ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 911/108/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Айс Термінал

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна група морепродуктів

про стягнення 38 422 138, 84 доларів США (що станом на 28.12.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 888 991 699,50 грн.) та 36 957 113,25 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Айс Термінал

до Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна група морепродуктів

про визнання поруки, встановленої Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, припиненою

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії ОСОБА_1 Лімітед

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю Айс Термінал

2. Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк)

про визнання поруки, встановленої Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, припиненою та визнання недійсною Генеральної кредитної угоди №151310N1 від 28.07.2010

за участю представників:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом, відповідач-2 за позовом третьої особи) не зявився;

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом, відповідач-1 за позовом третьої особи) не зявився;

третя особа без самостійних вимог не зявився;

третя особа з самостійними вимогами не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк, позивач, Банк) до Товариства з обмеженою відповідальністю Айс Термінал (відповідач) про стягнення 38 422 138, 84 доларів США (що станом на 28.12.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 888 991 699,50 грн.) та 36 957 113,25 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що у звязку з невиконанням зобовязань Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів» (позичальник) за Кредитними договорами, які укладено в рамках Генеральної угоди, заборгованість позичальника перед Банком становить 38 422 138,84 доларів США та 36 957 113,25 гривень, яка складається із заборгованості за Кредитом (основний борг); процентів за користування Кредитом (основний борг); комісії за управління кредитною лінією; пені за несвоєчасне погашення основного боргу; пені за несвоєчасну сплату процентів; пені за несвоєчасну сплату комісії за управління; 3 % річних та втрат від інфляції.

В подальшому, з метою забезпечення виконання ТОВ «Міжнародна група морепродуктів» зобовязань за Генеральною угодою та укладеними в її рамках Кредитними договорами між Кредитором, Позичальником та ТОВ «Айс Термінал» було укладено Договір поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, відповідно до умов якого у випадку невиконання Позичальником Основного зобовязання (або його частини) Кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у Поручителя та/або Позичальника, як солідарних боржників.

Таким чином, у звязку з наявністю заборгованості, керуючись нормами законодавства та умовами договору, Банк звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість за Кредитними договорами з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Термінал», як з поручителя.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2016 було порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 08.02.2016.

Ухвалою суду від 08.02.2016 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна група морепродуктів, розгляд справи відкладено на 22.02.2016.

Ухвалами суду від 22.02.2016, 14.03.2016 та 21.03.2016 розгляд справи відкладався.

21.03.2013 відповідачем було подано письмовий відзив на позов (т.2, а.с. 47-52), з якого вбачається, що вимоги Банку він не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначені пояснення долучені до матеріалів справи.

Ухвалою від 25.03.2016 було прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Айс Термінал (т. 2, а.с. 95-100) та позовну заяву Компанії ОСОБА_1 Лімітед (т. 2, а.с. 139-143) до спільного розгляду разом з первісним позовом.

Також 25.03.2016 через канцелярію (вх. номер 6310) відповідачем за первісним позовом було подано доповнення до зустрічної позовної заяви (т. 2, а.с. 219-222) про визнання поруки, встановленої Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, припиненою, а також доповнення до відзиву на позов (вх. номер 6311), які залучені до матеріалів справи.

Ухвалою від 25.03.2016 розгляд справи було відкладено на 30.09.2016.

30.09.2016 позивачем за первісним позовом було подано відзив на зустрічний позов та на позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору (т. 3, а.с. 10-14); розгляд справи відкладено на 31.10.2016.

Ухвалою суду від 31.10.2016 розгляд справи було відкладено на 15.05.2017 та зобовязано Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (АТ Укрексімбанк) надати суду нотаріально посвідчені переклади документів, що підлягає врученню третій особі з самостійними вимогами - Компанії ОСОБА_1 Лімітед (як особі, яка є нерезидентом та не має свого представництва на території України), у звязку з чим на підставі ухвали суду від 31.10.2016 провадження у справі було зупинено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач за первісним позовом подав апеляційну скаргу на ухвалу про зупинення провадження, яка на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 залишена без задоволення, ухвала суду від 31.10.2016 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017, ухвалу ГСКО від 31.10.2017 та постанову КАГС від 24.01.2017 скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду Київської області.

15.05.2017 сторони в судове засідання не зявились, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлялись належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Враховуючи те, що дослідження доказів, яких достатньо для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору закінчено, суд керуючись нормами статті 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 15.05.2017 оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

встановив:

28.07.2010 року між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (позивач, кредитор, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів» (позичальник, боржник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 151210N1 (Генеральна угода).

Згідно зі ст. 1 Генеральної угоди, кредит - грошові кошти, які Банк надає на фінансування діяльності позичальника на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання та відкличності.

Відповідно до положень та умов Генеральної угоди Банк проводить Кредитні операції в межах лімітів, визначених в п. 4.5 ст. 4 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди. Згідно з умовами Генеральної угоди Позичальник взяв на себе зобовязання погашати основний борг та інші платежі згідно з умовами Кредитного договору (пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Генеральної угоди).

В рамках Генеральної угоди, між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Міжнародна група морепродуктів» були укладені наступні договори:

1. Кредитний договір № 151310К15 від 28.07.2010, із змінами та доповненнями (надалі за текстом - Кредитний договір № 151310К15).

На виконання п. 3.1, пп.пп. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151310К15 Банк відкрив Позичальникові відновлювану кредитну лінію з лімітом в розмірі 8 000 000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення Кредиту - 22.11.2015, зі сплатою процентів за користування Кредитом в порядку та в розмірі, встановлених пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору, а також зі сплатою комісій за управління Кредитом в порядку та розмірі, встановленому пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору.

Відповідно до умов Кредитного договору № 151310К15, позичальник взяв на себе зобовязання своєчасно та у повному обсязі погашати Банкові заборгованість за Кредитом, сплачувати проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі за цим Договором (п.п. 3.4, 3.5 ст. 3, пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 та пп. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5 Кредитного договору №151310К15).

2. Кредитний договір № 151310К24 від 12.11.2010 із змінами та доповненнями (надалі за текстом - Кредитний договір № 151310К24).

На виконання п. 3.1, пп.пп. 3.2.1, 3.2.4 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151310К24 Банк відкрив Позичальникові мультивалютну відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом в розмірі 25 500 000,00 доларів США (Кредит-1), з кінцевим терміном погашення Кредиту-1 - 22.11.2015, зі сплатою процентів за користування Кредитом-1 в порядку та в розмірі, встановлених пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору, а також зі сплатою комісій за управління Кредитом-1 в порядку та розмірі, встановленому пп. 3.2.7 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору.

Відповідно до умов Кредитного договору № 151310К24 Позичальник взяв на себе зобовязання своєчасно та у повному обсязі погашати Банкові заборгованість за Кредитом-1, сплачувати проценти за користування Кредитом-1, комісії та інші платежі за цим Договором (п.п. 3.4, 3.5 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та пп. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5 Кредитного договору № 151310К24).

3. Кредитний договір № 151314К1 від 10.02.2014, із змінами та доповненнями (надалі за текстом - Кредитний договір № 151314К1).

На виконання п. 2.1, пп. 2.3.1, п. 2.4 ст. 2 Кредитного договору № 151314К1 Банк відкрив Позичальникові невідновлювану кредитну лінію з лімітом в розмірі 10 000 000, 00 доларів США (Кредит-2), з кінцевим терміном погашення Кредиту-2 - 22.11.2015, зі сплатою процентів за користування Кредитом-2 в порядку та в розмірі, встановлених пп. 3.1.2 п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору, а також зі сплатою комісій за управління Кредитом-2 в порядку та розмірі, встановленому пп. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору.

Відповідно до умов Кредитного договору № 151314К1 Позичальник взяв на себе зобовязання своєчасно та у повному обсязі погашати Банку Кредит-2, сплачувати проценти за Кредитом-2, комісії та інші платежі за цим Договором (п.п. 6.1, 6.2, 6.6, 6.8 ст. 6 та пп. 9.2.2 п. 9.2 ст. 9 Кредитного договору № 151314К1).

Однак, зважаючи на те, що кредитні кошти позичальником вчасно та в повному обсязі повернуті не були, за словами позивача за первісним позовом, заборгованість ТОВ «Міжнародна група морепродуктів» перед АТ «Укрексімбанк», яка виникла у звязку з невиконанням зобовязань за Кредитними договорами, які укладено в рамках Генеральної угоди станом на 28.12.2015, згідно із розрахунком заборгованості склала 38 422 138,84 доларів США та 36 957 113,25 гривень, зокрема, за Кредитним договором № 151310К24 21 049 399,37 дол. США та 31 759 497,29 грн., в т.ч.: 17 500 000,00 дол. США та 19 841 743,00 грн. - заборгованість за Кредитом (основним боргом); 1 429 775,00 дол. США та 4 468 663,56 грн. - проценти за користування Кредитом (основним боргом); 5 103 027,02 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 1 884 814,98 дол. США та 861 077,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 177 986,42 дол. США та 570 250,96 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 678 897,00 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 56 822,98 дол. США та 85 517,29 грн. - 3 % річних, згідно зі ст. 625 ЦК України; 150 321,16 грн. - втрати від інфляції.

За Кредитним договором № 151314К1 - 10 521 013,34 дол. США та 3 626 410,94 грн., в т.ч.: 7 580 254,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-1 (основним боргом); 723 266,63 дол. США - проценти за користування Кредитом-1 (основним боргом); 3 255 879,07 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 2 087 517,73 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 104 676,92 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 349 618,57 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 25 298,06 дол. США та 8 586,81 грн. - 3 % річних, згідно зі ст. 625 ЦК України; 12 326,49 грн. - втрати від інфляції.

За Кредитним договором №151310К15 - 6 851 726,12 дол. США та 1 571 205,03 грн., в т.ч.: 5 500 000,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-2 (основним боргом); 635 575,00 дол. США - процента за користування Кредитом-2 (основним боргом); 1 378 754,16 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 611 164,38 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 85 630,04 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 182 674,06 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 19 356,70 дол. США та 3 768,64 грн. - 3 % річних, згідно зі ст. 625 ЦК України; 6 008,17 грн. - втрати від інфляції.

В подальшому, з метою забезпечення виконання ТОВ «Міжнародна група морепродуктів» зобовязань за Генеральною угодою та укладеними в її рамках Кредитними договорами між Кредитором, Позичальником та ТОВ «Айс Термінал» (Поручитель, Відповідач за первісним позовом) було укладено Договір поруки №151310Р16 від 28.07.2010.

Як зазначив позивач за первісним позовом, у звязку з невиконанням Позичальником своїх зобовязань за Кредитними договорами, Банк направив на адресу Поручителя повідомлення про невиконання зобов'язання з вимогою про погашення заборгованості (лист № 195-01/6765 від 28.10.2015) та повідомлення про невиконання зобовязання з вимогою про дострокове погашення заборгованості (лист № 195-01/6764 від 28.10.2015).

Зважаючи на те, що вказані повідомлення залишені без належного реагування, керуючись п. 3.2 ст. 3 Договору поруки, Банк звернувся до суду про стягнення заборгованості саме з ТОВ «Айс Термінал».

В своєму відзиві на позов, який міститься в матеріалах справи, відповідач за первісним позовом вказує на те, що порука ТОВ «Айс Термінал», яка виникла на підставі договору поруки № 1151310Р16 від 28.07.2010 припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, у звязку з тим, що Банком протягом шестимісячного терміну від дня настання строку виконання основного зобовязання не було предявлено вимогу до поручителя, а тому такий строк, на думку відповідача, закінчився 30.04.2015. В додаткових поясненнях до відзиву відповідач вказує на те, що порука припинилась також і у звязку зі зміною зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України.

З даного приводу, слід зазначити наступне:

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, строк користування кредитом за Генеральною угодою встановлюється до 27.07.2017.

Згідно п.п. 4.1.2 Договору поруки, кредитор має право достроково вимагати дострокового виконання основного зобовязання поручителем та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані, в тому числі позичальник та/або поручитель не зміг виконати будь-яке із зобовязань.

23.10.2015 за вихідним номером №195-01/6705 було направлено позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, тобто про дострокове погашення основного боргу та всіх нарахованих процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитними договорами протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком позичальнику даної вимоги, яка отримана позичальником 05.11.2015, про що свідчить повідомлення № 01 8 наявне в матеріалах справи.

У звязку з невиконанням Позичальником своїх зобовязань за Кредитними договорами, Банк направив на адресу Поручителя повідомлення про невиконання зобовязання з вимогою про погашення заборгованості (лист №195-01/6765 від 28.10.2015), яка отримана поручителем 03.11.2015 згідно повідомлення № 017.

Таким чином, Банк мав право пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 03.05.2016, при цьому позивач за первісним позовом подав до суду позов 30.12.2015, через послуги поштового зв'язку, що підтверджується штемпелем відділу поштового зв'язку, у звязку з чим викладене спростовує заперечення відповідача з приводу припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З приводу заперечень викладених у доповненні на відзив стосовно того, що відбулась зміна зобовязання без згоди поручителя, зокрема, укладеними Додатковими угодами між Банком та Позичальником до Кредитних договорів було збільшено процентні ставки комісії, суд зазначає, що ч. 1 ст. 559 ЦК України, на яку посилається відповідач, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини: збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Наприклад, спочатку договором передбачалося поступове, поетапне погашення боргу, а після його новації встановлено, що борг має бути повернутий відразу у повному обсязі.

Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Відповідно до п. 2.1.7 «Про внесення змін до Договору поруки №151310Р16-1» 20.06.2011, поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін і доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Вказаний пункт Додаткової угоди не містить будь-яких застережень та умов з приводу того, що вказана домовленість не стосується збільшення ставки за управління кредитною лінією за Кредитними договорами. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

З урахуванням вищенаведеного, звернення позивача за первісним позовом до суду про стягнення з відповідача, як поручителя за зобовязанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна група морепродуктів» за Генеральною кредитною угодою № 151210N1 та укладеними на її підставі Кредитними договорами № 151310К15 від 28.07.2010, № 151310К24 від 12.11.2010, № 151314К1 від 10.02.2014 є матеріально обґрунтованим та правомірним.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У звязку з невиконанням Позичальником зобовязань за Кредитними договорами, Банк надіслав на адресу Позичальника вимогу щодо дострокового погашення заборгованості (лист № 195-01/6705 від 23.10.2015).

Всупереч взятих на себе зобовязань, Позичальником не було погашено заборгованість за Кредитними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки позичальник та/або поручитель своїх зобовязань за договором у встановлені строки вчасно не виконали, та на вимогу Банку про дострокове погашення основного боргу та всіх нарахованих процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитними договорами зазначені суми не повернули, за Позичальником утворилась прострочена заборгованість:

За Кредитним договором № 151310К24: 17 500 000,00 дол. США та 19 841 743,00 грн. - заборгованість за Кредитом (основним боргом); 1 429 775,00 дол. США та 4 468 663,56 грн. - проценти за користування Кредитом (основним боргом); 5 103 027,02 грн. - комісія за управління кредитною лінією;

За Кредитним договором № 151314К1: 7 580 254,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-1 (основним боргом); 723 266,63 дол. США - проценти за користування Кредитом-1 (основним боргом); 3 255 879,07 грн. - комісія за управління кредитною лінією;

За Кредитним договором №151310К15: 5 500 000,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-2 (основним боргом); 635 575,00 дол. США - проценти за користування Кредитом-2 (основним боргом); 1 378 754,16 грн. - комісія за управління кредитною лінією.

Зазначені суми підтверджені матеріалами справи та поданими розрахунками, у звязку з чим визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до умов п. 7.2 ст. 7 Кредитного договору № 151310К15 та Кредитного договору № 151310К24, у разі невиконання зобовязань, згідно з пп. 3.4.1 п. 3.4, пп. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3 Кредитного договору № 151310К15 та № 151310К24, та ст. 4 Кредитного договору № 151310К15 та № 151310К24 Позичальник сплачує Банкові пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному в п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151310К15 та Кредитного договору № 151310К24.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Кредитного договору № 151314К1, у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) Позичальником будь-яких грошових зобовязань, визначених Кредитним договором № 151314К1, Позичальник сплачує Банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (належним чином виконаних) зобовязань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобовязань.

Враховуючи, що Позичальником порушено зобовязання за Кредитними договорами, стягнення пені, нарахованої на суму несвоєчасно погашених Кредитів (основного боргу), несвоєчасно сплачених процентів за користування Кредитами, а також комісій за управління Кредитами є обґрунтованим та правомірним.

За розрахунком Банку, який міститься в матеріалах справи, за Кредитним договором № 151314К1 нараховано 2 087 517,73 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 104 676,92 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 349 618,57 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; за Кредитним договором №151310К15 - 611 164,38 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 85 630,04 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 182 674,06 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; за Кредитним договором № 151310К24 - 1 884 814,98 дол. США та 861 077,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 177 986,42 дол. США та 570 250,96 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 678 897,00 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у постанові від 01.04.2015 у справі 3-29гс15 зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»). Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Зі змісту зазначеної постанови Верховного суду України вбачається, що пеня має обчислюватися лише у національній валюті України гривні. Тобто, сума простроченого грошового зобовязання в іноземній валюті, враховуючи коливання курсу іноземної валюти до гривні, має бути переведена у гривню за курсом НБУ на кожен день прострочення і пеня має розраховуватися на суму заборгованості виражену в гривні за кожен день прострочення в розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ за період існування прострочення, але не більше ніж за 6 місяців (частина 6 ст. 232 ГК України), якщо інший період не встановлений договором.

Отже, прострочена сума заборгованості виражена в іноземній валюті повинна переводиться в гривневий еквівалент кожен день прострочення, оскільки курс іноземної валюти до гривні коливається та може бути в період прострочення різним і вже на прострочену суму виражену в гривневому еквіваленті у відповідний день здійснюється нарахування пені.

З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок пені, заявленої Банком за кожним кредитним договором, враховуючи встановлені періоди прострочення зобовязань, згідно з розрахунком, наданим позивачем за первісним позовом, та застосовуючи гривневий еквівалент на заборгованість, яка виражена в іноземній валюті, за кожен день прострочення та встановив:

За Кредитним договором №151310К15 позивачем заявлена пеня в розмірі 611 164,38 дол. США за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу) розрахунок (т. 1, а.с. 298-299), згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 13 773 558, 80 грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 595 227,26 доларів США; заявлена пеня в розмірі 85 630,04 дол. США за несвоєчасну сплату процентів згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 1 890 914, 11 грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 81 716, 25 доларів США; заявлена пеня в розмірі 182 674,06 грн. за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом згідно здійсненого перерахунку судом, з урахуванням перевірки правильності зазначених позивачем періодів, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», підлягає задоволенню повністю.

За Кредитним договором № 151314К1 позивачем заявлена пеня в розмірі 2 087 517,73 дол. США за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу, розрахунок (т. 1, а.с. 305-306), згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 42 382 642,40 грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 1 831 574,87 доларів США; заявлена пеня в розмірі 104 676,92 дол. США за несвоєчасну сплату процентів згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 2 310 302, 82грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 99 840,22 доларів США; заявлена пеня в розмірі 349 618,57 грн. за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом, згідно здійсненого перерахунку судом, з урахуванням перевірки правильності зазначених позивачем періодів, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», підлягає задоволенню повністю.

За Кредитним договором № 151310К24 позивачем заявлена пеня в розмірі 1 884 814,98 дол. США за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу, розрахунок (т. 1, а.с. 291-293) згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 42 627 055,11грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 1 842 137,21 доларів США; 861 077,29 грн. пені за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу) згідно здійсненого перерахунку судом, з урахуванням перевірки правильності зазначених позивачем періодів, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», підлягає задоволенню повністю; заявлена пеня в розмірі 177 986,42 дол. США за несвоєчасну сплату процентів згідно розрахунку, здійсненого судом підлягає задоволенню в гривневому еквіваленті в розмірі 3 841 036,38 грн., що в еквіваленті станом на 28.12.2017 складає 165 991,20 доларів США; заявлена пеня в розмірі 570 250,96 грн. за несвоєчасну сплату процентів та 678 897,00 грн. пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом згідно здійсненого перерахунку судом, з урахуванням перевірки правильності зазначених позивачем періодів, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», підлягає задоволенню повністю.

Таким чином, заявлена до стягнення в іноземній валюті пеня в загальному розмірі - 4 951 790, 47 доларів США підлягає частковому задоволенню в сумі 4 616 487,01 доларів США; заявлена до стягнення пеня в гривневому еквіваленті задовольняється судом в повному обсязі в розмірі 2 642 521, 88 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлення в Кредитних договорах обовязку сплачувати проценти за користування Кредитами та наявність обовязку у Позичальника сплачувати Банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені в Кредитних договорах, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязань, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошового зобовязання, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Суд, здійснивши перерахунок всіх заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, із зазначеними позивачем періодами нарахування, які є вірними та обґрунтованими, встановив, що заявлені до стягнення 25 298,06 дол. США та 8 586,81 грн. - 3 % річних, 12 326,49 грн. - втрати від інфляції за Кредитним договором №151314К1; 19 356,70 дол. США та 3 768,64 грн. - 3 % річних; 6 008,17 грн. - втрати від інфляції за Кредитним договором №151310К15 та 56 822,98 дол. США та 85 517,29 грн. - 3 % річних; 150 321,16 грн. - втрати від інфляції за Кредитним договором № 151310К24, нараховані позивачем за первісним позовом арифметично вірно, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як зазначалось вище, з метою забезпечення виконання ТОВ «Міжнародна група морепродуктів» зобовязань за Генеральною угодою та укладеними в її рамках Кредитними договорами між Кредитором, Позичальником та ТОВ «Айс Термінал» було укладено Договір поруки № 151310Р16 від 28.07.2010.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, і забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 3.1 ст. 3 Договору поруки Поручитель зобовязується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобовязання.

Разом з тим, ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 Договору поруки, у випадку невиконання Позичальником Основного зобовязання (або його частини) Кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників.

Таким чином, умовами Договору поруки чітко встановлено, що ТОВ «Айс Термінал» за порушення Позичальником зобовязань за Кредитними договорами, укладеними в рамках Генеральної угоди несе солідарну відповідальність та відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Позичальник.

У звязку з цим, суд вважає правомірним та обґрунтованим стягнення саме з ТОВ «Айс Термінал» заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання Позичальником зобовязань за Кредитними договорами, укладеними в рамках Генеральної угоди та Договором поруки.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення в межах первісного позову 38 422 138, 84 доларів США та 36 957 113,25 грн. підлягають частковому задоволенню та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Термінал», як поручителя, на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 37 386 835,38 доларів США та 36 957 113,25 гривень в наступних сумах:

- за Кредитним договором № 151310К24: 17 500 000,00 дол. США заборгованість за Кредитом (основний борг); 19 841 743,00 грн. - заборгованість за Кредитом (основний борг); 1 429 775,00 дол. США та 4 468 663,56 грн. - проценти за користування Кредитом; 5 103 027,02 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 1 842 137,21 дол. США та 861 077,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 165 991,20 дол. США та 570 250,96 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 678 897,00 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 56 822,98 дол. США та 85 517,29 грн. - 3 % річних; 150 321,16 грн. - втрати від інфляції.

- за Кредитним договором № 151314К1: 7 580 254,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-1 (основний борг); 23 266,63 дол. США - проценти за користування Кредитом-1 (основний борг); 3 255 879,07 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 1 831 574,87 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 99 840,22 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 349 618,57 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 25 298,06 дол. США та 8 586,81 грн. - 3 % річних; 12 326,49 грн. - втрати від інфляції.

- за Кредитним договором №151310К15: 5 500 000,00 дол. США - заборгованість за Кредитом-2 (основний борг); 635 575,00 дол. США - проценти за користування Кредитом-2 (основний борг); 1 378 754,16 грн. - комісія за управління кредитною лінією; 595 227,26 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення Кредиту (основного боргу); 81 716, 25 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 182 674,06 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління; 19 356,70 дол. США та 3 768,64 грн. - 3 % річних, 6 008,17 грн. - втрати від інфляції.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Предметом розгляду зустрічної позовної заяви є визнання поруки, встановленої Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, припиненою.

В обґрунтування заявленого позову, позивач за зустрічним позовом відповідач за первісним) зазначає, що порука ТОВ «Айс Термінал», яка виникла на підставі Договору поруки, укладеного з АТ «Укрексімбанк», припинилась підставі ч.1, ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя, а також у звязку зі зміною зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Вказані обставини, позивач за зустрічним позовом пояснює тим, що в порушення ч. 1 ст. 559 ЦК України, між позичальником та Банком було укладено Додаткові угоди, відповідно до яких були збільшені процентні ставки розміру комісії за управління кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя перед Банком.

Що стосується порушення ч. 4 ст. 559 ЦК України, то як зазначив поручитель, згідно пп. 4.1.2 Договору поруки Кредитор має право вимагати дострокового Основного зобов'язання Поручителем та/або Позичальником у випадку якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання Поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитною Угодою та/або Поручителем за цим Договором, вони не будуть виконані, в тому числі (а) Позичальник та/або Поручитель не зміг виконати будь-яке із зобов'язань (в т.ч. в частині) по цьому Договору, чи Кредитній Угоді.

Так, як зазначив позивач за зустрічним позовом, у зв'язку із порушенням (невиконанням) Позичальником умов кредитних договорів (порушення строків оплати основного боргу, процентів, комісії за управління), станом на 19.02.2015 року, у відповідності до пп. 4.1.2. Договору поруки AT «Укрексімбанк» направило поручителю лист-претензію вих. № 195-01/1318 від 26.02.2015 року (фактично отриманий поручителем 04.03.2015 року), згідно якого Банк вимагав здійснити погашення заборгованості Позичальника в сумі 9 415 278,77 доларів США, 1 113 675,48 грн. Банк при цьому зазначав, що заборгованість має бути сплачена в повному обсязі протягом 20 робочих днів з моменту отримання цього повідомлення. Поручитель вимоги Банку не задовольнив.

У зв'язку із систематичним порушенням (невиконанням) Позичальником умов цих договорів (порушення строків оплати основного боргу, процентів, комісії за управління), станом на 25.03.2015 року, AT «Укрексімбанк» у відповідності до ч. 2 ст. 1050 України та пп. 4.1.2. Договору поруки направило поручителю лист-претензію (вимогу) №195-01/2018 від 25.03.2015 року (фактично отримана поручителем 31.03.2015 року), згідно якої Банк вимагав здійснити погашення заборгованості Позичальника в сумі 12 128 570,03 доларів США, 1 847 702,73 грн., в тому числі прострочений основний борг, прострочені проценти, прострочену комісію за управління, пеню за несвоєчасну оплату основного боргу, процентів, комісії за управління кредитною лінією. Банк вказав, що заборгованість має бути сплачена в повному обсязі протягом 20 робочих днів з моменту отримання цього повідомлення, а отже заборгованість має бути сплачена в повному обсязі в строк до 29.04.2015 року включно. Поручитель вимоги Банку не задовольнив.

Згідно даної претензії (вимоги) вих. № 195-01/2018 від 25.03.2015 року, згідно позиції позивача за зустрічним позовом, Банк повідомив про настання такого наслідку як дострокове виконання Основного зобовязання поручителем, тобто він скористався умовами пп. 4.1.2 Договору поруки.

Таким чином, шестимісячний строк передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України підлягає обрахуванню з 30.04.2015 року, а Банк був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати 30.04.2015 року.

Відповідач за зустрічним позовом проти даного факту заперечив, про що подав відповідні письмові пояснення, викладені у вигляді відзиву на зустрічну позовну заяву (т. 3, а.с. 10-14).

Суд, розглянувши поданий ТОВ «Айс Термінал» позов та заперечення АТ «Укрексімбанку» встановив, що позовні вимоги про визнання поруки, встановленою Договором поруки від 151310Р16 від 28.07.2010 припиненою задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

23.10.2015 за вихідним номером №195-01/6705 було направлено позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, тобто про дострокове погашення основного боргу та всіх нарахованих процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитними договорами протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком позичальнику даної вимоги, яка отримана позичальником 05.11.2015, про що свідчить повідомлення № 01 8 наявне в матеріалах справи.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за Кредитними договорами, Банк направив на адресу Поручителя повідомлення про невиконання зобовязання з вимогою про погашення заборгованості (лист №195-01/6765 від 28.10.2015), яка отримана поручителем 03.11.2015 згідно повідомлення № 017.

Таким чином, з викладеного, а також норм законодавства, Банк повинен був пред'явити Позов до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 03.05.2016, при цьому позивач за первісним позовом подав до суду позов 30.12.2015, через послуги поштового зв'язку, що підтверджується штемпелем відділу поштового зв'язку, у звязку з чим викладене спростовує вимоги позивача за зустрічним позовом з приводу припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З приводу посилання ТОВ «Айс Термінал» стосовно того, що відбулась зміна зобовязання без згоди поручителя, зокрема, укладеними Додатковими угодами між банком та Позичальником до Кредитних договорів було збільшено процентні ставки комісії, суд зазначає, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини: збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Наприклад, спочатку договором передбачалося поступове, поетапне погашення боргу, а після його новації встановлено, що борг має бути повернутий відразу у повному обсязі.

Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Відповідно до п. 2.1.7 «Про внесення змін до Договору поруки №151310Р16-1» 20.06.2011, поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобовязань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін і доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Вказаний пункт Додаткової угоди не містить будь-яких застережень та умов з того приводу, що вказана домовленість не стосується збільшення ставки за управління кредитною лінією за Кредитними договорами. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

З огляду на викладені обставини, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічною позовною заявою.

Предметом позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії «ОСОБА_1 Лімітед», є визнання поруки за договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010, припиненою року та визнання Генеральної кредитної угоди № 151310N1 від 28.07.2010 недійсною.

Підставами заявленого позову третьою особою є те, що Генеральна кредитна угода № 151310N1 від 28.07.2010 укладена на суму, що перевищує пятдесят і більше відсотків майна Товариства (60 744 900 грн.), а отже його укладення потребувало рішення вищого органу управління Товариства - Загальних зборів Учасників ТОВ «Айс Термінал», через участь у яких компанія ОСОБА_1 Лімітед як власник ТОВ «Айс Термінал», могла би реалізувати своє законне право на управління господарським товариством.

Зважаючи на приписи ст. 215, 203 ЦК України, третя особа просить визнати вказаний правочин недійсним.

Що стосується договору поруки, то на думку третьої особи з самостійними вимогами, зобовязання за Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010 є припиненими на підставі ст. 559 ЦК України.

Відповідач за позовом третьої особи ПАТ Державний експортно-імпортний банк України проти задоволення позову третьої особи заперечив, про що також подав відповідні письмові пояснення.

Суд, розглянувши позов третьої особи з самостійними вимогами встановив, що Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Айс Термінал» від 22.04.2010, які відбулися за участі, зокрема, уповноваженої особи Компанії було ухвалено включити ТОВ «Айс Термінал», разом з ТОВ «Міжнародна група морепродуктів», ТОВ «Сіафуд Груп», ТОВ «Айс Логістик», до складу учасників Генеральної угоди між вищевказаними компаніями та АТ «Укрексімбанк», на умовах, визначених АТ «Укрексімбанк»; надати згоду щодо майнового та фінансового поручительства, за яким Товариство буде виступати майновим та фінансовим поручителем перед АТ «Укрексімбанк» за забезпечення виконання всіх зобовязань, що будуть включені до Генеральної угоди, на умовах, визначених АТ «Укрексімбанк».

Тобто, виходячи зі змісту протоколу Загальних зборів ТОВ «Айс Термінал» від 28.07.2010, які відбулися за участі, зокрема, уповноваженої особи Компанії, було прийнято наступне рішення про затвердження Генеральної угоди, що укладена між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Міжнародна група морепродуктів», ТОВ «Сіафуд Груп», ТОВ «Айс Логістик» та ТОВ «Айс Термінал».

Тобто, Загальними зборами Поручителя надано згоду останньому як на укладення Генеральної угоди з Банком, так і на укладення Договору поруки, а також затверджено вже укладену Генеральну угоду. Як вбачається із тексту вищевказаних протоколів Компанія як Співзасновник також була присутня на відповідних зборів та відповідні протоколи затверджені печаткою Компанії та підписом уповноваженого представника Засновника.

Вказаний Протокол є чинним та в судовому порядку недійсним не визнався, доказів зворотного суду надано не було.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чл.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України). Однак, Третьою особою із самостійними вимогами не надано жодного доказу, який би свідчив про невідповідність Генеральної угоди вимогам чинного законодавства України та про те, що сторонами, в момент вчинення даного правочину було недодержано (порушено) вимоги, встановлені чинним законодавством України, у звязку з чим підстав для визнання Генеральної угоди недійсною у суду немає.

З приводу вимоги про визнання поруки за Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010 є припиненими на підставі ст. 559 ЦК України, суд зазначає, що у відповідності до чинного законодавства підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

В свою чергу, вказані підстави мають бути випливати з певних доказів, якими в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Звертаючись до суду з позовом, третя особа з самостійними вимогами взагалі не наводить жодних доказів і обставин, з якими закон повязував би можливість визнання поруки за Договором поруки № 151310Р16 від 28.07.2010 припиненою, у звязку з чим у задоволенні зазначеної вимоги суд відмовляє з підстав необґрунтованості та недоведеності.

З огляду на викладені обставини, позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії «ОСОБА_1 Лімітед» задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, за позовом третьої особи покладаються на третю особу.

Керуючись ст. ст. 32-34, 42-43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Термінал» (07442, Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Броварська, буд. 152, ідентифікаційний код: 33266292) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150,м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код: 00032112) заборгованість у розмірі 37 386 835 (тридцять сім мільйонів триста вісімдесят шість тисяч вісімсот тридцять пять) доларів США 38 центів та 36 957 113 (тридцять шість мільйонів девятсот пятдесят сім тисяч сто тринадцять) грн. 25 коп., а також 177 992 (сто сімдесят сім тисяч девятсот девяносто дві) грн. 09 коп. судового збору.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії «ОСОБА_1 Лімітед» відмовити.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 26.05.2017

Суддя О.В. Щоткін