УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.05.2017Справа № 910/7755/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СтальІнтекс Трейд"

про стягнення 92 435,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 010/1 від 10.05.2017 (вх. № 7755/17 від 15.05.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

З поданої позовної заяви вбачається, що її підписано "представником позивача" Мороз О.О. При цьому до позовної заяви додано довіреність від 09.11.2016, яка видана Мороз О.О. Товариством з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" в особі генерального директора ОСОБА_2.

Натомість серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні жодні докази, які б станом на дату видачі вищевказаної довіреності (09.11.2016) підтверджували посадове становище ОСОБА_2 як генерального директора позивача (наказ про призначення на посаду, протокол зборів про обрання на посаду, установчі документи юридичної особи, довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , де було б зазначено керівника тощо), а рівно, доказів того, що ОСОБА_2 станом на 09.11.2016 був наділений достатнім обсягом повноважень для того, щоб видавати за своїм підписом довіреності на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" (позивача).

При цьому судом враховано, що до позовної заяви додао виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" (позивача) станом на 27.03.2017, з якої вбачається, що керівником позивача (генеральним директором) є ОСОБА_3, а особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи позивача без довіреності - є ОСОБА_4. Жодні відомості про ОСОБА_2 у вищенаведеній виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - відсутні.

За таких обставин суду не доведено, що подану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дьолер Буковина" підписано особою, яка не має права її підписувати, а таке, в свою чергу, є підставою для повернення позовної зааяви без розгляду згідно з п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК УКраїни.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

В абз. 2, 3 стор. 2 позовної заяви зазначено, що "позивачем зроблено передоплату" за наведеними рахунками-фактурами, а також, що "відповідачем 30.06.2016 частково повернуто кошти, як помилково зараховані в сумі 75830,90 грн.", проте не вказано на докази, які мають такі зазначення підтверджувати (відповідні платіжні доручення, банкіські виписки тощо).

В абз. 4 стор. 2 позовної заяви зазначено, що "01.07.2016 року Відповідачем поставлено товар на загальну суму 128991,60 грн.", однак і тут не вказано на докази, які мають такі зазначення підтверджувати. До того ж, як свідчить перелік "додатків" до позовної заяви, такі докази і не додані до позовної заяви.

Отже, всупереч вимогам щодо змісту позовної заяви, передбаченим ст. 54 ГПК України, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують позов. При цьому відсутність зазначення вказаних доказів позбавляє обгрунтованості визначену позивачем до стягнення з відповідача суму "основного боргу" в розмірі 92435,00 грн.

Наведене, в свою чергу, є підставою для повернення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є, зокрема, незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Однак, у якості доказу надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів, заявником додано лише опис вкладення у цінний лист від 12.05.2017 без документа, що підтверджує надання поштових послуг.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку щодо того, що на адресу відповідача надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач у позовній заяві та з огляду на подані ним докази.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява № 010/1 від 10.05.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега