КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа№ 911/3719/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю

представників сторін :

від позивача: Курінний С.Ю.

від відповідача: Тронь І.В.

від третьої особи: не з'явився.

розглянувши

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу

Господарського суду Київської області

від 10.04.2017 року

про зупинення провадження

у справі № 911/3719/15 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-

Фуд"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриклейерз"

про стягнення 433 290 220,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2017 року зупинено провадження у справі № 911/3719/15 до набрання остаточним рішенням по справі № 910/24026/16 законної сили.

Зобов'язано учасників провадження невідкладно подати суду копію остаточного рішення у справі Господарського суду міста Києва у справі № 910/24026/16 для виявлення підстав для поновлення провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017 року та передати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017 року прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження.

Представник третьої особи в судове засідання 23.05.2017 року не з'явився.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника третьої особи, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та вимоги ч. 2 ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду має містити, зокрема, стислий виклад суті спору та мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Господарського суду Київської області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просить суд зупинити розгляд справи № 911/3719/15 до набрання законної сили рішення по справі № 910/24026/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010.

В обґрунтування заяви про зупинення провадження у справі відповідач вказує, що факти щодо дійсності договорів про внесення змін до договору поруки, які встановлені Господарським судом міста Києва при розгляді справи № 910/24026/16, мають значення для правильного вирішення даної справи, оскільки встановлення недійсності договорів про внесення змін до договору поруки виключатиме стягнення заборгованості з відповідача ТОВ "Фоззі-Фуд" у справі № 911/3719/15.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені справи є взаємопов'язаними і обставини, які підлягають встановленню у справі № 910/24026/16 мають істотне значення для повного і об'єктивного розгляду спору у справі № 911/3719/15, з огляду на наступне.

Між позивачем та ТОВ "Бриклейерз" 31.05.2007 укладено кредитний договір № 23ВД та ряд договорів про внесення змін до договору № 23ВД від 31.05.2007.

В забезпечення виконання зобов'язання - ТОВ "Бриклейерз" за кредитним договором № 23ВД від 31.05.2007, між позивачем та ТОВ "Фоззі-Фуд" 10.09.2010 укладено договір поруки № 23ВД/П-02 та ряд договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача як поручителя на користь позивача перелічених вище коштів на підставі договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010 та додаткових договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, зокрема визнати недійсним: договір № 3 від 14.11.2013 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 4 від 13.03.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 5 від 28.04.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 6 від 29.07.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 7 від 12.09.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 8 від 06.10.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010; договір № 9 від 26.11.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що підтверджується залученою до матеріалів справи копією позовної заяви від 27.12.2016 з вхідним штампом канцелярії Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/24026/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" задоволено повністю; вирішено: визнати недійсним договір № 3 від 14.11.2013 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 4 від 13.03.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 5 від 28.04.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 6 від 29.07.2014 про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 7 від 12.09.2014, про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 8 від 06.10.2014, про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; визнати недійсним договір № 9 від 26.11.2014, про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" судовий збір у розмірі 9 646,00 коп.

Зокрема у вказаному рішенні Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/24026/16 зроблено висновок про припинення договору поруки, який є підставою поданого позову у справі № 911/3719/15, а додаткові угоди до договору поруки, укладені після встановленого судом моменту припинення, визнані недійсними.

За наявною інформацією у Єдиному державному реєстрі судових рішень Київський апеляційний господарський суд 25.04.2017 виніс постанову, якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/24026/16 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/24026/16 - без змін.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В силу ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний договір не породжує юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно п. 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11 якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК України з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

У справі Господарського суду міста Києва за № 910/24026/16, встановлюється питання щодо недійсності чи навпаки дійсності договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010, укладених між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фоззі-Фуд", на підставі яких в свою чергу, ґрунтуються позовні вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в даній справі, у зв'язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що лише після набрання рішенням у справі № 910/24026/16 законної сили, буде можливим визначити наявність у позивача права вимагати стягнення боргу з поручителя - ТОВ "Фоззі-Фуд" на підставі ст.ст. 553, 554 ЦК України.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пов'язаність даної справи зі справою Господарського суду міста Києва № 910/24026/16 та неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У абзаці 2 п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 визначено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України).

Оскільки розгляд даної справи неможливий до вирішення пов'язаної з нею іншої справи Господарського суду міста Києва за № 910/24026/16, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі № 911/3719/15 до набрання рішенням Господарського суду Київської області від 20.02.2017 у справі № 910/24026/16 законної сили та остаточного вирішення спору щодо дійсності/недійсності договорів про внесення змін до договору поруки № 23ВД/П-02 від 10.09.2010.

Виходячи з викладеного, колегія суддів на підставі вищенаведених встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017 року у справі № 911/3719/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи повернути до Господарського міста Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна