ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

25 травня 2017 року Справа 923/454/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. розглянувши матеріали позовної заяви Позивача : Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" м.Дніпро,

до Відповідача : ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія Астон" м.Херсон

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5 660 736,20 долл США, що в еквіваленті становить 152 670 055,31 грн.

в с т а н о в и в:

Позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпро ) звенувся до суду з позовом до Відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія Астон" (м.Херсон ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5 660 736,20 долл США, що в еквіваленті становить 152 670 055,31 грн.

Суд визнав подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та керуючись статтями 61, 64, 65, 86 ГПК України, порушив провадження у справі.

У позовній заяві Позивач доводить, що Відповідач ТОВ "КОМПАНІЯ АСТОН" має значну заборгованість перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за кредитним договором № 2А238Д від 11.08.2008р. та зазначена заборгованість не погашається боржником незважаючи на неодноразові звернення.

Відповідно до умов Кредитного договору Позивач має право списувати грошові кошти із рахунків Відповідача, що обслуговуються у Позивача. Однак зазначеним правом Позивач скористатися не може, оскільки на рахунках Відповідача відсутні грошові кошти.

Стаття 66 ГПК України передбачає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 67 ГПК України встановлює, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

На запит адвоката ОСОБА_3 було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, згідно якої вбачається, що Відповідач має належне на праві приватної власності йому нерухоме майно, а саме:

квартира, загальна площа (кв.м): 187.4, житлова площа (кв.м): 131.6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

квартира, загальна площа (кв.м): 107.7, житлова площа (кв.м): 73.7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0016, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

. земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0034, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0035, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

житловий будинок, що знаходяться за адресою: м.Київ, вулиця Нагірна, будинок 7.

квартира, загальна площа (кв.м): 134,80, житлова площа (кв.м): 93,70, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

квартира, загальна площа (кв.м): 109,90, житлова площа (кв.м): 78,90, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4.

На переконання Позивача невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно боржника може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у цій справі в разі задоволення позову з огляду на наступне.

Вже на протязі тривалого часу Відповідач ТОВ "КОМПАНІЯ АСТОН" не погашає заборгованість перед Позивачем. При цьому майно, що належить Відповідачу, ніяким чином не обтяжене. Тобто, Відповідач має можливість вільно розпоряджатися належним йому майном та здійснити його відчуження на користь третіх осіб. Вірогідність такого розцінюється Позивачем як висока, оскільки, за відсутності грошових надходжень, Відповідач може підтримувати свою господарську діяльність виключно за рахунок продажу власного майна. В разі ж відсутності у Відповідача майна, буде ускладнене виконання рішення у цій справі навіть в разі задоволення позову.

Вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову гарантує реальне виконання рішення, оскільки неможливо буде стягнути із Відповідача заборгованість у разі зникнення майна, що йому належать.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України вжиття заходів забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою сторони, яка подала позов.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено в пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (пункт 3 постанови Пленуму).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Інших підстав для застосування названих заходів закон не передбачає.

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що на час вирішення даного спору внесення відповідачем або третіми особами запису про зміну (відчуження) права власності на належне йому нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно унеможливить або ж значно утруднить фактичне виконання рішення у даній справі

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оцінюючи ймовірність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, господарський суд враховує таке.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п.1 постанови пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Вищого господарського суду України №2 від 16.01.2013р., №6 від 10.07.2014р.).

За змістом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України та ст. 15 Цивільного кодексу України право на звернення до господарського суду з позовом процесуальний закон пов'язує з наявністю суб'єктивного матеріального права та інтересу, що порушуються або не визнаються, та на захист яких подано позов. За наявності такого права та інтересу спір підлягає розгляду судом по суті, а порушене право підлягає захисту. Водночас відсутність права та охоронюваного законом інтересу у заявника або недоведеність факту його порушення є підставою для відмови в позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють забезпеченню існуючого положення між сторонами до винесення судового акту. Правова позиція Вищого господарського суду України з приводу окремих питань застосування судами забезпечення позову викладена у Постанові Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", згідно якого умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількості або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Оскільки вимога про забезпечення позову розглядається судом без виклику сторін, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що припущення позивача є достатньо обґрунтованими, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому суд зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову жодним чином не вплинуть на права та законні інтереси інших осіб, адже на теперішній час власником нерухомого майна, до якого застосовуються заходи забезпечення позову є відповідач.

В той же час застосування таких заходів гарантуватиме виконання рішення суду у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог, та унеможливить порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів Позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Накласти арешт на майно в межах 5660736,20 дол. США, що за курсом НБУ-26.97 згідно службового розпорядження від 10.04.2017р. складає 152 670 055,31грн., що належить ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ АСТОН" (адреса: 73035, Херсонська обл., м.Херсон, пров. Янтарний, буд. 2, ), а саме:

квартира, загальна площа (кв.м): 187.4, житлова площа (кв.м): 131.6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

квартира, загальна площа (кв.м): 107.7, житлова площа (кв.м): 73.7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0016, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

. земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0034, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

земельна ділянка, кадастровий номер :08:004:0035, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с/рада. Великоолександрівська.

житловий будинок, що знаходяться за адресою: м.Київ, вулиця Нагірна, будинок 7.

квартира, загальна площа (кв.м): 134,80, житлова площа (кв.м): 93,70, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

квартира, загальна площа (кв.м): 109,90, житлова площа (кв.м): 78,90, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4.

2. Оригінал даної ухвали надіслати до Херсонської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" (73000 м.Херсон вул.Богородицька,буд.20) , копії - сторонам у справі.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття з 25.05.2017р., відповідно до ст.115 ГПК України є обов'язковою на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"

Строк пред'явлення ухвали до виконання - протягом трьох років з дня її прийняття.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Т.Г. Пінтеліна