ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 911/343/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Вітард"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року
за заявою 1. арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича - розпорядника майна ТОВ "Оленерго"
до1. ТОВ "Вітард"; 2. ТОВ "Оленерго"; 3. ТОВ "Атва"
про спростування майнових дій шляхом визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу
у справі Господарського суду№ 911/343/16 Київської області
за заявоюТОВ "Оленерго"
про визнання банкрутом ТОВ "Оленерго"
розпорядник майнаКучак Ю.Ф.
у судовому засіданні взяли участь представники :

ТОВ "Вітард": адвокат Сподар А.В. (договір про надання правової допомоги від 20.03.2017 року),
Кучака Юрія Федоровича:Демчан О.І. (довіреність від 02.02.2017 року).

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа №911/343/16 про банкрутство ТОВ "Оленерго" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 09.03.2016 року за заявою боржника за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Баскакова О.В.; у зазначеній частині ухвалу підготовчого засідання місцевого господарського суду залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 19.04.2016 року (том 1, а.с. 83 - 87, том 2, а.с. 159 - 161).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29.06.2016 року, звільнено арбітражного керуючого Баскакова О.В. від виконання обов'язків розпорядника майна ТОВ "Оленерго" за його заявою, призначено розпорядником майна у справі арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. (том 4, а.с. 201 - 205, 269).

21.06.2016 року до місцевого господарського суду надійшла заява №02-01/49-2 від 16.06.2016 року розпорядника майна ТОВ "Оленерго" Кучака Ю.Ф. про спростування майнових дій та визнання недійсним правочину в межах справи про банкрутство, в якій заявник просив в порядку статті 20 Закону про банкрутство спростувати майнові дії ТОВ "Оленерго" шляхом визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про вихід ТОВ "Оленерго" зі складу учасників ТОВ "Атва" за його бажанням у зв'язку з продажем 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" ТОВ "Вітард", яке оформлено протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, який укладено між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард" (вх. №12893/16) (том 1 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 3 - 19).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2016 року (суддя Лопатін А.В.) вимоги арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича, викладені в заяві від 16.06.2016 року №02-01/49-2 до ТОВ "Вітард", ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Атва" про спростування майнових дій шляхом визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, які розглянуто в межах справи №911/343/16 про банкрутство ТОВ "Оленерго", залишено без задоволення (том 1 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 218 - 223).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, розпорядник майна ТОВ "Оленерго" Кучак Ю.Ф. звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 30.11.2016 року як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин справи; прийняти нове рішення, яким спростувати майнові дії ТОВ "Оленерго" шляхом визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про вихід ТОВ "Оленерго" зі складу учасників ТОВ "Атва" за його бажанням у зв'язку з продажем 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" ТОВ "Вітард", яке оформлено протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, який укладено між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Пантелієнка В.О., суддів: Остапенка О.М., Доманської М.Л.) апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Оленерго" Кучака Ю.Ф. задоволено, ухвалу Господарського суду Київської області від 30.11.2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, який укладено між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард", та спростовано майнові дії ТОВ "Оленерго" шляхом визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про вихід ТОВ "Оленерго" зі складу учасників ТОВ "Атва" за його бажанням у зв'язку з продажем 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" ТОВ "Вітард", яке оформлено протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року; стягнено з ТОВ "Вітард", ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Атва" на користь Кучака Ю.Ф. 1 929, 20 грн. в порядку повернення сплаченого судового збору (том 2 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 19 - 25).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Вітард", як набувач 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" за оспорюваним договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства від 25.08.2015 року, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову апеляційного суду від 01.03.2017 року, а ухвалу суду першої інстанції від 30.11.2016 року залишити в силі, обґрунтовуючи порушенням апеляційним судом положень статті 147 Цивільного кодексу України, статті 167 Господарського кодексу України, статей 53, 54 Закону України "Про господарські товариства", статті 20 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, що полягало у спростуванні майнових дій боржника за відсутності підстав, передбачених частиною 1 статті 20 цього Закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ТОВ "Вітард" - адвоката Сподара А.В. та Кучака Ю.Ф. - Демчана О.І., дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Положеннями статті 22 Закону про банкрутство визначено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном, та має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 20 Закону про банкрутство передбачено, що за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора можуть бути визнані недійсними правочини (договори) або спростовані господарським судом у справі про банкрутство майнові дії боржника, які були ним вчинені після порушення справи про банкрутство або протягом одного року до порушення справи про банкрутство, якщо боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів. У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Отже, законодавцем не обмежено які саме майнові дії можуть бути спростовано у справі про банкрутство, зокрема, такими діями можуть бути будь-які дії з відчуження частки боржника у статутному капіталі іншої юридичної особи за заниженою ціною, якщо вони вчинені в межах одного року до моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України у Постанові №15/092 у справі №903/134/13-г від 29.04.2015 року у подібних правовідносинах про можливість визнання недійсним правочину з виведення майна боржника у статутний капітал іншої юридичної особи та можливість спростування при цьому окремих дій органів управління майном боржника (рішення зборів засновників боржника, корпоративного власника, до статутного капіталу якого входить частка боржника) в межах провадження у справі про банкрутство.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013 року статтю 16 ГПК України доповнено частиною такого змісту: "справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Отже, законодавець змінив норми процесуального права в частині виключної підсудності і такі зміни поширюються на всі правовідносини у майнових спорах з боржником, які розглядаються судами у справах про банкрутство починаючи з 19.01.2013 року.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові №16/047 від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14, який, проаналізувавши зміни до статей 16 та 12 ГПК України в системному аналізі з положеннями Закону про банкрутство №2343-ХІІ (у редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року), зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Висновки Верховного Суду України у Постанові від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14 щодо застосування норм процесуального права, відповідно до статті 11128 ГПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують положення статей 12, 16 ГПК України.

Отже, заявлена розпорядником майна в межах справи про банкрутство вимога про визнання недійсним рішення про вихід боржника зі складу учасників іншої юридичної особи (ТОВ "Атва") та визнання недійсним договору купівлі-продажу 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" третій особі ТОВ "Вітард" від 25.08.2015 року, підлягала розгляду з врахуванням виключної підсудності такої вимоги суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство боржника, що й було здійснено апеляційним судом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою місцевого господарського суду від 09.03.2016 року за заявою боржника порушено справу про банкрутство ТОВ "Оленерго" за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Баскакова О.В., якого звільнено від виконання обов'язків розпорядника майна за його заявою згідно з ухвалою суду від 01.06.2016 року з призначенням розпорядником майна у справі арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. (том 1, а.с. 83 - 87, том 2, а.с. 159 - 161, том 4, а.с. 201 - 205, 269).

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, що 21.06.2016 року розпорядник майна ТОВ "Оленерго" Кучак Ю.Ф. звернувся до місцевого господарського суду із заявою №02-01/49-2 від 16.06.2016 року про спростування майнових дій та визнання недійсним правочину в межах справи про банкрутство, в якій заявник просив в порядку статті 20 Закону про банкрутство спростувати майнові дії ТОВ "Оленерго" шляхом визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про вихід ТОВ "Оленерго" зі складу учасників ТОВ "Атва" за його бажанням у зв'язку з продажем 100% частки ТОВ "Оленерго" в статутному капіталі ТОВ "Атва" ТОВ "Вітард", яке оформлено протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, який укладено між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард" (том 1 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 3-19).

Отже, заява розпорядника майна ТОВ "Оленерго" Кучака Ю.Ф. №02-01/49-2 від 16.06.2016 року як така, що подана після 19.01.2013 року, підлягала розгляду в межах справи про банкрутство з урахуванням змін до статей 12, 16 ГПК України щодо виключної підсудності спорів з майновими вимогами до боржника (розпорядник майна, як уповноважена особа на здійснення процедури розпорядження майном, заявив вимогу про визнання недійсним рішення боржника про його вихід зі складу учасників ТОВ "Атва" шляхом відчуження 100% частки боржника в статутному капіталі ТОВ "Атва" на користь ТОВ "Вітард" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року) та положень частини 1 статті 20, частини 9 статті 22 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року.

Відтак, висновки суду першої інстанції про непідвідомчість даного спору розгляду у справі про банкрутство як такого, що є корпоративним та підлягає розгляду в окремому позовному провадженні, є помилковими та не відповідають вимогам зазначених норм процесуального права та практики Верховного Суду України згідно Постанови №16/047 від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14.

При цьому, колегія суддів касаційного суду зазначає, що рішення загальних зборів учасників та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що створюють певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин та можуть бути визнані недійсними у певних випадках (абзаци 2 - 3 пункту 2.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин"). Зокрема, у справі про банкрутство можуть визнаватися недійсними юридичні акти, за якими здійснюється відчуження активів боржника, в тому числі його корпоративних прав, з огляду на встановлену процесуальним законом виключну підсудність майнових спорів судам в межах провадження у справі про банкрутство.

Розглядаючи в процедурі розпорядження майном ТОВ "Оленерго" у справі про банкрутство №911/343/16 вимогу розпорядника майна Кучака Ю.Ф. про спростування майнових дій боржника шляхом визнання недійсним рішення та визнання недійсним договору купівлі-продажу частки боржника у статутному капіталі іншої юридичної особи, апеляційний суд встановив обставини прийняття ТОВ "Оленерго", як єдиним учасником ТОВ "Атва", рішення про вихід із складу його учасників та продаж 100% частки боржника у статутному капіталі ТОВ "Атва" на користь ТОВ "Вітард", що було оформленого протоколом №8 загальних зборів учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року (том 1 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 17).

Судами встановлено, що 25.08.2015 року між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард" укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Атва", за умовами якого ТОВ "Оленерго" зобов'язалося передати у власність ТОВ "Вітард" корпоративні права в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ "Атва", а ТОВ "Вітард" зобов'язалося прийняти та оплатити 500 грн. за них (пункт 1.3. спірного договору, том 1 матеріалів справи №911/343/16 з розгляду спору про спростування майнових дій ТОВ "Оленерго", а.с. 18 - 19).

Апеляційний суд встановив, що на балансі у ТОВ "Атва" знаходиться автозаправна станція, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вул. Київська, буд. 7/1; балансова вартість якої становить 1 383 397, 88 грн. Отже, ТОВ "Вітард", придбавши у ТОВ "Оленерго" 100% частки у статутному капіталі ТОВ "Атва", набуло право власності на майновий комплекс ТОВ "Атва" балансовою вартістю 1 383 397, 88 грн. за заниженою ціною у 500 грн.

Апеляційним судом встановлено, що корпоративні права боржника у ТОВ "Атва" були вагомим активом боржника, внаслідок чого майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство, порушеній 09.03.2016 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відчуження боржником - ТОВ "Оленерго" в межах одного року до порушення щодо нього справи про банкрутство ухвалою місцевого господарського суду від 09.03.2016 року корпоративних прав (100% частки у статутному капіталі ТОВ "Атва") вартістю не менше 1 383 397, 88 грн. на користь ТОВ "Вітард" за ціною 500 грн., здійснено із значним заниженням її ринкової вартості, внаслідок чого такий договір є недійсним, відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 20 Закону про банкрутство.

Також, апеляційний суд дійшов висновку про спростування майнових дій боржника з виходу із складу засновників ТОВ "Атва" згідно протоколу зборів засновників від 25.08.2015 року №8, в порядку статті 20 Закону про банкрутство шляхом визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про вихід зі складу учасників ТОВ "Атва" від 25.08.2015 року, оформленого протоколом №8, як подальшої за недійсним договором майнової дії боржника, спрямованої на виведення активів (корпоративних прав) боржника з його ліквідаційної маси.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що виходячи з положень частини 2 статті 20 Закону про банкрутство, у разі визнання недійсним правочину або спростування майнових дій боржника з підстав, передбачених частиною 1 статті 20 цього Закону, у кредитора виникає обов'язок щодо повернення в ліквідаційну масу майна, яке він отримав від боржника за таким правочином (договором), а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Зазначене спростовує висновки місцевого господарського суду про необґрунтованість вимог розпорядника майна Кучака Ю.Ф. про спростування майнових дій боржника, заявлених на підставі положень статті 20 Закону про банкрутство, як таких, що не мають на меті повернення активів ТОВ "Оленерго" до складу ліквідаційної маси.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини вчинення боржником у сумнівний період дій з відчуження на користь третьої особи його 100% частки у статутному капіталі іншої юридичної особи на підставі оспорюваного правочину за значно нижчою ціною від її ринкової вартості, що має наслідком зменшення активів боржника, які можна було б спрямувати на погашення вимог кредиторів, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного суду про наявність підстав для спростування таких майнових дій боржника шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Атва", укладеного між ТОВ "Оленерго" та ТОВ "Вітард" та визнання недійсним рішення ТОВ "Оленерго" про його вихід зі складу учасників ТОВ "Атва" в порядку статті 20 Закону про банкрутство.

Доводи скаржника за змістом касаційної скарги про те, що факт відчуження боржником активів за заниженою ціною без підтвердження в судовому порядку його неспроможності виконувати зобов'язання перед іншими кредиторами не може бути підставою для задоволення вимог розпорядника майна про спростування таких майнових дій боржника відповідно до статті 20 Закону про банкрутство, колегія суддів касаційного суду відхиляє, як необґрунтовані, оскільки апеляційним судом встановлено, що продаж корпоративних прав боржника за 500 грн. в юридичній особі, до статутного капіталу якої було внесено майновий комплекс автозаправної станції балансовою вартістю 1 383 397, 88 грн., є очевидним доказом виведення активів боржника шляхом вчинення оспорюваного правочину та спростовуваних дій, внаслідок чого значно зменшилися активи боржника, які б могли піти на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство, що не вимагало додаткового економічного аналізу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає необґрунтованими доводи скаржника, спрямовані на переоцінку доказів щодо аналізу активів боржника, з огляду на відсутність повноважень щодо оцінки (переоцінки) доказів та обставин справи в суду касаційної інстанції відповідно до статті 1117 ГПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року у справі №911/343/16 такою, що прийнята з дотриманням норм законодавства про банкрутство та процесуального права та не вбачає правових підстав для її зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Вітард" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року у справі №911/343/16 залишити без змін.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко