ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 р. Справа № 917/1252/15

за позовом ОСОБА_1, 01004, АДРЕСА_1

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2, вул.Родимцева,1а (гуртожиток), м. Київ

2) ОСОБА_3,37400, Полтавська обл., Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Євгена Гребінки, буд.45

3) Гребінківська районна державна адміністрація, 37400, Полтавська обл., м. Гребінка, пров. Димитрова, 1

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26 листопада 2013 року, оформленого протоколом № 26/11-13

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4, дов. 3 1945 від 16.09.2015 року

від відповідача: ОСОБА_5 дов. №24-03/17 від 24.03.2017 року

від третьої особи №1: відсутні

від третьої особи №2: ОСОБА_6 дов. №357 від 19.03.2015 року

від третьої особи №3: відсутні

Обставини справи: до господарського суду Полтавської області у черві 2015 року звернулась ОСОБА_1 із позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина", оформленого протоколом № 26/11-13 від 26 листопада 2013 року (яким призначено ОСОБА_7 ОСОБА_8 загальних зборів учасників підприємства, а ОСОБА_2 секретарем загальних зборів учасників підприємства; виведено зі складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_1 та прийняти до складу учасників ОСОБА_3 та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина"; доручено внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_9І.).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі №917/1252/15 відмовлено позивачу у клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову. Задоволено позовні вимоги. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26 листопада 2013 року, оформлене протоколом № 26/11-13. Стягнуто з ПСП "Ярина" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року рішення господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року у справі № 917/1252/15 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року та рішення господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року скасовано, справу № 917/1252/15 передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

22.02.2017 року матеріали справи № 917/1252/15 повернулися до господарського суду Полтавської області з Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.03.2017 року справу призначено до розгляду в судове засідання на 28.03.2017 року.

20.03.2017 року від третьої особи №3 до суду надійшли пояснення на вимоги ухвали суду. Гребінківська районна державна адміністрація пояснила суду, що 25.01.2017 року на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/1945/17-к реєстраційна справа ПСП "Ярина" в оригіналах вилучена. Крім того, третя особа №3 у своєму листі повідомляє суд, що на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/1940/17-к накладено арешт на корпоративні права ПСП "Ярина" ЄДРПОУ - 32393484, та заборонено державним реєстраторам вносити зміни в державний реєстр пов'язані зі зміною засновників, керівника та адреси підприємства. Даний лист надійшов до суду по електронній пошті не підписаний. Також в поданому листі зазначено додатки на двох аркушах, але самих додатків до листа не додано, про що 20.03.2017 року канцелярією суду складено відповідний акт.

22.03.2017 року від третьої особи №3 до суду надійшов поштою аналогічний лист підписаний та з додатками, а саме: копії ухвал Печерського районного суду міста Києва.

Від позивача 27.03.2017 року до суду надійшли пояснення. У своїх поясненнях позивач зазначає, що підтвердженням того, що ОСОБА_1 не виходила зі складу учасників ПСП "Ярина" на підставі заяви, яка нібито розглядалася 26.11.2013 року загальними зборами учасників, є те, що позивач не передавала її ні директору підприємства, ні органам зв'язку для передачі підприємству. Також позивач зазначає, що на протязі 2013-2015 рр. позивач неодноразово здійснювала функції засновника підприємства, приймаючи участь у загальних зборах учасників без будь-яких заперечень з боку ПСП "Ярина". Також позивач стверджує, що в матеріалах справи міститься висновок судового експерта НДЕКЦ УМВС України у Полтавській області №449 від 21.07.2015 року, відповідно до якого підпис в графі "голова загальних зборів учасників підприємства ОСОБА_1" у протоколі №26/11-13 загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р. виконано не ОСОБА_1, а іншою особою. Тому, як зазначено в поясненнях, позивач вважає вказаний протокол підробленим. У своїх поясненнях позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача 28.03.2017 року до суду надійшов лист. В поданому листі відповідач повідомляє суд, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.04.2016 року порушено провадження у справі №917/559/16 за позовом ОСОБА_3 до ПСП "Ярина" про визнання недійсним рішення загальних зборів від 09.01.2015 року. Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.05.2016 року зупинено провадження у справі №917/559/16. Як зазначає відповідач у своєму листі, про те, що є рішення загальних зборів ПСП "Ярина" від 22.04.2014 року, 22.06.2014 року та 09.01.2015 року відповідач дізнався лише в судовому засіданні при розгляді даної справи в серпні 2016 року, а тому у зв'язку з подальшим апеляційним та касаційним розглядом справи, звернення до суду про визнання недійсними рішень загальним зборів не було можливості. До листа відповідач додав копію ухвали від 12.05.2016 року.

Крім того, від відповідача 28.03.2017 року до суду надійшли пояснення. У своїх поясненнях відповідач звертає увагу суду на те, що всю організаційно-технічну роботу по проведенні загальних зборів учасників (власників) ПСП "Ярина" 26.11.2013 року з подальшим внесенням змін до Статуту в редакції 2013 року проводилася саме ОСОБА_1 і їй добре відомо, що без затвердження загальними зборами учасників (власників) підприємства рішень про внесення змін до Статуту - зміни до Статуту 2013 року, не внеслися б. Як зазначає відповідач, зміни до Статуту в редакції 2013 року внесені за рішенням зборів учасників (власників), які підписані учасником загальних зборів ОСОБА_2 в той же день, а саме 26.11.2013 року. Відповідач зазначає про те, що дійсно збори відбулися і саме з тим порядком денним, який вказано в спірному протоколі свідчить і нотаріально посвідчений підпис в новій редакції Статуту іншим співвласником (учасником) товариства ОСОБА_2, яким підтверджуються зміни в товаристві проведені за рішенням зборів від 26.11.2013 року. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 28.03.2017 року суд розпочав слухання справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи №2 також проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 28.03.2017 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення слухання справи та просив суд викликати в судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визнати їх явку обов'язковою.

Суд клопотання представника відповідача задовольнив, відклав розгляд справи на 20.04.2017 року, визнав явку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обов'язковою.

20.04.2017 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення. В поданих поясненнях відповідач пояснює, що 26.11.2013р. ОСОБА_1 заявлено про добровільний вихід зі складу учасників ПСП Ярина та про те, що вона передала свою частку в Статутному капіталі цього підприємства в розмірі 50% ОСОБА_3. Також відповідач стверджує, що відповідна заява ОСОБА_1 була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 26.11.2013р. Крім того, відповідач пояснює, що 26.11.2013р. відбулись загальні збори учасників ПСП "Ярина", що були оформлені протоколом №26/11-13 від 26.11.2013р., на яких вирішені питання стосовно заяви позивача від 26.11.2013р.: щодо виведення зі складу ПСП Ярина ОСОБА_1, прийняття до складу учасників ПСП Ярина ОСОБА_3, внесення відповідних змін до статутних документів. Також у своїх поясненнях відповідач стверджує, що моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Стосовно протоколів від 22.04.2014р., 22.06.2014р. та від 09.01.2015р. відповідач зазначає, що він дізнався про їх наявність лише в 2016р. Крім того, відповідач пояснює, що рішення загальних зборів від 09.01.2015р. було оскаржене ОСОБА_3 до суду. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.04.2016р. порушено провадження у справі №917/559/16 про визнання недійсним рішення загальних зборів від 09.01.2015р. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.05.2016р. зупинено провадження у справі №917/559/16 до вирішення даної справи. Протоколи від 22.04.2014р та від 22.06.2014р. не оскаржувались. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 20.04.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися. Ухвали суду від 28.03.2017 року, які їм направлялися повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання". З огляду на наведені обставини суд продовжив строки розгляду справи та відклав розгляд справи на 16.05.2017 року.

В судове засідання 16.05.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову не з'явилися.

03.05.2017 року від третьої особи 1 (ОСОБА_2 ) надійшло клопотання про її участь в судовому засіданні 16.05.2017 року в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Шевченківському районному суду м. Києва.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 74-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За приписами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому процесуальним законом.

У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Отже, зі змісту наведених норм права слідує, що необхідність проведення судового засідання у режимі відеоконференції визначається виключно судом, що розглядає господарську справу. При цьому, випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені в законі, в звязку з чим необхідність проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначається у кожному окремому випадку, з урахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров'я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов'язковою.

Призначення судового засідання у режимі відеоконференції має здійснюватись у виключних випадках, коли за об'єктивних причин учасник судового процесу позбавлений можливості приймати участь у засіданні, а його участь є необхідною для встановлення всіх обставин справи.

В пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 5041-VI від 04.07.2012 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції» визначено, що до повного забезпечення функціонування системи відеоконференції зв'язку в усіх судах України учасники судового процесу можуть брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції лише за наявності технічної можливості для її проведення у відповідних судах.

Судом враховано обмежені технічні можливості господарського суду Полтавської області на проведення судових засідань в режимі відеоконференції, оскільки на даний час в суді наявний лише один зал судового засідання, обладнаний технічними засобами для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, з дуже щільним графіком проведення судових засідань у цьому залі, оскільки ухвали про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, надходять з усіх регіонів України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання про участь третьої особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість участі в даному судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд розяснив представнику позивача, що відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, зокрема, через нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. В даному випадку строки розгляду справи закінчилися, ухвалою від 20.04.2017 року суд вже продовжував такі строки на 15 днів, через неявку позивача та третьої особи 1.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 р.).

Зважаючи на викладені вище обставини, відсутність доказів неможливості явки позивача в судове засідання, закінчення строку розгляду справи, клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні представник позивача повідомив суду, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони (арк.. справи 94-98) на даний час втратила актуальність для позивача, однак від поданої заяви позивач не відмовляється.

Оскільки судове рішення, яким вказану заяву позивача було розглянуто скасовано, то суд розглядає його. Так, у своїй заяві позивач просить суд заборонити:

- ПСП "Ярина" (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) подавати документи суб'єктам державної реєстрації для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення Приватного сільськогосподарського підприємства Ярина (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) шляхом ліквідації;

- суб'єктам державної реєстрації, в тому числі, але не виключно, Гребінківській районній державній адміністрації Полтавської області (адреса місцезнаходження: провул. Димитрова, 1, м. Гребінка, Полтавська обл., 37400) вносити запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення ПСП "Ярина" (ідентифікаційний код юридичної особи 32393484).

В обґрунтування даної заяви позивач посилається на те, що у разі вчинення ПСП "Ярина" до прийняття судом рішення у даній справі дій щодо припинення підприємства, та у разі задоволення позову, корпоративні права заявника не буде поновлено, оскільки у такому випадку, на момент ухвалення судового рішення ПСП "Ярина" вже буде припинено.

Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 6.5 Постанови Пленуму від 25 лютого 2016 року N 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами та враховувати викладене в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

В даному випадку відсутні підстави для задоволення заяви позивача з огляду на предмет спору у даній справі . Також суд враховує, що на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі №757/1940/17-к накладено арешт на корпоративні права ПСП "Ярина" ЄДРПОУ - 32393484, та заборонено державним реєстраторам вносити зміни в державний реєстр пов'язані зі зміною засновників, керівника та адреси підприємства.

З огляду на наведене суд відмовляє у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача та третьої особи 2 проти задоволення позову заперечували

В судовому засіданні 16.05.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення у відповідності до приписів ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 2, суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що загальними зборами учасників 07 листопада 2012 року затверджено Статут Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (нова редакція) (т. 1, а.с. 15-23).

Відповідно до вказаної редакції Статуту учасниками ПСП "Ярина" є громадянка України ОСОБА_2 та громадянка України ОСОБА_1.

Пунктом 3.2 зазначеного Статуту визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений Статутний капітал у розмірі 500,00 грн., який належить в рівних частках підприємства: ОСОБА_2 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.; ОСОБА_1 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2, 6.3 цього Статуту органами управління підприємства є Загальні збори учасників (власників), Директор та ревізійна комісія; вищим органом управління підприємства є Загальні збори учасників (власників), до компетенції яких віднесено, зокрема, затвердження Статуту підприємства та внесення в нього змін та доповнень.

Статут набуває чинності з дня державної реєстрації ОСОБА_11 у встановленому порядку. Зміни та доповнення до цього Статуту вносяться рішенням загальних зборів Учасників (власників) ОСОБА_11, і набувають чинності з моменту їх затвердження Загальними зборами (власників) ОСОБА_11, якщо законодавством України або Загальними зборами учасників не встановлено інший порядок.

Судом встановлено, що 26.11.2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 була посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 1811 заява ОСОБА_1, у якій вона повідомила про добровільний вихід зі складу власників (засновників) ПСП "Ярина" та передачу своєї частки в статутному (складеному) капіталі ОСОБА_3 в повному обсязі, що становить 50% Статутного капіталу та в грошовому еквіваленті складає 250,00 грн.; майнових, фінансових та будь-яких претензій до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" та до ОСОБА_3 не має (т. 1 а.с. 74).

Згідно протоколу №26/11-13 від 26 листопада 2013 року вбачається, що 26.11.2013 року були проведені загальні збори учасників ПСП "Ярина". Присутніми на зборах були ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_3 ( т. 1, а.с. 13).

До порядку денного вказаних зборів були включені питання:

1. Про обрання ОСОБА_8 та секретаря Загальних зборів учасників підприємства;

2. Про вихід ОСОБА_1 зі складу засновників підприємства, та передачу частки в Статутному капіталі ОСОБА_3, внесення змін в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Про доручення внести зміни, і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_9

За результатами розгляду зазначених питань були прийняті наступні рішення:

1. ОСОБА_7 ОСОБА_8 Загальних зборів Учасників підприємства, а Дворик ОСОБА_14 загальних зборів Учасників підприємства.

2. Вивести із складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_1 та прийняти до складу Учасників ОСОБА_3, та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина".

3. Доручити внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_15

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Статуту ПСП "Ярина", затвердженого загальними зборами учасників ПСП "Ярина" ( протокол №26/11-13 від 26.11.2013р.) учасниками ПСП "Ярина" є громадянка України ОСОБА_2 та громадянин України ОСОБА_3 (т.1 а.с.113-119).

Відповідно до пункту 3.1 Статуту у редакції 2013 року для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений статутний капітал у розмірі 500 грн., який належить в рівних частках підприємства: ОСОБА_2, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.; ОСОБА_3, частка у розмірі 50% статутного капіталу, що складає 250 грн.

Позивач, просив суд визнати недійсними рішення загальних зборів ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., посилаючись на те, що при проведенні зборів порушені вимоги закону.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що її не було повідомлено про проведення зазначених зборів, інший учасник ОСОБА_2 також не приймала участі у зборах. Позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників ПСП Ярина, оформлені протоколом №26/11-13 від 26.11.2013р., прийняті за відсутності кворуму, чим порушено вимоги статей 42, 59, 60 Закону України Про господарські товариства та її права, як учасника ПСП "Ярина", що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання вказаного рішення недійсним. Крім того, позивач вказує на те, що протокол № 26/11-13 від 26.11.2013 р., який містить підпис ОСОБА_1 є недійсним, оскільки вона його не підписувала. В обґрунтування даного факту позивач надав копію висновку почеркознавчої експертизи від 21.07.2015 р. ( том справи 1, арк. справи 84-94, том 2, арк. справи 38-48)

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 88 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-XII "Про господарські товариства" (зі змінами та доповненнями) учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Як роз'яснено пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. ОСОБА_3 зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" №3 від 25.02.2016р., встановлюючи момент виходу учасника з товариства, господарським судам слід враховувати, що таким моментом є дата спливу строку, передбаченого ч.1 ст.148 ЦК України, або інша дата, зазначена у заяві учасника, якщо така дата визначена з урахуванням вимог цієї норми ЦК України.

Жодних доказів вручення заяви про вихід позивача з числа учасників товариства відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку суду не подано та матеріали справи не містять.

За змістом положень частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів.

Отже, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства загальних зборах.

Компетенцію загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, порядок прийняття рішень цими зборами, а також періодичність скликання таких зборів визначено положеннями статей 59, 60, 61 Закону України «Про господарські товариства», зі змісту яких, зокрема, випливає, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місяця проведення зборів та порядку денного.

Скасовуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року та рішення господарського суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року, Вищий господарський суд України зауважив, що поза увагою судів залишились рішення загальних зборів від 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року оформлені протоколами загальних зборів № 22/04-14, 25/06-14, 09/01-15 (т.2 а.с.31-35, 60-66) у відповідності до яких позивач є учасником (засновником) ПСП "Ярина". Також, судам слід було з'ясувати чи було зареєстровано зміни до державного реєстру та якщо було, то коли саме, оскільки у відповідності до ст. 7 Закону України "Про господарські товариства" товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру. У відповідності до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. З огляду на викладене судам слід було з'ясувати чи рішення загальних зборів від 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року є наявними та чи вони не визнавались судами недійсними. Крім того, суд апеляційної інстанції не приймаючи висновок судового експерта НДЕКЦ УМВС України у Полтавській області №449 від 21 липня 2015 року у відповідності до якого підпис в графі голова загальних зборів Учасників підприємства ОСОБА_1 у протоколі № 26/11-13 Загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" від 26 листопада 2013 року виконано не ОСОБА_1, а іншою особою, зазначив, що у відповідності до ч.5 ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обовязковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Однак, судом апеляційної інстанції не здійснено оцінки висновку, як доказу у справі, а лише зазначено, що він підлягає оцінці.

Відповідно до приписів ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

При цьому слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюване рішення, оформлене протоколом №26/11-13 від 26.11.2013р., підписано головою загальних зборів ОСОБА_1 (позивач), секретарем загальних зборів ОСОБА_2, учасником загальних зборів ОСОБА_3

До матеріалів справи залучена копія висновку експерта №449 від 21.07.2015р. ( том справи 1, арк. справи 84-94, том 2, арк. справи 38-48)

Вказана судова експертиза проводилась Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України у Полтавській області на підставі постанови від 05.06.2015р. про призначення судової почеркознавчої експертизи, винесеної слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України у Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_16, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 12.03.2015р. Як вбачається з даного висновку, на експертизу був наданий, серед іншого, протокол №26/11-13 загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р. ОСОБА_17Дейнека, який проводив дану експертизу, має вищу юридичну освіту , кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів), свідоцтво №453, видане ЕКК МВС України 16.03.1994р., та включений до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (картка атестованого судового експерта - арк. справи 49-56).

Згідно даного висновку, підпис в графі :"ОСОБА_8 загальних зборів Учасників ОСОБА_11ОСОБА_7" у протоколі №26/11-13 Загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" від 26.11.2013 року виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у постанові №4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", висновок судової експертизи, яку було проведено в рамках провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий у належним чином засвідченій копії.

З огляду на те, що висновок експертизи містить відповідь на питання, що безпосередньо стосується предмету спору у даній справі, поданий у завіреній належним чином копії, то суд приймає вказаний висновок експерта як доказ у даній справі та не вбачає підстав для призначення ще однієї експертизи у даній справі з даного приводу.

Таким чином, матеріали справи спростовують участь позивача у спірних зборах та підписання нею протоколу №26/11-13.

При вирішенні даного спору слід врахувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); - прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства). При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. (п.п. 17-18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 №13).

Враховуючи, що на момент прийняття оспорюваного рішення загальних зборів позивач була його учасником з часткою 50% статутного фонду, суд приходить до висновку про наявність безумовної підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників підприємства - прийняття його за відсутності кворуму.

При цьому відповідачем не подано суду доказів також повідомлення позивача в установленому законом порядку про проведення загальних зборів та їх порядок денний, що також є порушенням при проведенні зборів.

До матеріалів справи залучено рішення загальних зборів учасників відповідача від 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року, оформлені протоколами загальних зборів № 22/04-14, 25/06-14, 09/01-15 (т.2 а.с.31-35, 60-66), у відповідності до яких позивач є учасником (засновником) ПСП "Ярина". Дані рішення були проведені вже після оспорюваного рішення, яке є предметом спору у даній справі.

З метою виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 31.01.2017 року у даній справі, судом зроблено витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на кожну дату проведення вказаних вище загальних зборів (22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року). З відповідних витягів ( арк.. справи 3-39, том 3) вбачається, що на кожну дату, тобто 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року, позивач була учасником ПСП «Ярина» згідно даних державного реєстру.

Рішення загальних зборів від 09.01.2015р. оскаржене ОСОБА_3 до суду. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.04.2016р. порушено провадження у справі №917/559/16 про визнання недійсним рішення загальних зборів від 09.01.2015р. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.05.2016р. зупинено провадження у справі №917/559/16 до вирішення справи № 917/1252/15.

Отже, станом на час розгадку даної справи рішення загальних зборів від 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року є чинними, в судовому порядку недійсними не визнані.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що:

- позивач не була присутня на спірних зборах 26.11.2013 року;

- про проведення спірних зборів та їх порядок денний не повідомлялась;

- було порушено процедуру виходу учасника з товариства з огляду на відсутність доказів вручення заяви про вихід позивача з числа учасників товариства відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку;

- підпис позивача на протоколі зборів від 26.11.2013 року є підробленим та не належить позивачу;

- після проведення спірних зборів 26.11.2013 року позивач приймала участь в загальних зборах учасників ПСП «Ярина» 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року. Станом на час проведення зборів 22 квітня 2014 року, 22 червня 2014 року, 09 січня 2015 року позивач у відповідності до витягів з реєстру була учасником відповідача. У відповідності до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Отже, учасники ПСП "Ярина" не були обізнані про зміну складу учасників 26.11.2013 року.

Вказані вище обставини є переконливо свідчать про наявність безумовних правових для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013р., оформлене протоколом № 26/11-13 через наведені порушення.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 10.09.2013 року у справі № 3-20гс13, підроблений підпис одного з учасників товариства на протоколі зборів цього товариства про внесення змін до установчих документів має правове значення.

Заперечення відповідача та третьої особи 2 стосуються того, що право позивача не порушено, а про наміри позивача вийти з числа учасників товариства свідчить її нотаріально посвідчена заява про вихід.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, право на звернення до суду процесуальний закон пов'язує з наявністю у особи, яка звертається з позовом, законного права або інтересу, на захист яких його подано.

У відповідності до ст. 88 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-XII "Про господарські товариства" (зі змінами та доповненнями) учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Отже, рішення загальних зборів, в якому позивач не приймав участі, та яким вирішено вивести його з числа учасників товариства в порушення процедури виходу, з урахування встановленого факту підробки безумовно порушує право позивача на участь в управлінні справами товариства.

Інші заперечення відповідача та третьої особи 2 носять формальний характер (наявність підпису позивача на заяві про вихід не означає автоматичної законності рішення 26.11.2013 року).

Враховуючи наведене суд задовольняє позовні вимоги.

Сплата судового збору покладається на відповідача на підставі статті 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 33,43, 49, 66-68, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411, ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) від 26.11.2013р., оформлене протоколом № 26/11-13.

3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" (вул. Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, 37411, ідентифікаційний код юридичної особи 32393484) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Повне рішення складено 19.05.2017 р.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією