ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Справа № 925/333/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація», м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4Б

до публічного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72

про стягнення 229 989,15 грн. заборгованості та санкцій за договором,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заборгованості за поставлене обладнання імпортного виробництва згідно договору поставки №1361-411 від 24.12.2015р., в розмірі 229 989,15 грн., в тому числі:

189 886,06 грн. основного боргу,

22 857,31 грн. пені,

14 811,11 грн. інфляційних,

2 434,70 грн. - 3% річних,

та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Вказує, що відповідачем сплачено лише аванс 30% за обладнання, що враховано позивачем при зверненні з позовом до суду.

У судовому засіданні представник відповідача наявність боргу визнав. Повідомив про тяжке фінансове становище товариства та неможливість відразу сплатити суму боргу.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

24.12.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» (Постачальник Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, та публічним акціонерним товариством «Азот» (Покупець Відповідач по справі), в особі директора по матеріально-технічному забезпеченню ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 30.12.2014р. №500-08/104, було укладено договір поставки №1361-411 (далі Договір, а.с. 14-17), за умовами якого Постачальник зобовязується поставляти та передавати у власність Покупця мембранні клапани (далі по тексту товар), а Покупець зобовязується приймати цей товар і своєчасно здійснювати його сплату на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 9.5. Договору Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2016р.

Відповідно до п. 2.3. Договору загальна вартість Договору складає: 271 265,76 грн., в тому числі ПДВ 20% - 45210,96 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору Покупець здійснює передоплату в сумі 81379,73 грн. з урахуванням ПДВ -13563,29 грн., що становить 30% від загальної вартості Специфікації до договору протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору.

Відповідно до Специфікації до Договору (а.с. 14) Позивач постачає Відповідачу клапан мембранний в кількості 10 шт., загальною вартістю 271 265,76 грн., в тому числі ПДВ.

На виконання умов Договору Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №КС-4601 від 21.12.2015р. (а.с. 30) на оплату придбаного товару.

На виконання умов Договору Позивач поставив товар Відповідачу згідно видаткової накладної №РН-0002230 від 26.09.2016р. (а.с. 31) товар, який отримав менеджер ОСОБА_5 по довіреності ААЕ№384837/684 від 23.09.2016р. (а.с. 33) на загальну суму 271 265,76 грн., в тому числі ПДВ.

Товар був отриманий Відповідачем, що підтверджується підписом відповідача на видатковій накладній. Претензій з боку відповідача щодо якості, кількості та/або інших недоліків товару та/або виконання зобовязань щодо обєму поставки, комплектності, строків тощо - заявлено не було.

Відповідач, в порушення п. 4.1. Договору, прострочив виконання зобов'язання та здійснив передоплату двома платежем лише у вересні 2016 року. Відповідно до виписки з рахунку передоплата у сумі 32 551,89 грн. була здійснена Відповідачем 02.06.2016р. та у сумі 48 827,84 грн. була здійснена Відповідачем 22.09.2016р.

Відповідно до п. 3.2 Договору термін поставки Товару не більше 63 календарних днів з моменту отримання передоплати, згідно п. 4.1. Договору, з правом дострокової поставки Товару, за погодженням з Покупцем.

Відповідно до п. 4.2 Договору Покупець здійснює оплату Товару в сумі 189886,03 грн. з урахуванням ПДВ - 31647,67 грн., що становить 70% загальної вартості Договору протягом 10 банківських днів з моменту поставки Товару, згідно п.3.1, п.3.2., договору на підставі видаткової накладної. Строк оплати товару вже настав.

Станом на день подачі позову (24.03.2017р.) заборгованість Відповідача становить 189 886,03 грн. (271 265,76 грн. 32 551,89 грн. 48 827,84 грн.). На суму заборгованості позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару з відстроченням кінцевої оплати - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки №1361-411 від 24.12.2015р. відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу з використанням майна не для власного (особистого) споживання.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки №1361-411 від 24.12.2015р. не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно п. 4.2. Договору Відповідач повинен був сплатити до 10.10.2016р. 189886,03 грн. Позивач 26.09.2016р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар клапан мембранний в кількості 10 шт., загальною вартістю 271 265,76 грн., в тому числі ПДВ., що підтверджується видатковою накладною та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено. Відповідач розрахувався за поставлений товар частково, сплативши Позивачу лише 81 379,73 грн.

Факт наявності заборгованості підтверджується договором, рахунком-фактурою, видатковою накладною та податковою накладною на господарську операцію. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав. Відповідач визнав наявність боргу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений в п. 4.2. Договору.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Строк сплати за отриманий товар вже настав.

Станом на 24.03.2017р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становила 189 886,03 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 189 886,03 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п. 6.2. Договору у випадку прострочення терміну оплати товару, вказаного в п. 4.2 цього договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період, за який вона нараховується) від суми простроченого платежу за кожен день порушення строків оплати товару.

На підставі наявного прострочення грошового зобовязання Позивачем нараховано Відповідачу 22 857,31 грн. пені, яку просить стягнути з Відповідача. Позивачем враховано періоди нарахування з урахуванням проведеної часткової оплати, прострочення платежу, облікової ставки НБУ за спірний період.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 11.10.2016р. по 15.03.2017р. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 22 857,31 грн. пені.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 14 811,11 грн. інфляційних за період з 11.10.2016р. по 15.03.2017р. та 2 434,70 грн. - 3% річних за період прострочення з 11.10.2016р. по 15.03.2017р., які просить стягнути з відповідача. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги не перевищує суми можливого стягнення розміру інфляційних збитків та 3% річних з простроченої суми за спірний період. 14 811,11 грн. інфляційних збитків та 2 434,70 грн. - 3% річних підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 3 449,84 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси, вул. Першотравнева, буд. 72, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація», м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4Б, , номер рахунку в банку невідомий

189 886,06 грн. основного боргу, 22 857,31 грн. пені, 14 811,11 грн. інфляційних, 2 434,70 грн. - 3% річних та 3 449,84 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 24.05.2017р.

Суддя Г.М. Скиба