РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017Справа № 910/5140/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомДержавної акціонерного холдингової компанії "Артем"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Асистанський Центр" Ел.Ай.Сі.Асістанс"
простягнення 44 987 грн 96 коп.
Представники:
від позивача: Матура О.І. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державної акціонерного холдингової компанії "Артем" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанський Центр" Ел.Ай.Сі.Асістанс" про стягнення 44 984 грн 96 коп. заборгованості за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам № 85/1257 від 25.02.2010, в тому числі: 38 401 грн 68 коп. основного боргу, 1 845 грн 03 коп. пені, 3 673 грн 01 коп. інфляційних втрат та 1 065 грн 24 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про надання медичної допомоги застрахованим особам № 85/1257 від 25.02.2010 не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати наданих послуг, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 38 401 грн 68 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 1 845 грн 03 коп. пені, 3 673 грн 01 коп. інфляційних втрат та 1 065 грн 24 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 порушено провадження у справі № 910/5140/17 та справу призначено до розгляду на 15.05.2017.

15.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 15.05.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

У судове засідання 15.05.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справу, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Асистанський Центр" Ел.Ай.Сі.Асістанс" (сторона-1, асистант за договором) та Державною акціонерною холдинговою компанією "Артем" (сторона-2, ЛПЗ за договором) укладено договір про надання послуг № А170101365, відповідно до умов якого сторона-2 надає медичні послуги клієнтам асистанта, при настанні страхового випадку, а асистант оплачує надані стороною-2 для клієнтів асистента медичні послуги.

Пунктом 9.1. договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і двостороннього узгодження і діє протягом одного року. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення вказаного терміну жодна з сторін не направить іншій повідомлення про припинення договору, договір вважається продовженим на наступні річні терміни.

Згідно з пунктом 3.1.1 договору сторона 2 зобов'язується надавати клієнтам асистанта своєчасні і якісні медичні послуги в об'ємі, можливому для ЛПЗ, узгодженому в додатку № 1 (прейскурант) у відповідності зі стандартами якості лікувально-діагностичного процесу, діючими в системі охорони здоров'я України.

Щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним, сторона 2 надає асистанту звіти (додаток № 2 до договору) про об'єм медичних послуг, які були надані клієнтам асистанта в звітному місяці відповідно до цього договору (пункту 4.2 договору).

У відповідності до пункту 6.1. договору визначено, що вартість медичних послуг узгоджується сторонами в окремому прейскуранті, який є невід'ємною частиною даного договору (додаток № 2 до договору).

Відповідно до пункту 6.4. договору асистант сплачує вартість медичних послуг протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати отримання асистантом виставленого стороною-2 відповідного рахунку-фактури, підкріпленого відповідним чином оформленого звіту про надані медичні послуги, а також сертифікатів по кожному клієнту асистанта, яким надавались вказані медичні послуги.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги виконавця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Судом встановлено, що на виконання умов договором про надання медичної допомоги застрахованим особам № 85/1257 від 25.02.2010 позивачем за період з березня 2014 року по листопад 2016 року були надані медичні послуги клієнтам відповідача на загальну суму 38 401 грн 68 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи звітами за надані медичні послуги застрахованим особам без номеру та без дати, звітами за надані медичні послуги застрахованим особам від 29.06.2015, від 31.01.2015 та від 31.08.20150 а також виставленими рахунками-фактурами та рахунками та оплату № 93 від 02.04.2014 на суму 254 грн 70 коп., № 129 від 05.05.2014 на суму 736 грн 58 коп., № 150 від 02.06.2014 на суму 769 грн 80 коп., № 351 від 153 грн 20 коп., № 358 від 02.01.2015 на суму 180 грн 20 коп., № 152 від 02.06.2015 на суму 3 239 грн 33 коп., № 224 від 05.08.2015 на суму 676 грн 91 коп., № 256 від 09.09.2015 на суму 4 213 грн 58 коп., № 257 від 09.09.2015 на суму 6 075 грн 18 коп., № 16 від 04.01.2016 на суму 1 038 грн 00 коп., № 53 від 03.03.2016 на суму 3 426 грн 20 коп., № 98 від 04.04.2016 на суму 1 965 грн 00 коп., № 161 від 04.05.2016 на суму 4 725 грн 00 коп., № 201 від 02.06.2016 на суму 3 060 грн 00 коп., № 266 від 01.07.2016 на суму 2 106 грн 00 коп., № 300 від 01.08.2016 на суму 1 520 грн 00 коп., № 329 від 01.09.2016 на суму 2 052 грн 00 коп., № 415 від 01.11.2016 на суму 1 935 грн 00 коп. та № 450 від 02.12.2016 на суму 275 грн 00 коп.

Як встановлено судом, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг згідно з договором про надання медичної допомоги застрахованим особам № 85/1257 від 25.02.2010, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 38 401 грн 68 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 38 401 грн 68 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листом попередженням № 173 від 18.07.2016 та з претензією № 40-пр.-18-2756 від 27.11.2016 про сплату заборгованості, проте зазначені претензії залишені без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманих послуг за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам № 85/1257 від 25.02.2010 та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 38 401 грн 68 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 38 401 грн 68 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 845 грн 03 коп. пені, нарахованої за загальний період прострочення з 26.04.2016 по 24.01.2017, 3 673 грн 01 коп. інфляційних втрат та 1 065 грн 24 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 21.07.2015 по 17.03.2017.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.5 договору за несвоєчасну оплату медичних послуг, асистент сплачує стороні-2 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки від простроченої суми до повного погашення заборгованості, навіть після припинення цього договору. Якщо затримка в оплаті була виявлена пізніше за настання прострочення, пеня сплачується з дати початку прострочення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення) відповідно до умов пункту 7.5 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат є неправильним, оскільки позивачем, з урахуванням пункту 6.4 договору, неправильно визначено день початку прострочення обов'язку з оплати наданих послуг.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як зазначалося вище, положеннями пункту 6.4 договору сторони встановлено, що асистант сплачує вартість медичних послуг протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати отримання асистантом виставленого стороною-2 відповідного рахунку-фактури, підкріпленого відповідним чином оформленого звіту про надані медичні послуги, а також сертифікатів по кожному клієнту асистанта, яким надавались вказані медичні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи рахунки № 53 від 03.03.2016, № 300 від 01.08.2016, № 329 від 01.09.2016, № 415 від 01.11.2016 та № 450 від 02.01.2016 було направлено відповідачу 02.03.2017, відповідно до опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку № 0017 від 02.03.2017, які були отримані останнім 09.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 041. Таким чином, з урахуванням пункту 6.4 договору та враховуючи те, що вказані рахунки були отримані відповідачем 09.03.2017, у останнього виник обов'язок щодо оплати наданих послуг за вказаними рахунками не пізніше 30.03.2017, а прострочення виконання обов'язку з оплати наданих послуг виникло 31.03.2017. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача та/або доказів отримання відповідачем виставлених позивачем рахунків - фактур на оплату наданих послуг за спірний період.

З огляду на вищенаведене вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 845 грн 03 коп. пені, нарахованої за загальний період прострочення з 26.04.2016 по 24.01.2017, 3 673 грн 01 коп. інфляційних втрат та 1 065 грн 24 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 21.07.2015 по 17.03.2017, визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Асістанський центр "Ел.Ай.Сі.Асістанс" (01023, місто Київ, вулиця Л.Первомайського, будинок 11, ідентифікаційний код 31568089) на користь Державної акціонерної холдингової компанії "Артем" (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 2/10, ідентифікаційний код 14307699) заборгованість у розмірі 38 401 (тридцять вісім псяч чотириста одна) грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 1 365 (одна тисяча триста шістдесят п'ять) грн 85 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.05.2017

Суддя Н.Б. Плотницька