ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Справа № 910/5147/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Іванової Л.Б.,
Владимиренко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тресто ЛТД"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2016
у справі№ 910/5147/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тресто ЛТД"
доПублічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
пророзірвання договору банківського рахунку

в судовому засіданні взяли участь представники:

- ТОВ "Тресто ЛТД" Павлик О.С. (директор),

- ПАТ КБ "Приватбанк" Тузова В.О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тресто ЛТД" (надалі - ТОВ "Тресто ЛТД" / позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк" / відповідач) про розірвання договору банківського рахунку № 8978, відкритого позивачем у філії відповідача, та переведення залишку коштів у сумі 112 800 грн. на банківський рахунок № 1926, відкритий у ПУАТ "Фідобанк", код 300175 (в подальшому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, ПУАТ "Фідобанк" змінено на ПАТ "УкрСиббанк"), а також про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання з переказу залишку коштів на рахунок в іншій банківській установі в сумі 11 505,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2016 справу № 910/5147/16 передано за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 (суддя Ліпинський О.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 (головуючий суддя Антонік С.Г., судді: Чимбар Л.О., Березкіна О.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

ТОВ "Тресто ЛТД", не погоджуючись із вказаними рішенням та постановою, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами справи та встановленими судом першої та апеляційної інстанції обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання судами юридичної оцінки, дотримання ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 16.07.2015 між ТОВ "Тресто ЛТД" та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі філії "Київ Сіті" підписано заявку про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та заяву на відкриття рахунку, на підставі чого позивачу відкрито поточний рахунок в національній валюті № 8978.

Відповідно до платіжного доручення № 122 від 06.08.2015 ТОВ "Веллакс" перерахувало на рахунок позивача № 8978 грошові кошти в сумі 112 800 грн.

З метою використання отриманих коштів, позивач намагався здійснити управління своїм рахунком, використовуючи систему дистанційного обслуговування "Приват 24", однак доступ до рахунку було заблоковано банком.

У зв'язку з неможливістю вільно розпоряджатися власними коштами на спірному рахунку, 20.11.2015 ТОВ "Тресто ЛТД" звернулося до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про закриття поточного рахунку № 8978 та переведення залишку коштів у сумі 112 800 грн. на інший рахунок № 1926, відкритий у ПУАТ "Фідобанк", код 300175.

Однак, відповідач не задовольнив вказану заяву про закриття рахунку та, відповідно, не здійснив перерахування коштів позивача, що і стало підставою для звернення ТОВ "Тресто ЛТД" з позовом про розірвання договору банківського рахунку та переведення коштів, з огляду на порушення ПАТ КБ "Приватбанк" своїх зобов'язань за договором.

Місцевий та апеляційний господарські суди, відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, виходили з того, що оскільки 20.11.2015 позивач подав відповідачу заяву про закриття рахунку, то це свідчить про його відмову від договору банківського рахунку, а отже, виходячи з приписів ч. 3 ст. 651 ЦК України, такий договір є відповідно розірваним з моменту подачі відповідної заяви у зв'язку з односторонньою відмовою від нього. Що стосується переказу коштів, які знаходяться на спірному рахунку, то суди дійшли висновку, що позивач, подаючи заяву про закриття рахунку, не здійснив ініціювання такого переказу шляхом подачі відповідного платіжного документа, а відтак, у відповідача не виник обов'язок здійснити завершальну операцію щодо переведення залишку коштів у сумі 112 800 грн. на банківський рахунок позивача в ПАТ "УкрСиббанк", що в свою чергу, виключає і можливість стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з такого переказу.

Вищий господарський суд України вважає вказані висновки суду першої та апеляційної інстанцій передчасними, з огляду на таке.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Так, відповідно до ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно з п. 20.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою НБУ № 492 від 12.11.2003 (надалі - Інструкція), поточні рахунки клієнтів банків закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта.

Пунктом 20.5 Інструкції встановлено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування Банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви.

Пунктом 20.6 вказаної Інструкції передбачено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст. 653 ЦК України, згідно з якими, у разі розірвання договору, зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, незакриття відповідачем (ПАТ КБ "Приватбанк") поточного рахунку позивача за поданою заявою свідчить про наявність порушеного права останнього, визначеного ст. 1075 ЦК України, що у свою чергу, зумовило звернення ТОВ "Тресто ЛТД" за захистом своїх прав до суду шляхом подання відповідного позову про розірвання договору банківського рахунку у судовому порядку. Водночас, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що розпорядження клієнтом коштами, що знаходяться на його рахунку, є реалізацією права власності на вказані кошти, і обмеження цього права допускається лише з підстав, встановлених законом. Тобто, маючи право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, банк не набуває право власності на них та зобов'язаний забезпечити клієнту можливість безперешкодно розпоряджатися коштами на його рахунку, зокрема, виконати доручення клієнта про перерахування їх на інший рахунок.

Як унормовано ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачено договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 ЦК України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 ЦК України).

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку в цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) в цьому чи в іншому банку у встановлений законом або банківськими правилами строк, якщо інший строк не передбачено договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ні місцевий, ні апеляційний господарські суди, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, в тому числі щодо переказу коштів зі спірного рахунку, належним чином не дослідили, чи ПАТ КБ "Приватбанк" було вчинено будь-які дії, що стосуються виконання заяви ТОВ "Тресто ЛТД" про закриття поточного рахунку юридичної особи та перерахування залишку коштів, які знаходяться на ньому, отриманої відповідачем 20.11.2015; чи можна вважати спірну заяву про закриття поточного рахунку від 20.11.2015 розрахунковим документом, зважаючи на те, що в ній були вказані всі належні реквізити для переказу коштів; які обов'язки виникають у банку в разі подання клієнтом заяви про закриття поточного рахунку та яка відповідальність настає у випадку невиконання банком своїх обов'язків, визначених чинним законодавством та умовами укладеного між ним та клієнтом договором.

Отже, без дослідження та встановлення обставин, про які зазначено вище, колегія суддів не може погодитися із прийнятими у даній справі судовими рішеннями.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що згідно ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, а також враховуючи те, що оскаржувані рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Під час нового розгляду справи суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін, і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тресто ЛТД" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 у справі № 910/5147/16 скасувати і справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.Б. Іванова

С.В. Владимиренко