КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Справа№ 925/1039/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Мельніченко О.Д.-представник;

Від відповідача: Закаблуковський С.В.-представник;

Від третьої особи: не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.11.2016

у справі № 925/1039/16 (суддя В.М. Грачов)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

про тлумачення змісту договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" до Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" в якому просив суд в порядку, визначеному статтями 213, 637 ЦК України, розтлумачити зміст Договору добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са від 03.11.2014 року, укладеного між АТ "СК "АХА Страхування", ІП "Агро-Вільд Україна" та ПАТ "Креді Агріколь Банк" в частині застосування п. 11.1.2. договору (під час знаходження, зберігання та роботи (експлуатації) застрахованого майна на місцях роботи та зберігання, без зазначення конкретної адреси, включаючи пересування самоходом автомобільними дорогами на території України), з урахуванням змісту Договору страхування, понять, які містяться в нормативно-правових актах України та загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з урахуванням умов Договору, у разі пошкодження застрахованих об'єктів під час їх переміщення в інший спосіб, ніж визначено п. 11.1.2. Договору, (а саме - самоходом) не підпадає під страховий захист за Договором, з чим не погоджується відповідач.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування".

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", на користь Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна", судові витрати в сумі 6000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 по справі №925/3039/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" у справі № 925/1039/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до провадження та призначено розгляд справи № 925/1039/16 на 16.03.2017.

Представник позивача 15.03.2017 через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 16.03.2017, представники сторін не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" відкладено на 30.03.2017.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 № 09-53/1288/17, у зв'язку із перебуванням судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2403/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" у справі № 925/1039/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Скрипки І.М. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 прийнято апеляційну скаргу до свого провадження у визначеному складі.

30.03.2017 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 30.03.2017, представники відповідача та третьої особи не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" відкладено на 18.05.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2017 надав свої пояснення по суті спору та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

В судовому засіданні 18.05.2017 представник позивача надав свої пояснення по суті спору, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судове засідання, призначене на 18.05.2017, повноважні представники третьої особи не з'явились.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", як страховиком, Іноземним підприємством "Агро-Вільд Україна", як страхувальником та третьою особою - ПАТ "Креді Агріколь Банк", як вигодо набувачем, кожен з яких іменується як сторона, а разом - сторони, було укладено Договір № са209спт4са добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка".

Відповідно до розділу 4 предмет договору - майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом (засобами), зазначеним у Додатку № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору (надалі - "майно", "застраховане майно", "застрахований предмет" або "транспортний засіб").

Згідно із розділом 11 договору сторони погодили місцезнаходження застрахованого майна/територію страхування. Пунктом 11.1. розділу 11 договору визначено, що страховиком відшкодовуються збитки, завдані застрахованому майну виключно за одним із варіантів (опцій) покриття, що належним чином вказаний у Додатку № 1 до договору, що є невід'ємною частиною.

03.11.2014 Додатком № 1 до договору добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са сторони погодили перелік об'єктів, що передаються на страхування. Відповідно до порядкового № 2 Додатку № 1 до договору, на страхування передана дробарка деревини Wood Terminator тип 10 XLZ, включно з краном для лісоматеріалів Epsilon M70F101 (номер 1923756), інв. № 732, зав. № 13-0537, рік випуску 2013. Для цього об'єкта страхування визначені страхові ризики, що встановлені пунктом 16.1. підпунктами 16.1.2.1., 16.1.2.2., 16.1.2.3., 16.1.2.4., 16.1.2.5., 16.1.2.6., 16.1.2.7. договору, базове покриття (місцезнаходження застрахованого майна/територію страхування) - відповідно до підпункту 11.1.2. пункту 11.1. договору, а саме: під час знаходження, зберігання та роботи (експлуатації) застрахованого майна на місцях роботи та зберігання, без зазначення конкретної адреси, включаючи пересування самоходом автомобільними дорогами на території України.

Пунктами 12.1., 12.2. розділу 12 договору визначено, що датою початку дії договору є 04.11.2014 а датою закінчення його дії - 03.11.2015.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 16.1.2.7. пункту 16.1.2., 16.1. розділу 16 договору у відношенні до застрахованого майна за цим договором страховим випадком визнається втрата (загибель) або ушкодження майна в результаті збитків від стороннього впливу, а саме: падіння, перекидання або перевертання застрахованого майна у процесі його роботи (експлуатації), руху по території страхування, що належним чином зазначена у додатку № 1 до цього договору.

Згідно із п. 18.4. розділу 18, підпункту 23.1.1. пункту 23.1. розділу 23 договору цей договір діє на території, що вказана у розділі 11 (територія страхування), дія цього договору припиняється за згодою сторін, зокрема, у разі закінчення строку дії цього договору.

Пунктом 25.4. розділу 25 договору визначено, що підписанням цього договору страхувальник, зокрема підтвердив та визнав, що всі умови цього договору та Правил йому зрозумілі, договір не містить двозначних формулювань та/або незрозумілих страхувальнику визначень.

З наявної в матеріалах справи, копії відповідач, як страхувальник, звернувся до позивача, як страховика, 12.02.2015 з письмовим повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са від 03.11.2014.

Позивач листом від 27.05.2015 № 4986/18цв, розглянувши дане повідомлення, керуючись підпунктом 11.1.2. пункту 11.1 розділу 11 договору, відмовив у здійсненні виплати страхового відшкодування за заявленим збитком посилаючись відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку "страховим", оскільки заявлена подія сталася поза територією страхування.

Як вбачається, з наявних в матеріалах справи доказів, під час нового розгляду справи № 910/21694/15 Господарський суд міста Києва своїм рішенням від 12.08.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016, повністю задовольнив позов Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" за участі третьої особи - ПАТ "Креді Агріколь Банк", стягнув, на виконання договору добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са від 03.11.2014, укладеного сторонами і третьою особою, страхове відшкодування за страховим випадком, що мав місце 12.02.2015, пеню, інфляційні втрати, 3% річних у зв'язку з простроченням виконання цього грошового договірного зобов'язання, і понесені позивачем судові витрати.

Предметом дослідження господарських судів у справі № 910/21694/15, були умови договору добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са від 03.11.2014, зокрема і підпункт 11.1.2. пункту 11.1 розділу 11 договору, щодо тлумачення якого вимагає позивач по даній справі.

Згідно із частинами 2, 3 статті 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до частини 1 статті 637 ЦК України тлумачення умов договору, здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли із договору добровільного страхування транспортних засобів "Спецтехніка" № са209спт4са від 03.11.2014, договір виконувався сторонами, проте на момент подання позову припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, крім того спір між сторонами, що виник при виконанні цього договору вже вирішений господарськими судами у справі № 910/21694/15.

Статтями 213 і 637 Цивільного кодексу України визначено, що тлумачення слід розуміти як спосіб забезпечення можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.2012 справа № 3/245, від 12.02.2014 у справа № 5006/25/130пд/2012, від 24.02.2016 у справа № 904/6486/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір, тлумачення умов якого вимагає позивач, припинив свою дію, що є визначальними для вирішення даного спору, тому інші обставини, зазначені позивачем в обґрунтування позову, не спростовують висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні.

Що стосується, присуджених до стягнення в порядку ст. 49 ГПК України, з позивача судових витрат в сумі 6000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне, як свідчать матеріали справи, на підставі договору про надання правової допомоги № 24062015 від 24.06.2015 і ордеру серії АА № 089759 від 26.09.2016 відповідача представляв адвокат Бєляєв О.А., якому відповідачем було сплачено гонорар у розмірі 6000,00 грн., а тому дані вимоги підлягають задоволенню про що вірно вказав суд першої інстанції.

Заперечення скаржника з цього приводу, які містяться в матеріалах справи, та в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими та недоведеними.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 у справі № 925/1039/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1039/16 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко