояснюючи це тим, що до кінця місяця він поверне борг позивачеві. Крім того, відповідач зазначив, що він частково повернув позивачу передоплату двома платежами у розмірі 9500,00 грн. та 19400,00 грн., що підтверджується квитанціями від 26.12.2016 року та 21.03.2017 року відповідно.

У цій площині суд зазначає, що згідно частини третьої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Більш того, застосовуючи на підставі частини першої статті 4 ГПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відтак, враховуючи, що строк вирішення спору закінчився, а у відповідача була можливість уповноважити на представництво його інтересів іншого представника, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому її слід розглянути в порядку статті 75 ГПК України за наявними у ній документами.

У свою чергу, до початку судового засідання 12.05.2017 року від представника позивача на електронну пошту суду надійшла заява про залишення без розгляду заяви про зменшення позовних вимог від 11.05.2017 року.

Присутній у Господарському суді Одеської області представник позивача вищезазначене клопотання підтримав. Більше того, у ході судового засідання останній просив також залишити без розгляду вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на оплату послуг адвоката, про що написав письмову заяву.

З рештою, представник позивача просив стягнути з відповідача 3000,00 доларів США, що на день звернення до суду дорівнювало 84000,00 грн., та 1600,00 грн. судового збору.

Відтак, з огляду на приписи статті 22 ГПК України та подані позивачем клопотання справа вирішується судом виходячи з первинної редакції позовних вимог.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, індивідуальний підприємець ОСОБА_1, є громадянином Республіки Молдови, який на момент розгляду справи судом здійснює підприємницьку діяльність на підставі патенту на зайняття підприємницькою діяльністю у 2017 році серія МП № 1621520.

04 липня 2016 року між сторонами укладено контракт № 0407 (далі - контракт), згідно пункту 1.1 якого відповідач продає, а позивач купує пиломатеріали (обрізні та необрізні) згідно специфікації чи (додатку), яка є невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до пункту 2.2 контракту загальна сума контракту становить 200000,00 доларів США.

Пунктом 3.1 контракту передбачено, що умови поставки FCA Чернівці, ІНКОТЕРМС-2010, про що буде вказуватись в інвойсах.

У пункті 3.2 контракту сторони узгодили, що поставки товару проводяться автотранспортом в строк до 10 (десяти) днів після погодження специфікації на партію товару, що поставляється. Датою поставки товару вважається дата оформлення комплекту документів для міжнародного перевезення.

Згідно із пунктом 4.1 контракту позивач здійснює оплату після погодження замовлення 100% передоплатою.

Оплата здійснюється на валютний рахунок відповідача (пункт 4.2 контракту).

Специфікацією № 1 до контракту сторонами погоджено, що відповідач взяв на себе зобов'язання поставити позивачу пиломатеріали (дошка соснова обрізна, повітряно-суха, розміром: товщина від 20 до 150 мм, ширина від 50 до 200мм, довжина від 3000 до 6000мм) в кількості 30 м. куб. на загальну суму 3000,00 доларів США.

Разом з тим, дата підписання на самій специфікації відсутня, хоча сам факт її підписання сторони не заперечують.

Як вбачається з платіжного доручення від 09.08.2016 року № 10 позивач перерахував на рахунок відповідача 3000,00 доларів США «for timber» (за пиломатеріали) згідно контракту, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на дату платежу (100 доларів США дорівнювало 2481,9639 грн.) становило 74458,92 грн.

Приписами частини першої статті 538 ЦК України встановлено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту (ч.2 ст. 538 ЦК України).

Натомість частиною четвертою вказаної статті ЦК України передбачено, що якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відтак, із змісту положень пунктів 3.2, 4.1 контракту вбачається, що відповідач зобов'язаний був поставити позивачеві пиломатеріали згідно із специфікації № 1 до контракту у строк до 19.08.2016 року.

Матеріалами справи достеменно підтверджується факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо поставки пиломатеріалів згідно специфікації № 1 до контракту.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 5.1 контракту кожна сторона повинна виконувати свої зобов'язання належним чином, сприяючи другій стороні у виконанні нею своїх зобов'язань.

Статтею 526 ЦК України та ч.1 ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У клопотаннях про відкладення розгляду справи (вх. № 996 від 21.03.2017 року та вх. № 1625 від 12.10.2017 року) відповідач пояснив, що не зміг виконати свої зобов'язання перед позивачем у зв'язку з відсутністю товару, який підлягав поставці.

Згідно з ч.2 ст. 218 ГК України порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення боржника від відповідальності за неналежне виконання чи невиконання господарського зобов'язання. Відтак, наведені відповідачем причини невиконання зобов'язань за контрактом не беруться до уваги судом.

Більше того, твердження відповідача про часткове повернення передоплати не підтверджуються належними та допустимими на те доказами, оскільки із поданих ним копій квитанцій від 26.12.2016 року та 21.03.2017 року неможливо встановити ким, кому та на який рахунок було перераховано кошти.

Отже, відповідач не довів суду факту повернення позивачу передоплати у сумі, яка б була еквівалентна 3000,00 доларів США.

Згідно із частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що відповідач, отримавши передоплату за пиломатеріали, його поставку не здійснив, а передоплату не повернув, то вимога позивача про стягнення суми передоплати за пиломатеріали за специфікацією № 1 до контракту є законною та обґрунтованою.

Водночас згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частини першою статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Із зазначеного слідує, що гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Такої правової позиції притримується Верховний суд України у постановах від 21.12.2016 року по справі № 537/5098/15-ц та від 01.03.2017 року по справі № 761/1617/15-ц.

Частиною першою статті 11128 ГПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, щоб визначити грошовий еквівалент 3000,00 доларів США згідно з офіційно встановленого НБУ курсу у гривнях необхідно встановити дату виникнення у відповідача обов'язку щодо повернення позивачеві суми попередньої оплати.

Позивачем долучено до матеріалів справи претензію від 08.11.2016 року, яка згідно з поштового штемпелю на конверті і опису вкладення у цінний лист надіслана відповідачу 15.11.2016 року. Проте зазначена претензія не є вимогою про повернення передоплати у розумінні статті 693 ЦК України, оскільки не надіслана на правильну адресу відповідача, яка зазначена в контракті та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і контракті.

Відтак суд констатує, що днем звернення з вимогою про повернення суми попередньої оплати є день надсилання позивачем відповідачеві копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами, а саме 15.02.2017 року.

У свою чергу, згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов'язання повернути суму попередньої оплати після закінчення семиденного строку з моменту звернення позивачем з відповідною вимогою, а саме з 23.02.2017 року.

Згідно інформації із офіційного сайту НБУ станом на 23.02.2017 року 100,00 доларів США дорівнювали 2723.0462 грн., а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості повернення передоплати за пиломатеріали за контрактом становить 81691,39 грн.

Оскільки позивач допустив арифметичну помилку при конвертуванні іноземної валюти у гривню, то позов належить задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 81691,39 грн., а в частині стягнення 2308,61 грн. відмовити за безпідставністю.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України розподілити між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (Чернівецька обл., АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь індивідуального підприємця ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_2 в Дубосарівській філії ЗАТ «Придністровський ощадбанк», патент на зайняття підприємницькою діяльністю у 2017 році серія МП № 1621520; Республіка Молдова, м. Дубоссари, вул. Сиреневая, 20) 81691,39 грн. попередньої оплати та 1556,03 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 17.05.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя М.І. Ніколаєв