РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017Справа №910/23545/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної О.С. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" до Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" про стягнення 75 662,71грн., за участю представників позивача - Тукало О.М., довіреність №354-10 від 19.12.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення 7 572 653,24 грн. основного боргу у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару за договором №202015048 від 02.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.05.2017 року зупинено провадження у справі до 24.05.2017 року у зв'язку з зверненням з судовим дорученням до Арбітражного суду міста Москви (115225, Росія, м. Москва, вул. Велика Тульська, буд. 17) про вручення відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна Компанія" зареєстрованому у Російській Федерації за адресою: 105064, м. Москва, вул. Стара Басманна, буд. 12, будівля 1, вказаної ухвали, у порядку визначеному Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 1992 року.

19.04.2017 року через відділ діловодства суду надійшла ухвала Арбітражного суду міста Москва від 22.03.2017 року по справі А40-18036/17-156-3, винесена з приводу виконання судового доручення про вручення документів відповідачу, в якій вказано про неможливість виконання судового доручення у зв'язку із неявкою в судове засідання представника Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія", водночас надано докази належного повідомлення останнього про дату та місце судового засідання з приводу вручення документів.

24.05.2017 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (надалі - замовник) та Акціонерним товариством "Перша вантажна компанія" (надалі - агент) було укладено договір № АО-ДД/В-53/16 (надалі - договір), відповідно до умов якого, агент зобов'язується за винагороду від свого імені, за дорученням та за рахунок замовника, здійснювати юридичні та інші дії, пов'язані з виконанням робіт по деповському та капітальному ремонту вантажних вагонів (надалі - ремонт), що належать замовнику на праві власності чи іншому законному праві (п. 1.1. договору).

12.04.2016 року сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору № АО-ДД/В-53/16 від 21.01.2016 року, якою зокрема, сторони доповнили договір пунктом 3.7., яким сторони погодили, що протягом п'яти днів після закінчення звітного періоду агент надає замовнику звіт про реалізацію металобрухту, який утворився в процесі організації ремонту вагонів замовника агент перераховує замовнику грошові кошти, отримані від реалізації металобрухту, у строк не пізніше ніж 10 (десять) робочих днів з моменту надходження грошових коштів від покупця металобрухту.

09.09.2016 року сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору № АО-ДД/В-53/16 від 21.01.2016 року, в якій сторони погодились внести зміни в п. 9.2. договору, виклавши його в наступній редакції: « 9.2. у випадку, якщо шляхом переговорів, сторонам не вдалося досягти згоди, всі спори та розбіжності підлягають вирішенню у Господарському суді міста Києва».

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ч. І ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ст. 43 розділу VI "Колізійні норми щодо договірних зобов'язань" Закону "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Частиною 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 2889-ХІІ від 19 грудня 1992 року, визначено, що компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи, якщо про це є письмова угода сторін про передачу спору до суду.

Отже, сторони у договорі можуть самостійно визначити право, яке застосовується до договору, та суд, який буде розглядати та вирішувати спір між ними.

Враховуючи викладене, даний спір підлягає вирішенню в Господарському суді міста Києва із застосуванням матеріального і процесуального права України.

Поясненнями представника позивача, а також підписаними та належним чином завіреними звітами про реалізацію металобрухту за липень 2016 року: № 1 від 05.08.2016р., №1 /ЯРВ/А від 31.08.2016 р. та за серпень 2016 року: №1М/ЕКБ-ПГКУ від 31.08.2016р., № 236/МФВ від 31.08.2016р., які містяться в матеріалах справи, стверджується факт реалізації агентом (відповідачем) металобрухту у відповідності до умов договору на загальну суму 176 637,59 рос. руб.

Отже, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з перераховування позивачу грошових коштів, отриманих від реалізації металобрухту та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 176 637,59 рос. руб.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 7 176 637,59 рос. руб., що еквівалентно 75 662,71 грн.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" (Російська Федерація, 105064, м. Москва, вул. Стара Басманна, буд. 12, будівля 1; код 856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 72 літера А; код 35839738) 176 637 (сто сімдесят шість тисяч шістсот тридцять сім) рос. руб. 59 коп. основного боргу, що еквівалентно 75 662 (сімдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 71 коп. та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.05.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна