ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 910/1405/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Ткаченко Н.Г.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ПАТ "Державний ощадний банк України" - Колісника О.В.,

ПАТ "ДПЗКУ" - Махиніч Н.В.,

ДАК "Хліб України" - Ольмезова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 у справі № 910/1405/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів в межах справи № 910/1405/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 у справі № 910/1405/14 (суддя Яковенко А.В.) відмовлено з задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Вершиніна А.О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 06.08.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 (колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Остапенко О.М., Доманська М.Л.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" задоволено, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2016 про відмову в задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 06.08.2013, та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортних засобів від 06.08.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; в решті вимог заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича - відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2016, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2015 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" Вершинін А.О. звернувся до Господарського суду міста Києва у справі про банкрутство із заявою до ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 06.08.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Відмовляючи в задоволенні заяви ліквідатора банкрута, суд першої інстанції послався на недоведеність боржником фактичних обставин щодо укладення договору за цінами значно нижчими за ринкові та відсутність підстав для визнання недійсним правочину у зв'язку з невиконанням покупцем зобов'язань з оплати (безоплатного відчуження боржником) придбаного товару.

Згідно ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до ст.ст.99,101 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та прийняв нове рішення, яким заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича задовольнив частково, визнав недійсним договір купівлі-продажу транспортних засобів від 06.08.2013, укладений між ТОВ "Хліб Інвестбуд" та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а в решті вимог - відмовив.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального права, а саме, справу розглянуто судом апеляційної інстанції за відсутності сторони у справі - не повідомленої належним чином про час і місце проведення судового засідання в апеляційному суді.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 25.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 15.11.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 розгляд справи № 910/1405/14 відкладено на 24.11.2016.

Пославшись на те, що банкрут та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні свого представника під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції в судовому засіданні 24.11.2016 здійснив перевірку рішення суду першої інстанції за наявними матеріалами справи та без участі представників банкрута та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Відповідно до ст. 86 ГПК України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Статтею 87 ГПК України передбачено, що повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Отже, з'ясовуючи, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання, суд повинен дослідити, чи міститися в матеріалах справи повідомлення про вручення стороні рекомендованого листа з ухвалою суду про призначення розгляду справи, яке є належним доказом того, що відсутня в судовому засідання сторона повідомлена належним чином про час і місце наступного засідання суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду апеляційної інстанції від 15.11.2016 про відкладення розгляду справи було направлено сторонам відповідно до відмітки суду 21.11.2016.

В судовому засіданні 15.11.2016 представник ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не був присутній.

Вказана ухвала суду була отримана ПАТ "ДПЗКУ" 24.11.2016, що підтверджується вхідним штампом та відбитком поштового штемпеля на конверті.

Представник ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в судовому засіданні 16.05.2017 підтвердила, що ухвалу суду про відкладення розгляду справи було отримано товариством 24.11.2017 після судового засідання, що унеможливило взяти участь представника при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Отже, зазначивши про те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не перевірив, чи був вручений ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" рекомендований лист з ухвалою суду про відкладення розгляду справи на 24.11.2016.

Таким чином, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутності представника ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", який не був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права (ст.ст. 4, 43 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку, що Київським апеляційним господарським судом справу розглянуто, а оскаржувану постанову від 24.11.2016р. прийнято за відсутності сторони, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

В свою чергу, розглянувши справу за відсутності представника ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", суд апеляційної інстанції позбавив його можливості взяти участь у засіданні, подавати докази, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти доводів інших учасників судового процесу відповідно до ст. 22 ГПК України, чим порушив принципи змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст. ст. 42 та 43 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, зокрема, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду (п. 2 ч. 2 ст. 11110 ГПК України).

Оскільки судом апеляційної інстанції допущено порушення процесуального права, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового акту, тому доводи заявника касаційної скарги про порушення відповідних норм матеріального права колегію суддів не можуть розглядатись.

Згідно п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 підлягає скасуванню, як така що винесена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 у справі № 910/1405/14 скасувати.

Справу № 910/1405/14 передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Ткаченко Н.Г.
Погребняк В.Я.