ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.05.2017 Справа № 920/298/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській В.Ю. розглянув матеріали справи № 920/298/17

за позовом - Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», м. Київ,

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Клишки Шосткинського району Сумської області,

про стягнення 32497,67 грн.,

за участю представників:

позивача - Тесленка О.В. за довіреністю № 73 від 05.09.2016,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання овердрафту № 1799Ю від 14.08.2014 року в сумі 32497,67 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 19641,16 грн., прострочена заборгованість за відсотками в сумі 8892,36 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 2853,87 грн., пеня за несвоєчасну сплату комісії в сумі 1110,28 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час, дату та місце судового слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф. 107, яке повернуте на адресу Господарського суду Сумської області відділенням поштового зв'язку.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у даному судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 18.07.2016 року за № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.07.2016 року прийнято рішення № 1265 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та наказ № 291, відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3, строком на 2 роки з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно.

Під час процедури ліквідації банків Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Згідно статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

14.08.2014 року між сторонами укладено договір про надання овердрафту № 1799Ю (далі - договір), згідно розділу 1 якого овердрафт встановлено на поточний рахунок № НОМЕР_2 з лімітом овердрафту 20000,00 грн., із строком безперервного користування овердрафтом не більше 30 календарних днів. Дебетове сальдо - це сума виконаних банком розрахункових документів позичальника за поточним рахунком понад фактичний залишок власних коштів позичальника на такому поточному рахунку. Дебетове сальдо визначає розмір заборгованості за овердрафтом.

Розділом 1 договору також передбачено, що проценти за користування овердрафтом з безперервним строком наявності дебетового сальдо по поточному рахунку, що не перевищує 30 календарних днів (включно) нараховується процентна ставка 1 в розмірі 32 % річних (процента ставка -1); проценти за користування овердрафтом з безперервним строком наявності дебетового сальдо по поточному рахунку, що перевищує 30 календарних днів, та після настання терміну погашення овердрафту нараховується процентна ставка 2 в розмірі 40 % річних (процентна ставка -2).

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику за поточним рахунком останнього овердрафт в межах ліміту овердрафту на умовах цього договору, а позичальник (відповідач) зобов'язується сплачувати банку (позивачу) заборгованість за овердрафтом, з врахуванням визначеного цим договором строку безперервного користування овердрафтом та терміну погашення овердрафту, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі в розмір та на умовах, обумовлених договором.

Частиною першою статті 1069 Цивільного кодексу України визначено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Пунктом 4.1.1 договору визначено, що позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом не пізніше останнього дня строку безперервного користування овердрафтом, але в будь-якому випадку не пізніше терміну погашення овердрафту.

Відповідно до пунктів 4.3.1 договору, проценти за користування овердрафтом мають сплачуватися позичальником у валюті овердрафту щоденно, наступного операційного дня після їх нарахування, в тому числі, за рахунок кредитних коштів в межах доступного залишку ліміту овердрафту.

Пунктами 4.8.2, 4.8.3 договору визначено, якщо по закінченню строку безперервного користування овердрафтом позивальник не здійснив погашення фактичної заборгованості перед банком, позичальник має право здійснити погашення існуючої заборгованості протягом 15 календарних днів після спливу строку безперервного користування овердрафтом. Якщо позичальник не здійснить погашення заборгованості перед банком, протягом вищевказаного строку, то останній день такого строку встановленого сторонами, як термін погашення овердрафту.

Позивач у позовній заяві зазначає, що ним на виконання вимог договору, встановлено овердрафт на поточний рахунок відповідача в порядку та на умовах, визначених договором про надання овердрафту № 1799Ю від 14.08.2014 року.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням прав та законних інтересів позивача, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору овердрафту та наявністю заборгованості у відповідача перед позивачем за договором овердрафту, сума якої станом на 30.01.2017 року складає 32497,67 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 19641,16 грн., прострочена заборгованість за відсотками в сумі 8892,36 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 2853,87 грн. та пеня за несвоєчасну сплату комісії в сумі 1110,28 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позика) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 1055 Цивільного кодексу України, частина друга статті 345 Господарського кодексу України).

Права та обов'язки сторін пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (частина друга статті 1069 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини першої статті 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 згаданого Кодексу визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною третьою названої правової норми передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, частини першої статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною другою статті 1069 Цивільного кодексу України визначено, права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 612 цього ж Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням приписів статті 549 та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства).

Пеня та інші нарахування у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань визначаються позивачем у твердій сумі на час подання позову і включаються в ціну останнього, з якої сплачується судовий збір у встановленому законом розмірі. Розрахунок відповідної суми може бути викладений у позовній заяві або доданий до неї.

Частина шоста статті 232 Господарського кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач доказів сплати заборгованості чи аргументованих заперечень проти позову суду не подав.

Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом в сумі 19641,16 грн та простроченої заборгованості за відсотками в сумі 8892,36 грн. є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 2853,87 грн. та пені за несвоєчасну сплату комісії в сумі 1110,28 грн. за період з 02.08.2016 року по 30.01.2017 року має бути відмовлено, оскільки позивачем нараховано пеню після спливу шестимісячний строку для нарахування штрафних санкцій, встановленого частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, оскільки право у позивача для нарахування пені виникло з 05.06.2015 року.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: в сумі 1404,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10, ідентифікаційний код 14351016) прострочену заборгованість за кредитом в сумі 19641,16 грн., прострочену заборгованість за відсотками в сумі 8892,36 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1404,80 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.05.2017.

Суддя П.І. Левченко