Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" травня 2017 р. Справа № 906/227/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового засідання: Вікарчука В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №zh007-сл-5726-0916

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (м.Житомир)

до Комунального підприємства "Брусилівська районна аптека №13" Брусилівської районної ради ( смт. Брусилів)

про стягнення 7943,08 грн.

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Брусилівська районна аптека №13" Брусилівської районної ради заборгованості в сумі 7943,08 грн.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо сплати коштів за отриманий у 2016р. природний згідно порядку, умов та строків, визначених Договором №11410DFRG6GP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 04.01.2016р.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст. 549, 550, 551, 714 ЦК України.

Ухвалою суду від 15.03.2017 порушено провадження у справі, вжито заходи щодо підготовки справи до розгляду.

До початку розгляду справи по суті позивач предмет та підстави позову не змінив, відповідач зустрічний позов не подав, суд розпочав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач відзиву не подав, явку представника в засідання суду не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

З врахуванням змісту ч. 3 статті 4-3 та статті 64 ГПК України, господарський суд вжив заходи для забезпечення прав сторін справи приймати участь у судових засіданнях, у дослідженні та поданні доказів тощо, тому на підставі статті 75 ГПК України вирішує спір без відзиву відповідача на позовну заяву за наявними у справі доказами.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" здійснює свою діяльність із постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на підставі Ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2015р. за №1646 (переоформлена рішенням від 08.09.2015р. за №2283) (а.с. 15).

04.01.2016р. між позивачем ТОВ "Житомиргаз збут" (як постачальник) та відповідачем КП "Брусилівська районна аптека №13" Брусилівської районної ради (як споживач) уклали Договір №11410DFRG6GP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, відповідно до предмету якого, постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (надалі за текстом - Договір №11410DFRG6GP016).

Річний плановий обсяг постачання газу - до 11,9 тис. куб м. (п. 1.2. зазначеного Договору), а планові обсяги постачання газу по місяцях визначені сторонами у п. 1.3. Договору №11410DFRG6GP016.

Ціна газу становить 6503, 40 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1300, 68 грн., всього з ПДВ - 7804, 08 грн. (п. 3.2. Договору №11410DFRG6GP016).

У п. 3.4. Договору №11410DFRG6GP016 сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним Договором (п. 3.6. Договору №11410DFRG6GP016).

Згідно п. 4.2. названого Договору передбачено, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач постійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.2.1. Договору № 11410DFRG6GP016).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 4.2.3. Договору № 11410DFRG6GP016).

Права та обов'язки сторін визначені у розділі 5 Договору №11410DFRG6GP016.

Відповідальність сторін визначено у розділі 6 Договору №11410DFRG6GP016, зокрема у п. 6.2.1. якого передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

Строк дії Договору, згідно п. 11.1. Договору №11410DFRG6GP016, з 01.01.16р. по 31 грудня 2016р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання своїх договірних зобов'язань позивач поставив відповідачу природний газ в сумі 29 031, 20 грн., що підтверджується, зокрема актами від 27.01.16р., 27.02.116р., 31.03.16р., актом фактичного використання природного газу за березень 2016р. (а.с. 22, 23, 24, 27).

При цьому, як свідчать матеріали справи, акт від 31.03.2016р. відповідачу надіслано 07.03.16р., однак не вчинено дії по його підписанню та поверненню позивачу.

Відповідач свої зобов'язання по сплаті коштів за отриманий природний газ виконав неналежним чином, частково сплативши кошти в сумі 22 991, 93 грн.

У зв'язку із несплатою відповідачем заборгованості в досудовому порядку, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 6 039, 27 грн., пені в сумі 1 315, 87 грн., 119, 80 грн. - 3% річних та 468, 14 грн. суми інфляційних втрат.

В ході судового розгляду спору відповідач доказів на підтвердження сплати заборгованості суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно розглянувши в сукупності всі обставини справи в порядку ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі вищевказаного Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 04.01.2016р. за №11410DFRG6GP016.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, станом на день прийняття рішення у даній справі заборгованість у вказаній сумі відповідачем не погашена.

З огляду на викладені приписи чинного законодавства та встановлені судом з наявних у справі доказів обставини справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо стягнення 6 039, 27 грн. заборгованості.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов'язання передбачені також приписами ст.ст. 549-552 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 6.2.1. Договору №11410DFRG6GP016 передбачено, що за порушення строку оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня) та період її нарахування (не більше шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане) повинні відповідати приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ч.6 ст. 232 , ч. 2 ст. 343 ГК України.

Окрім того, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 1315, 87 грн. за період з 11.03.16р. по 21.04.16р. виходячи із суми боргу 4799, 49 грн., з 22.04.16р. по 11.05.16р. вихідячи із суми боргу4799, 49 грн., з 12.05.16р. по 26.05.16р. виходячи із суми боргу 4299, 49 грн., з 27.05.16р. по 29.05.16р. виходячи із суми боргу 4299, 49 грн., з 30.05.16р. по 23.06.16р. виходячи із суми боргу 3799, 49 грн., з 24.06.16р. по 28.07.16р. виходячи із суми боргу 3799, 49 грн., з 29.07.16р. по 15.09.16р. виходячи із суми боргу 3799, 49 грн., з 16.09.16р. по 27.10.16р. виходячи із суми боргу 3799, 49 грн., з 28.10.16р. по 11.03.17р. виходячи із суми боргу 3799, 49 грн.

Господарський суд, перевіривши розрахунок суми пені в розмірі 1315, 87 грн. визнає його арифметично правильним, тому задовольняє її в повному розмірі.

Вирішуючи питання про наявність вини, як умови застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, суд враховує особливість правової природи цієї відповідальності.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

Позивачем заявлено до стягнення 119, 80 грн. 3% річних та 468, 14 грн. суми інфляційних втрат.

Господарський суд, перевіривши розрахунок яких, визнає їх арифметично правильними, тому задовольняє в повному обсязі 119, 80 грн. - 3% річних та 468, 14 грн. - інфляційних втрат.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з задоволенням позову по справі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Брусилівська районна аптека №13" Брусилівської районної ради (12601, Житомирська обл., Брусилівський р-н, смт. Брусилів, вул. Митрополита Іларіона, буд. 13, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ):

- 6 039, 27 грн. - боргу;

- 1 315, 87 грн. - пені;

-119, 80 грн. - 3% річних;

- 468, 14 грн. - інфляційних втрат;

- 1600, 00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22 травня 2017р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (простою)

3- відповідачу (рек. з повідомл.)