РІШЕННЯ

23.05.2017Справа №910/5855/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/5855/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», м. Полтава,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Полтава,

про стягнення 49 500 грн.,

за участю представників:

позивача - Самодзен Т.В. (довіреність від 07.04.2017 №б/н);

відповідача - не з'явилися,

третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - Компанія) про стягнення 49 500 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 порушено провадження у справі №910/5855/17; призначено до розгляду на 23.05.2017; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець).

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2017 надав пояснення по суті спору; позов підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 23.05.2017 не з'явилися; про причини неявки повноважних представників суд не повідомили; про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином; вимоги ухвали суду не виконали.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, який повернуто з адреси відповідача з відміткою пошти «за зазначеною адресою не знаходиться».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 23.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2016 у справі №361/637/2015-П встановлено, що 22.01.2016 о 08 год. 20 хв. ОСОБА_3 в м. Бровари Київської області по вул. Київській, 87, керуючи автомобілем марки «Hyundai H1» (державний номер НОМЕР_1), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив «занос» автомобіля та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Audi A6» (державний номер НОМЕР_2), під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався в попутному напрямку м. Києва, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту від 09.02.2016 №12595 про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 05.04.2008 №5851; свідоцтво від 23.03.2010 №2162 про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів; сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 13.04.2013 №14566/13; посвідчення від 12.02.2014 МФ №5256-ПК про підвищення кваліфікації оцінювача), вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Audi A6» складає 211 760,07 грн.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Audi A6» є ОСОБА_6.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai H1» була застрахована Компанією відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5556032 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., франшизи - 500 грн.

25.01.2016 ОСОБА_4 звернувся до Компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 22.01.2016 за участю транспортних засобів «Audi A6» і «Hyundai H1».

25.01.2016 ОСОБА_6 звернулася до Компанії із заявою про страхове відшкодування.

11.04.2016 ОСОБА_6 (цедент; первісний кредитор) і Підприємцем (цесіонарій; новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування (далі - Договір від 11.04.2016), згідно з умовами якого на підставі статей 512-519 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цедент відступає цесіонарію, а цісіонарій приймає і зобов'язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв'язку із фактом настання ДТП за участю автомобіля «Hyundai H1», під керуванням ОСОБА_3, відповідальність якого застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 01.02.2015, номер полісу АІ/5556032, в Компанії.

Внаслідок укладення Договору від 11.04.2016 цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із зазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування, нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від Моторного (транспортного) страхового бюро України, в передбачених законом випадках (пункт 1.2 Договору від 11.04.2016).

Відповідно до пункту 1.4 Договору від 11.04.2016 зобов'язальними особами є: Компанія; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.04.2016 Товариством (фактор) і Підприємцем (клієнт) укладено договір №5/30-04/2016 про надання фінансових послуг факторингу (далі - Договір факторингу), за умовами якого:

- клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов'язується оплатити клієнту усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до Договору факторингу (пункт 1.1 Договору факторингу);

- в силу Договору факторингу фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли з Договору факторингу відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 Договору факторингу);

- за передані права вимоги до боржника за основними договорами фактор сплачує клієнтові 154 824 грн. (пункт 4.1 Договору факторингу).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із статтею 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на викладене, позивач, уклавши з Підприємцем Договір факторингу, отримав від первісного кредитора право вимоги з одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди (за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) до боржника - Компанії, а отже правомірно набув прав нового кредитора у зобов'язанні.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai H1» була застрахована Компанією за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5556032, відповідно до положень Закону обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу «Hyundai H1», власнику автотранспортного засобу марки «Audi A6», покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно з полюсом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5556032 розмір франшизи складає 500 грн.

Частиною першою статті 33 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36020, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 14-А/22; ідентифікаційний код 37686922) грошових коштів у сумі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. і судовий збір у сумі 1 600 (одну тисячу шістсот) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 26.05.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук