Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"12" травня 2017 року Справа № 927/302/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Козелець", , вул. Леніна, 60, с. Лихотілки, Козелецький р-н, Чернігівська область, 17000

Відповідач: Козелецька районна державна адміністрація Чернігівської області, , вул. Соборності, 27, смт. Козелець, Чернігівська область, 17000

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000

2. Товариство з обмеженою відповідальністю Бобровицький молокозавод, вул. Незалежності, 129-Д, м. Бобровиця, Чернігівська область, 17401.

про визнання укладеними додаткових угод

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № б/н від 06.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - начальник юридичного відділу апарату райдержадміністрації, довіреність № 01-24/569 від 10.04.2017;

від третьої особи-1: не зявився;

від третьої особи-2: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» подано позов до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди невитребуваних земельних часток.

В ухвалі про порушення провадження у справ, за ініціативою суду, до участі у справі на стороні відповідача залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

У позовній заяві позивач обєднав в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення і водночас повязаних між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Тобто обєднав однорідні позовні вимоги, що суд вважає правомірним.

Розгляд справи відкладався.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що між Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» 01 серпня 2013 року укладені договори оренди землі, згідно яких позивачу були передані в короткострокову оренду для ведення товарного сільгоспвиробництва невитребувані земельні частки (паї) членів колишніх КСП на територіях Лемешівської, Патютинської, Берлозівської, Олексіївщинської та Бобруйківської сільських рад Козелецького району Чернігівської області.

До закінчення строку дії цих договорів, позивач письмово повідомив відповідача про намір продовжити їх дію та просив укласти ці договори на новий строк. Проте, ці звернення були залишені відповідачем без відповіді.

В той же час, вказує позивач, по закінченню строку дії укладених договорів, ТОВ «Агро-Регіон Козелець» продовжувало користуватися і користується по сьогоднішній час орендованими невитребуваними паями, належним чином сплачуючи орендну плату.

За таких фактичних обставин, вважає позивач, ці договори автоматично поновили свою дію та той самий строк, на який вони раніше були укладені, в силу прямих норм законодавства, а саме ст. 764 ЦК України.

На підставі цього, вказує позивач, після закінчення строку дії договорів товариства, з метою належного оформлення вже факту поновлення орендних відносин на строк до 01 серпня 2019 року, знову зверталося до відповідача, із заявою про укладення договорів на новий строк, а в наступному вже з пропозицією укладення та реєстрації відповідних додаткових угод про поновлення договорів. Однак, відповідач надав відповідь лише на одну заяву товариства, в якій відмовив у продовжені строку оренди невитребуваних земельних часток (паїв) по причині несвоєчасного подання товариством всіх необхідних документів для продовження терміну оренди.

Позивач вважає таку відповідь, по-перше, необґрунтованою, так як вона не містить чіткого переліку документів, яких не вистачає, по-друге, незаконною, оскільки ні законодавство, ні договори не містять таких положень, що вимагали б від товариства подавати будь-які документи для можливості поновлення цих договорів, окрім відповідного письмового повідомлення про намір продовжити їх дію.

Ігнорування відповідачем звернень ТОВ «Агро-Регіон Козелець», щодо укладення додаткових угод про поновлення договорів на новий строк, свідчить, на думку позивача, про невизнання та порушення відповідачем законних прав товариства як орендаря невитребуваних паїв, зокрема прав на належне оформлення орендних відносин, що, вказує позивач, і послугувало зверненню з цим позовом до суду.

Крім того, у позовній заяві позивач, вказує на те, що у випадках, вказаних у ст.764 ЦК України, договори можуть поновлюватися автоматично, без будь-якого попереднього оформлення згоди сторін.

Аналогічні положення, вказує позивач, закріплені у ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», який, на думку позивача, не підлягає безпосередньому застосуванню, так як цей Закон не регулює орендні відносини, в яких обєктом оренди виступають невитребувані (несформовані) земельні ділянки. Названа норма цього Закону, вважає позивач, може бути застосована за аналогією.

Вважаючи, що, в силу ст.764 ЦК України, договір найму має вважатися поновленим автоматично, визнати таке право у судовому порядку не вимагається. Однак, вважає позивач, будь-яке порушення законних прав наймача за таким поновленим договором підлягає захисту в судовому порядку. Зокрема, у разі, якщо наймодавець заперечує та/або ігнорує звернення наймача щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору для належного оформлення договірних відносин на новий строк, така відмова або зволікання в укладенні підлягають оскарженню в судовому порядку шляхом примусового виконання обовязку в натурі, а саме визнання такої додаткової угоди укладеною.

Позивач просить суд визнати укладеними пять додаткових угод до Договорів оренди землі щодо оренди земельних ділянок (невитребуваних земельних часток (паїв)), розташованих на території Бобруйківської, Лемишівської, Патютинської, Берлозівської та Олексіївщинської сільських рад Козелецького району Чернігівської області, кожну у наступній редакції:

Орендодавець (уповноважена ним особа) Козелецька районна державна адміністрація в особі Голови ОСОБА_3, який діє на підставі розпорядження Президента України від 10 грудня 2015 року № 790/2015-рп з одного боку, та Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець» в особі ОСОБА_4, яка діє на підставі Статуту з другого, далі разом Сторони, уклади цю Додаткову угоду про поновлення дії договору оренди землі, укладеного між Сторонами 01 серпня 2013 року (далі Договір) про таке:

1) Керуючись ст.764 Цивільного кодексу України підписанням цієї Додаткової угоди Сторони засвідчують, що Договір, починаючи з 01 серпня 2016 року, є поновленим на то самий трирічний строк, на який був укладений, і діє з 01 серпня 2016 року до 01 серпня 2019 року та на тих самих умовах, які були передбачені Договором;

2) Ця Додаткова угода набирає чинності з дати її укладення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (т.2 а.с.47) з позовними вимогами не погоджується, проти позову заперечує.

У відзиві відповідач вказує на те, що позивач звертався до Козелецької РДА до закінчення строку дії укладених договорів оренди землі про намір переважного права продовжити терміни їх дій, але при цьому додав до листів лише копії договорів оренди, копію Статуту, копію завіреного свідоцтва про державну реєстрацію та копію завіреного свідоцтва платника ПДВ. Тому райдержадміністрацією продовження дії договорів на новий строк не розглядалося, оскільки позивачем не було виконано обовязок щодо подання проектів додаткових угод до цих договорів оренди землі.

Позивач звертався до райдержадміністрації з листами з питань поновлення та передачі в оренду невитребуваних часток (паїв) на територіях Бобруйківської, Лемишівської, Патютинської, Берлозівської та Олексіївщинської сільських рад Козелецького району Чернігівської області і після закінчення строку оренди невитребуваних часток (паїв) на території зазначених сільських рад, але Райдержадміністрацією було повідомлено позивача про відмову у продовженні строку оренди з причин несвоєчасного подання всіх документів для продовження терміну оренди.

У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на ст.125 Земельного кодексу України, вказує на те, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. На час укладення договорі оренди землі їх реєстрація здійснювалась виконавчими комітетами сільських рад за місцем розташування земельної частки (паю) відповідно до порядку, визначеному постановою КМУ від 24 січня 2000 року №119. Проте, як вбачається з поданих позивачем копій договорів оренди землі від 01 серпня 2013 року, державну реєстрацію здійснено лише по договору оренди землі про передачу в короткострокову оренду земельних ділянок, розташованих на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Підтвердження реєстрації інших договорів позивачем не надано. Тобто, вважає відповідач, у позивача взагалі не виникало права оренди земельних ділянок за договорами оренди землі, укладених 01 серпня 2013 року, щодо оренди земельних ділянок, розташованих на території Бобруйківської, Лемишівської, Берлозівської та Олексіївщинської сільських рад Козелецького району Чернігівської області.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що розпорядженнями голови Козелецької райдержадміністрації від 11 листопада 2016 року було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по наданню в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Бобровицький молокозавод»невитребуваних часток (паїв) на територіях вищевказаних сільських рад.

Розпорядженнями Голови райдержадміністрації від 30 грудня 2016 року ТОВ «Бобровицький молокозавод» затверджено технічну документацію із землеустрою, а 05 січня 2017 року між райдержадміністрацією та цим товариством укладено договори оренди землі.

На даний час, повідомляє відповідач, ТОВ «Бобровицький молокозавод» частково здійснено державну реєстрацію прав користування невитребуваними земельними частками (паями) за договорами оренди землі від 05 січня 2017 року.

Відповідач просить суд відмовити позивачу у позові в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та у доповненнях до нього (т.2 а.с.94).

Як вбачаться із розпоряджень Голови Козелецької райдержадміністрації від 30 грудня 2016 року та договорів оренди землі, укладених 05 січня 2017 року між Козелецькою райдержадміністрацією та ТОВ «Бобровицький молокозавод» (т.2 а.с.54-74), до складу орендованих земельних ділянок за цими договорами увійшла частина земельних ділянок, орендованих ТОВ «Агро-Регіон Козелець» за договорами від 01 серпня 2013 року (т.1 а.с.11-20).

Ухвалою суду від 11 квітня 2017 року (т.2 а.с.84), за клопотанням позивача (т.2 а.с.43), судом залучено до участі у справ на стороні відповідача третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бобровицький молокозавод».

Третя особа-1 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надала письмові пояснення щодо суті спору (т.2 а.с.1), в яких проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, на невиконання позивачем вимог, які визначені у ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Третя особа-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бобровицький молокозавод» письмових пояснень щодо суті спору не надала, представника в призначені судові засідання не направила. Заяв та клопотань від третьої особи до суду не надходило. Ухвали суду від 11 квітня 2017 року (т.2 а.с.84) та від 27 квітня 2017 року (т.2 а.с.99), направлені на адресу ТОВ «Бобровицький молокозавод»: вул. Незалежності, 129-Д, м. Бобровиця, Чернігівська область, 17401, повернуті відділенням поштового звязку з відміткою «заводу не існує» (т.2 а.с.89, 103).

ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 27 квітня 2017 року (т.2 а.с.90), місцезнаходження юридичної особи - ТОВ «Бобровицький молокозавод»: 17401, Чернігівська область, м. Бобровиця, вул. Незалежності, 129-Д.

За таких обставин, суд вважає, що третю особу-2 було повідомлено про дату, час та місце судових засідань належним чином.

В судовому засіданні 12 травня 2017 року представник позивача заявив письмове клопотання про обєднання кількох однорідних справ (т.2 а.с.106).

У клопотанні представник повідомляє про те, що Господарським судом Чернігівської області 28 квітня 2017 року порушено провадження у справі № 927/421/17 за позовом ТОВ «Агро-Регіон Козелець» до 1. Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області та до 2. ТОВ «Бобровицький молокозавод» про скасування вищевказаних розпоряджень Голови Козелецької райдержадміністрації від 30 грудня 2016 року та укладених на підставі таких розпоряджень договорів оренди землі в частині земельних часток (паїв), що вже орендуються ТОВ «Агро-Регіон Козелець» за Договорами.

Посилаючись на ст.22, ч.1-2 ст.58 ГПК України, представник позивача просив суд обєднати однорідні справи № 927/302/17 та № 927/421/17.

Також у цьому судовому засіданні представник позивача заявив письмове клопотання про зупинення провадження у справі (т.2 а.с.115), в якому він просив суд зупинити провадження у цій справі № 927/302/17 до вирішення повязаної з нею справи № 927/421/17, що перебуває на розгляді в Господарському суді Чернігівської області.

Розглянувши ці клопотання, заслухавши думку представника відповідача, суд клопотання відхилив.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Між Козелецькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Козелець», згідно розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 22 листопада 2012 року № 713 (т.2 а.с.10), 01 серпня 2013 року укладені договори оренди землі (далі Договори) (т.1 а.с.11-20), за якими Орендодавець передав Орендареві в короткострокову оренду земельні ділянки, в розмірі невитребуваних земельних часток (паїв) та проектних доріг, до моменту їх витребування власниками, терміном на 3 роки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території колишніх КСП на території: Патютинської сільської ради 16 земельних ділянок, загальною площею 36,5468 га; Бобруйківської сільської ради 25 земельних ділянок, загальною площею 58,4136 га; Берлозівської сільської ради 24 земельні ділянки, загальною площею 16,749 га; Олексіївшинської сільської ради 70 земельних ділянок, загальною площею 145,4295 га; Лемешівської сільської ради 49 земельних ділянок, загальною площею 102,0696 га.

У п.8 Договорів сторони визначили, що після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Тобто сторони визначили, що ТОВ «Агро-Регіон Козелець» повинне звернутися до Козелецької районної державної адміністрації з письмовим повідомленням про намір продовження дії Договорів не пізніше ніж до 02 червня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, у строк, передбачений п.8 Договорів, звернувся до відповідача з листом від 26 січня 2016 року вих.№ 50003, вх.№ 9-47/01-17 від 28 січня 2016 року (т.1 а.с.21), в якому просив продовжити термін оренди землі згідно договорів від 01 серпня 2013 року на 10 років. Додавши до цього листа копії договорів оренди, Статут (завірену копію), Свідоцтво про державну реєстрацію (завірену копію) та Свідоцтво платника ПДВ (завірену копію).

14 червня 2016 року ТОВ «Агро-Регіон Козелець» звернулося до відповідача з листом вих.№72, вх.№9-404/01-17 від 14 червня 2016 року (т.1 а.с.22), в якому просило продовжити термін оренди землі згідно договорів від 01 серпня 2013 року на строк, не менший вимог чинного законодавства.

Після закінчення строку дії Договорів позивач звернувся до Козелецької районної державної адміністрації з листом від 24 жовтня 2016 року вих.№103, вх.№9-697/01-17 від 24 жовтня 2016 року (т.1 а.с.23), в якому просив передати в оренду невитребувані земельні частки (паї), що знаходяться на території Патютинської, Бобруйківської, Лемешівської, Берлозівської та Олексіївщинської сільських рад Козелецького району Чернігівської області, вказавши земельну площу цих не витребуваних земельних часток (паїв) у розрізі сільських рад.

У листі позивач повідомив, що технічна документація та витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку передані в управління Держгеокадастру у Козелецькому районі.

Звертає увагу той факт, що в цьому листі позивач не посилається на Договори від 01 серпня 2013 року, а вказана в листі загальна площа земельних ділянок у розрізі сільських рад є іншою ніж визначена у Договорах.

На цей лист позивача відповідачем була надана відповідь листом від 10 листопада 2016 року вих. №01-17/1734 (т.1 а.с.25), в якому повідомляється, що ТОВ «Агро-Регіон Козелець» відмовлено у продовжені строку оренди невитребуваних земельних часток (паїв), які знаходяться на території Патютинської, Бобруйківської, Лемешівської, Берлозівської та Олексіївщинської сільських рад Козелецького району Чернігівської області по причині несвоєчасного подання всіх необхідних документів для продовження терміну оренди.

У цьому листі нагадується про необхідність приведення у відповідність до законодавства документів, які підтверджують право користування (оренди)всіма земельними ділянками, які знаходяться в обробітку ТОВ «Агро-Регіон Козелець» та сплати відповідних податків.

В подальшому ТОВ «Агро-Регіон Козелець» зверталося до Козелецької районної державної адміністрації з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 09 листопада 2016 року вих.№108, вх.№8-752/01-17 від 09 листопада 2016 року (т.1 а.с.26), з якого вбачається, що до нього були додані проекти додаткових угод до Договорів. Копії цих проектів додаткових угод позивач суду не надав.

Також позивач звертався до відповідача з листами від 09 грудня 2016 року вих.№114, вх.№8-825/01-17 від 09 грудня 2016 року (т.1 а.с.27) та від 15 грудня 2016 року вих.№116, вх.№8-845/01-17 від 15 грудня 2016 року (т.1 а.с.24).

ОСОБА_5 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

ОСОБА_5 ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

ОСОБА_5 ч.9 ст.93 Земельного кодексу України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі Закон № 161) Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У п.п.2.9 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України» від 17 травня 2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» розяснено, що з урахуванням положень статті 3 ЗК України правове регулювання відносин, повязаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожнім зобовязанням найму, визначеним у ЦК України.

Отже, Закон №161 є спеціальним Законом, який визначає засади набуття, реалізації і припинення права на оренду земельних ділянок. Тобто його норми підлягають переважному застосуванню у разі виникнення колізії з нормами ЦК України.

З огляду на вищенаведене, суд вважає помилковим посилання позивача у позовній заяві на те, що, у даному випадку, Закон №161 не підлягає безпосередньому застосуванню, так як він не регулює орендні відносини, в яких обєктом оренди виступають невитребувані (несформовані) земельні ділянки.

Порядок поновлення (пролонгації) договору оренди землі визначено у ст.33 Закону № 161.

ОСОБА_5 з ст.33 Закону №161, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Отже, ця стаття обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Зокрема у ч.1 ст.33 Закону № 161 передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування ч.1 ст.33 Закону № 161 та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону №161 передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 Закону №161, необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Таку правову позицію викладно Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року по справі № 6-219цс14.

Як вказувалося вище, до листа ТОВ «Агро-Регіон Козелець» від 26 січня 2016 року № 50003 (т.1 а.с.22) про продовження терміну оренди землі, надісланого Козелецькій районні державній адміністрації, позивач проектів додаткових угод не додав, тобто позивач не виконав вимог ч.3 ст.33 Закону № 161, згідно якої направлення проекту додаткової угоди є обовязком орендаря, а відсутність проекту додаткової угоди не дає можливості орендодавцю розглянути його, перевірити проект на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору, і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, тобто здійснити дії, передбачені ч.5 ст.33 Закону №161.

Оскільки зобовязання орендаря до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі додати проект додаткової угоди передбачено законом, то у разі недодання орендарем проекту додаткової угоди, не зобовязує орендодавця повідомити про це орендаря, як вказує у позовній заяві позивач.

Крім того, як вбачається із копій Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (т.2 а.с.32-36), нормативна грошова оцінка земельних ділянок, орендованих позивачем за Договорами, в порівнянні з нормативною грошовою оцінкою, зазначеною у п.5 Договорів, суттєво зросла, що є обовязковою підставою для перегляду такої істотної умови Договорів як орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1 ст.15 Закону №161), її узгодження сторонами в додаткових угодах до Договорів.

Щодо листа позивача від 14 червня 2016 року №72 (т.1 а.с.22), направленого Козелецькій райдержадміністрації до закінчення строку дії Договору, то до нього ТОВ «Агро-Регіон Козелець» також не було додано проектів додаткових угод.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що, внаслідок вказаних порушень позивачем вимог ч.ч.2-5 Закону №161, переважне право позивача на укладення Договорів на новий строк припинилося, строк дії Договорів закінчився.

Суд не вбачає підстав для пролонгації Договорів відповідно до ч.6 ст.33 Закону № 161, тобто їх поновлення на той самий строк ї на тих самих умовах, які були передбачені ними.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у позові.

Відхиляючи заявлене представником позивача клопотання про обєднання кількох однорідних справ (т.2 а.с.106) суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.58 ГПК України суддя має право обєднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

У п.п.3.6 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що право обєднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надано також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про обєднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Оскільки справа № 927/421/17 знаходиться у провадженні іншого судді Господарського суду Чернігівської області, суд клопотання відхилив.

Щодо відхилення клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі (т.2 а.с.115), то, відповідно до приписів ч.1 ст.79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі, зокрема, неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У п.п.3.16 п.3 вищезгаданої постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 розяснено, що повязаною з даною справою є така інша справа, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України).

Оскільки спірні правовідносини у розглядаємій справі виникли до прийняття Головою Козелецької райдержадміністрації оспорюваних розпоряджень від 30 грудня 2016 року, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 12 травня 2017 року, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 16 травня 2017 року.

Суддя Ю.М. Бобров