Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" травня 2017 р. Справа № 906/46/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №3-243110/2657 від 26.04.17р.

від відповідача: ОСОБА_2 - угода - доручення від 29.11.16р.

ОСОБА_3 - дов. №1 від 12.01.17р.

від третіх осіб: не з'явились

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_4 (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (м. Бердичів, Житомирська область)

за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача: Національний банк України (м. Київ);

на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів" (м. Керч, Автономна Республіка Крим)

про звернення стягнення 359948000,00 грн. на предмет іпотеки

Строк розгляду спору продовжено по 25.05.17р. за клопотанням сторони у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс підприємства, що належить на праві власності ПАТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", шляхом визнання права власності за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", за узгодженою сторонами ринковою вартістю, що становить 359 948 000,00 грн., а саме в рахунок часткового (в розмірі вартості предмета іпотеки) погашення заборгованості ПАТ "Суднобудівний завод "Залів" перед позивачем за договором про мультивалютну кредитну лінію №1286м-09 від 11.02.09р.

Ухвалою суду від 10.01.17р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №906/46/17.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №23/2017 від 06.03.17р., у зв'язку з тим, що суддя Прядко О.В., в провадженні якої перебувала дана справа, з 06.03.17р. знаходиться у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, керуючись п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. № 30 (зі змінами та доповненнями), здійснено повторний автоматичний розподіл справи №906/46/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену справу розподілено судді Давидюку В.К.

Ухвалою суду від 09.03.17р. справу №906/46/17 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання для її розгляду.

Згідно ухвали від 21.03.17р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів" (м. Керч, Автономна Республіка Крим).

Ухвалою суду від 25.04.17р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Національний банк України (м. Київ).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях по справі. Пояснив, що згідно з п.8.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином. Крім того, зазначив, що відповідно до умов додаткової угоди від 06.02.2015 до кредитного договору від 11.02.2009 визначено строк повернення кредитних коштів - 08.04.2016, а тому позивач не міг звернутися до суду з заявленим позовом раніше визначеної дати.

Представники відповідача в засіданні суду проти позову заперечували з мотивів, зазначених у відзивах та письмових запереченнях на позовну заяву. Пояснили, що договір іпотеки забезпечує виконання умов кредитного договору №1286м-09 від 11.02.2009 з строком його виконання до 10.04.2013. Зміни щодо договору іпотеки не вносилися. При цьому, заставодержатель набуває право на предмет застави у випадку, коли зобов'язання не було виконано у встановлений строк. Підтримали заявлене клопотання щодо застосування строків позовної давності та просили суд відмовити в задоволенні позову.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.09р. між Публічним акціонерним товариством "Суднобудівний завод "Залів", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Залів" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", (Банк, позивач) було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію №1286м-09 (а.с.26-34, т.1).

Згідно з умовами зазначеного кредитного договору надання кредитних коштів здійснювалося окремими частинами (траншами) на умовах, визначених кредитним договором в рамках відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 300000000,00 гривень і з врахуванням його зменшення згідно графіку зниження ліміту (додаток №1 до кредитного договору), з оплатою за користування кредитними коштами процентів згідно пункту 3.1 кредитного договору.

Відповідно до додаткової угоди від 06.02.2015р. до кредитного договору надання кредитних коштів здійснювалося окремими частинами на умовах, визначених цим договором в межах відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 346000000,00 гривень (ліміт кредитної лінії), з врахуванням графіку зниження ліміту кредитної лінії (додаток №5 до договору) із сплатою за користування кредитними коштами відповідно до розділу 3 цього договору.

Додатковою угодою від 03.06.14р. до кредитного договору сторони визначили розмір, порядок та строки сплати процентів за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем.

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору (в остаточній редакції, встановленій додатковою угодою від 06.02.2015 року), нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нарахованими по 31.01.2015р. включно, в строк до 08.04.2016р. включно.

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому наступає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п.2.5. кредитного договору, а саме до 08.04.2016р.

Згідно з п.2.5. Кредитного договору Позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 08 квітня 2016р. згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії шляхом переказу грошових коштів на відповідні позичкові рахунки.

В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору, 21.04.09р. між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (позивач, іпотекодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (іпотекодавець, відповідач) був укладений договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 462, із змінами та доповненнями (176-183, т.1).

Відповідно п.1 вказаного договору іпотеки іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю наступне майно: Єдиний майновий комплекс підприємства - іпотекодавця, який складається з усіх видів майна, призначених для його діяльності, включаючи будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги та інші права, які належать іпотекодавцю.

Зазначений склад Єдиного майнового комплексу, який передається в заставу, є вичерпним.

Нерухоме майно Єдиного майнового комплексу складається з будівель та споруд, визначених в п. 1 договору іпотеки.

Устаткування, інвентар, інше майно та права Єдиного майнового комплексу підприємства - іпотекодавця зазначені у переліку, згідно додатку №1 до договору іпотеки.

Нерухоме майно єдиного майнового комплексу знаходиться на земельній ділянці:

- загальною площею 31,44 га, яка передана в користування іпотекодавця згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЖТ-26 №000020, виданого на підставі рішення виконкому Бердичівської районної Ради народних депутатів від 22 червня 1995 року, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №22;

- загальною площею 34,9324 га, яка розташована на території Великонизгірецької сільської ради, та належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 грудня 2004 року, із змінами до договору, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного округу ОСОБА_6, за реєстраційним номером 1375, з угодою про внесення змін від 26.04.2005 р. до договору купівлі-продажу від 02.12.2004 р.

Пунктом 2 іпотечного договору в редакції додаткової угоди від 02.02.2010р. визначено, що предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредиту, наданого ПАТ "Суднобудівний завод "Залів" за кредитним договором №1286м-09 від 11.02.09р. та додаткових угод до нього на суму 331064115,00, строком до 10.04.13р. включно, а також процентів за користування кредитом, виходячи з п.3.1 основного зобовязання, а також комісійної винагороди, неустойки за кредитним договором або за основним зобовязанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником згідно з п.3.4. основного зобовязання.

Відповідно до п.3 договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 02.02.2010р. узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку, видану ТОВ "Кредитне Брокерське Агентство" 22.01.2010р., становить 359 948 000,00 грн.

Як передбачено п. 4. договору іпотеки нерухоме майно, яке входить до складу Єдиного майнового комплексу, належить іпотекодавцю на праві власності на підставі:

- Свідоцтва про право власності на частину цілісного майнового комплексу від 26.12.02р., виданого на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради №816 від 24 грудня 2002 року, та зареєстрованого Бердичівським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 2002 року, про що зроблено запис №49 у реєстрову книгу №66;

- Свідоцтва про право власності на частину цілісного майнового комплексу від 26.12.02р., виданого на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради №816 від 24 грудня 2002 року, та зареєстрованого Бердичівським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 2002 року, про що зроблено запис №50 у реєстрову книгу №66.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику (ПАТ "Суднобудівний завод "Залів") кошти в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним договором, про що свідчать меморіальні ордери, які знаходяться в матеріалах справи.

Разом з тим, позичальник свої зобовязання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав.

Строк повернення кредитних коштів настав 08.04.16р.

Заборгованість ПАТ "Суднобудівний завод "Залів" станом на 04.10.2016р. за кредитним договором складає 551732529,26 грн.

Згідно з п. 8.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.7 договору визначено, що у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право реалізувати його відповідно до договору іпотеки.

21.11.16р. позивач надіслав відповідачеві вимогу №3-243110/12202 про негайне, у 30-ти денний термін, виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором №1286м-09 від 11.02.09р., шляхом повернення в повному обсязі виданих кредитних коштів, сплати відсотків за увесь період користування кредитом та пені у загальному розмірі 551732529,26 грн. Також відповідача повідомлено, що у разі невиконання зазначених вимог, позивачем буде ініційовано звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку ст.ст. 33-37 Закону України "Про іпотеку" шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (а.с.230-239, т. 2).

Разом з тим, відповідач на предявлену вимогу не відреагував, заборгованість за кредитним договором не погасив.

Пунктом 10 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах договору іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки (в тому числі при самостійному продажу іпотекодержателем та при передачі предмету іпотеки іпотекодержателю у власність та ін.) здійснюється за ліквідаційною вартістю предмету іпотеки.

Відповідно до п. 11 договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя:

- за рішенням суду;

- у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п 11.3.1 та 11.3.2 договору, а саме:

- задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (п. 11.3.1 договору);

- продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України Про іпотеку (п. 11.3.2 договору).

Обгрунтовуючи свої вимоги вищевикладеними обставинами, посилаючись на ч.2 ст.16 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс підприємства, що належить на праві власності ПАТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", шляхом визнання права власності за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", за узгодженою сторонами ринковою вартістю, що становить 359 948 000,00 грн., а саме в рахунок часткового (в розмірі вартості предмета іпотеки) погашення заборгованості ПАТ "Суднобудівний завод "Залів" перед позивачем за договором про мультивалютну кредитну лінію №1286м-09 від 11.02.09р.

Оцінивши в сукупності всі матеріали та обставини справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, враховуючи наступне.

Приписами ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16, 20 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист при зверненні до суду, позивач вказав у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право та спосіб його захисту, зазначивши, що нормами чинного законодавства не виключається можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту виділяються способи, які застосовуються судом, та способи, які можуть бути використані сторонами правовідносин самостійно.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст. 33 вищезазначеного Закону).

У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частин другої та третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Узагальнюючи судову практику розгляду справ, що виникають з кредитних правовідносин Верховний Суд України вказав, що нормами чинного законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку") не виключається можливість звернення стягнення у спосіб набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватись, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Як було зазначено раніше, пунктом 10 договору іпотеки сторони визначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах договору іпотеки.

Відповідно до п. 11 договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.п 11.3.1 та 11.3.2 договору, а саме: задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (п. 11.3.1 договору); продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України Про іпотеку (п. 11.3.2 договору).

Проаналізувавши вищезазначені пункти договору іпотеки, суд дійшов висновку, що вказане застереження в іпотечному договорі не відповідає загальним положенням про договір, установленим розділом 2 книги 5 ЦК України.

У зв'язку з недотриманням зазначених вимог іпотекодержатель не може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Вищого господарського суду України у справі №911/4684/14, постанова від 08.06.16р., за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів обгрунтованість своїх позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, 21.03.17р. відповідачем було подано заяву про застосування наслідків закінчення строків позовної давності (а.с.52-54, т.4).

В поданій заяві відповідач зазначає, що до укладеного між сторонами договору іпотеки від 21.04.09р. №2715ЦИК/0409 02.02.10р. було внесено зміни, згідно яких строк виконання основного зобов'язання (забезпеченого іпотекою згідно договору іпотеки) визначено до 10.04.13р.

В подальшому зміни до договору іпотеки не вносились і відповідача не було повідомлено про внесення змін до договору, про що не заперечував представник позивача в засіданні суду.

Таким чином, перебіг строку позовної давності за основним зобов'язанням, забезпеченим договором іпотеки від 21.04.09р. та договором про внесення змін до договору іпотеки від 02.02.10р. почався 11.04.13р.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Згідно приписів ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Однак, позивач звернувся з позовом до суду 05.01.17р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції діловодної служби (канцелярії) господарського суду Житомирської області, вх. №51/17.

У зв'язку з вище наведеним представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, відповідно до п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013р. №10, перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід зясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки підставою відмови у позові є необґрунтованість позовних вимог, приписи щодо пропуску позивачем строку позовної давності, на які посилається відповідач у поданій заяві, в даному випадку, не впливають на результат вирішення спору.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 30.05.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4,5 - третім особам

Відпр.рек.