ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Справа № 921/528/15-г/4

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідача), Коробенка Г.П., Кравчука Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги1. Служби автомобільних доріг у Тернопільській області 2. заступника прокурора Тернопільської області
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду
від09.02.2017
у справі№921/528/15-г/4
Господарського судуТернопільської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс"
доСлужби автомобільних доріг у Тернопільській області
за участюпрокуратури Тернопільської області
простягнення суми

за участю

- позивача:ОСОБА_1 (довіреність від 01.08.2014)
- відповідача:1) ОСОБА_2 (довіреність від 24.01.2017) 2) ОСОБА_3 (довіреність від 28.04.2017)
- прокурора:1) Паршутіна Ю.А. (посвідчення №044787 від 09.11.2016) 2) Кравчук О.А. (посвідчення № 043796 від 01.08.2016),

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс" (далі - позивач) просило стягнути з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області (далі-відповідач) 22 607 546,00 грн. заборгованості, 9 924 712,69 грн. інфляційних втрат, 373 489,04 грн. три відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору безпідставно відмовився від підписання акта форми № КБ-2в за відповідний період, виконані роботи не оплатив, у зв'язку з чим, у нього утворився борг на який були нараховані інфляційні втрати та три відсотки річних.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2016 (суддя Бурда Н.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Данко Л.С.), позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 21 008 560,00 грн. боргу, 9 922 757,54 грн. інфляційних втрат, 351 893,38 грн. три відсотки річних, вирішено питання про розподіл судових витрат, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові повністю, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

У касаційній скарзі прокурор просить також скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові повністю, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

У відзиві позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на відповідність їх вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.05.2017 частково задоволено клопотання відповідача та продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Постанову прийнято 25.05.2017 у зв'язку з оголошеною у судовому засіданні 17.05.2017 відповідно до приписів статей 77, 1115 Господарського процесуального кодексу України, перервою.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 12.07.2012 між позивачем (учасником) та відповідачем (замовником) було укладено договір №34с, відповідно до умов якого учасник зобов'язався у 2012 році виконати роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення М-19 Доманове (на Брест) - Ковель - Чернівці - Тереблече (на Бухарест) на ділянці км 246+800 до км 259+546 (обхід м. Кременець) відповідно до номенклатури та асортименту, що визначені в додатках до договору, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

В додатку №1 до договору сторонами було погоджено порядок забезпечення робіт кошторисною документацією та матеріальними ресурсами, здійснення контролю за якістю робіт і матеріальними ресурсами, приймання-передача робіт, проведення розрахунків за виконані роботи, гарантійні терміни експлуатації.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що він набирає чинності з 12.07.2012 і діє до повного виконання зобов'язань сторонами.

Сторонами було укладено низку додаткових угод, якими продовжувався строк виконання робіт та змінювалися реквізити сторін.

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивач виконав частину обумовлених сторонами робіт на загальну суму 3 679 909,00 грн., які були оплачені відповідачем.

29.11.2013 позивач склав акт форми № КБ-2в та довідку форми № КБ-3 (далі - документи) за листопад 2013 року про виконані роботи на загальну суму 22 607 546,00 грн., які містять підпис уповноваженої особи та печатку учасника.

Судами встановлено, що ці документи містять відмітку про те, що замовник від їх підписання відмовився.

При цьому було встановлено, що листом від 29.11.2013 №213 позивач засобами поштового зв'язку з описом вкладення у цінний лист та повідомленням про вручення поштового відправлення направив вказані документи на адресу відповідача, який їх отримав 10.12.2013.

15.01.2014 позивач направив відповідачу вимогу №261 про оплату вартості виконаних підрядних робіт на суму 22 607 546,00 грн. в семиденний строк з моменту її отримання, яка була одержана відповідачем згідно повідомленням про вручення поштового відправлення 20.01.2014.

У зв'язку з відсутністю оплати за виконані роботи, листом від 09.09.2014 № 352 позивач повторно направив на адресу відповідача спірні документи, а також рахунок-фактуру №СФ-00037 від 09.09.2014 на суму 22 607 546,00 грн. Проте відповідач листом №07-19/1082 від 24.09.2014 повідомив учасника про те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 №46 оплату за виконані роботи на об'єкті передбачено здійснити за рахунок коштів залучених у 2012 році під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг України, однак на даний час на рахунок відповідача кошти залучені у 2012 році під державні гарантії, не надходили.

07.10.2014 позивач вкотре надіслав на адресу відповідача вимогу № 394 про оплату вартості виконаних підрядних робіт на суму 22 607 546,00 грн. в семиденний строк з моменту її отримання, яка була одержана замовником 16.10.2014, але відповідач листом від 22.10.2014 №08-3/1204 зазначив про відсутність бюджетного фінансування на оплату виконаних робіт, порушення підрядником строків виконання робіт та вказав на недоліки самих робіт, а саме: відсутність верхнього шару покриття, належного водовідведення та робіт по укріпленню узбіччя. Зважаючи на це, відповідач повідомив про те, що ним ініційована перевірка фахівцями Держфінінспекції в Тернопільській області достовірності обсягів виконаних робіт.

У листі №441 від 10.11.2014, який адресований відповідачу, позивач наголошував на поетапному характері виконання та оплати робіт за договором, та неможливістю подальшого виконання робіт у зв'язку з відсутністю оплати.

Судами також встановлено, що згідно висновку комісійної будівельно-технічної експертизи Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.10.2016 № 520/15-22/19185/15-42 учасником було завищено масу крупнозернистого асфальтобетону внесеного до акта виконаних робіт за листопад 2013 року на суму 1 598 986,00 грн.

Суди частково задовольнили позов зменшивши розмір заборгованості на вказану суму.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, своє рішення мотивував тим, що спірні документи підтверджують виконання позивачем робіт за листопад 2013 року, оскільки жодних заперечень щодо цих робіт у порядку визначеному статтею 853 Цивільного кодексу України відповідач не висловлював учаснику, відтак з урахуванням висновку експерта, яким було встановлено завищення учасником маси матеріалу внесеного до спірних документів на відповідну суму, позов підлягає задоволенню частково.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Між сторонами у справі, що розглядається, виник спір щодо не оплати виконаної частини робіт за договором підряду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пункту 4.1 договору замовник здійснює поетапну оплату виконаних робіт, а за умовами пункту 6.1 договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані роботи, приймати їх згідно документів та негайно повідомляти учасника про виявлені недоліки у роботі.

Також судами встановлено, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про виконані роботи за листопад 2013 року та необхідність їх оплати, проте замовник отримавши спірні документи відмовився їх підписувати та будь-яких заяв щодо недоліків у виконаній роботі позивачу негайно не висував, свої заперечення на адресу позивача зводив до того, що оплату за виконані роботи на об'єкті передбачено здійснити за рахунок коштів залучених під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг України, однак на рахунок відповідача такі кошти не надходили. При цьому інші заперечення зробив лише у листі від 22.10.2014 № 08-3/1204, тобто через 10-ть місяців з моменту отримання передбачених умовами договору документів.

Згідно із приписами частини 1-ї статті 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Частиною 4-ю цієї статті передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 853 цього кодексу замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Із посиланням на наведені обставини справи та зазначені норми права суди обох інстанцій дійшли правових висновків про те, що позов, з урахуванням висновку експерта, підлягає задоволенню частково.

Про те судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно до приписів частини першої статті 47, частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи шляхом всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та оцінки доказів.

Згідно статті 84 ч.1 п.3, статті 105 ч.2 п.7 цього кодексу судові рішення є законними і обґрунтованими тоді, коли всі обставини справи, що входять до предмету доказування в справі та мають значення для її розгляду, відображені, в судових рішеннях.

Описуючи обставини справи місцевий господарський суд зазначив у своєму рішенні про вилучення на підставі ухвали слідчого судді від 18.03.2015 документів, що стосуються розрахунків на підставі укладеного між сторонами договору.

Між тим, приймаючи рішення по суті спору 15.11.2016, тобто через значний проміжок часу, що пройшов із моменту вилучення у кримінальному провадженні документів щодо розрахунків за укладеним між сторонами договором, місцевий господарський суд не з'ясував та не навів у своєму рішенні обставин про результати кримінального провадження, не перевірив, чи впливають такі на результати вирішення спору у даній справі, виходячи із того, що відповідно до приписів статті 35 частини четвертої Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд апеляційної інстанції цієї неповноти не усунув.

Згідно приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним.

Відтак, не встановивши цих обставин суди обох інстанцій припустились порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до вимог статті 1119 частини 1 пункту 3 наведеного кодексу, є підставою для скасування судових рішень і передачі справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Служби автомобільних доріг у Тернопільській області та заступника прокурора Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2016 у справі №921/528/15-г/4 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук