ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р.Справа № 922/859/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до ОСОБА_1 селищної ради, смт. Дворічна
про визнання права власності
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за дов. № 230/16 від 14.11.2016 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 селищної ради, про визнання права власності на гараж на один бокс, площею 20,5 кв.м, розташований за адресою: Харківська обл., смт. Дворічна, вул. Нагірна, 6-А.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивачем було втрачено правоустановлюючі документи на вказаний об'єкт.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 березня 2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/859/17 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 03 квітня 2017 року. 03 квітня 2017 року по розгляду даної справи, в зв'язку з відпусткою судді Калініченко Н.В., було оголошено технічну перерву до 24 квітня 2017 року. 24 квітня 2017 року ухвалою господарського суду Харківської області було відкладено розгляд даної справи до 15 травня 2017 року. Судом долучено до матеріалів справи документи пакет документів, який надійшов через канцелярію від позивача за супровідним листом (вх. № 14164 від 27 квітня 2017 року) та додаткові пояснення з додатками (вх. № 15253 від 15 травня 2017 року).

В призначене судове засідання 15 травня 2017 року з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач свого уповноваженого представника в дане судове засідання не направив, про час, дату та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк .спр. 66, 75, 108).

Судом перевірено адресу відповідача: згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи відповідача: 62702, Харківська обл., Дворічанський р-н, смт Дворічна, вул. Слобожанська, 8, саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем - копія позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявна в матеріалах справи ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03 грудня 1999 року між позивачем (покупець) та колективним підприємством "Двуречанськийрайагрострой" (продавець) було укладено договір № 76П/ТО-99 купівлі-продажу. Відповідно до вказаного договору, продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує гараж на 1 бокс площею 20,5 кв.м. за ціною 3 700,00 грн., розташованого за адресою: смт Дворічна Харківська обл., вул. Нагірна 9-А. Продавець на протязі 3 календарних днів з моменту підписання даного договору передає гараж покупцю. Право власності на товар переходить з моменту підписання даного договору.

03 грудня 1999 року між колективним підприємством "Двуречанського райагростроя" та позивачем було підписано акт здачі-приймання, відповідно до якого перший передав, а другий - прийняв гараж на 1 бокс площею 20,5 кв.м. розташований за адресою: смт. Дворічна Харківська обл., вул. Нагірна 9-А. Відповідно до рахунку-фактури № 110 від 10 грудня 1999 року позивачем сплачено на користь КП "Двуречанськийрайагрострой" вартість майна, що предметом вказаного вище договору.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа КП "ОСОБА_1 райагробуд" припинив свою діяльність 29 березня 2007 року, номер запису 3000213.

09 грудня 2011 року рішенням № 139 виконавчим комітетом ОСОБА_1 селищної ради Харківської області "Про переоформлення договору купівлі-продажу на свідоцтво про право власності на гараж за адресою: вул. Нагірна, 6 а, смт. Дворічна Харківської області" відповідно до якого вирішено: переоформити договір купівлі-продажу № 76 п/то-99 від 03 грудня 1999 року на свідоцтво про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а в смт. Дворічна за дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" приватної фори власності; доручити КП "ОСОБА_1 БТІ" заповнити бланк свідоцтва про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а (на один бокс площею 20,5 кв.м.) в смт. Дворічна за дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" приватної форми власності в особі дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Украхни", оформити його підписом селищного голови та печаткою виконкому; видане свідоцтво про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а (на один бокс площею 20,5 кв.м.) в смт. Дворічна підлягає обов'язковій державній реєстрації в КП "ОСОБА_1 БТІ".

Як вказує позивач у позовній заяві, у зв'язку з проведенням реорганізації підприємства позивача оригінал договору купівлі-продажу № 76П/ТО-99 купівлі-продажу від 03 грудня 1999 року, оригінал акту приймання-передачі від 03 грудня 1999 року та оригінали будь-яких інших правоустановлюючих документів були втрачені, рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради Харківської області від 09 грудня 2011 року за № 139 не виконано, свідоцтво на право власності не виготовилося, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позов до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені в суді. Порядок оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна визначений Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем позову про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних правовідносин, який вважає себе власником (суб'єктом права повного господарського відання або права оперативного управління) певного майна, однак, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб. Відповідачем даного позову може бути будь-яка особа, яка сумнівається у приналежності майна позивачу, або не визнає за позивачем права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Як вбачається з позовної заяви, позивач в якості підстав визначення відповідачем ОСОБА_1 селищної ради Харківської області вказує на те, що майно, яке є предметом даного спору, може бути взято відповідачем на облік як безхазяйне.

Водночас, відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Згідно приписів ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи позивача саме відповідачем у справі.

Відповідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. До ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування покладається на позивача.

Враховуючи вище викладене в сукупності, а саме не доведення позивачем належними засобами доказування порушення з боку саме відповідача - ОСОБА_1 селищною радою Харківської області, прав та законних інтересів позивача, ґрунтування позовних вимог позивача до відповідача лише на припущенні та й взагалі не оспорювання відповідачем права власності позивача на спірне майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом відповідача за вх. № 10886 від 03 квітня 2017 року, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради Харківської області від 09 грудня 2011 року № 139 (арк. спр. 54, 68), суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги до вищначеного позивачем в позовній заяві відповідача - ОСОБА_1 селищна рада Харківської області, є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 22.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/859/17