ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.05.2017 Справа № 2/5009/5521/11

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, офіс 32) про заміну сторони правонаступником у справі № 2/5009/5521/11

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, місто Київ, вул. Лєскова, 9) в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" (69063, місто Запоріжжя, вул. Тургенєва, 29)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення суми

Суддя Боєва О.С.

представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від заявника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - не з'явився;

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2011 р. у справі №2/5009/5521/11 (суддя Мойсеєнко Т.В.) позовні вимоги задоволено, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" стягнуто 72550,00 грн. заборгованості по кредиту, 6080,29 грн. заборгованості по відсотках, 343,98 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 179,17 грн. пені за прострочення сплати відсотків, 791,53 грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 13.12.2011р. на виконання рішення видано відповідні накази.

До господарського суду Запорізької області 05.05.2017 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, згідно з якою останній на підставі ст.ст. 25, 121-4 ГПК України просить суд замінити первісного стягувача з примусового виконання наказів щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", виданих на виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №2/5009/5521/11.

У зв'язку зі звільненням судді Мойсеєнко Т.В., відповідно до ст. 2-1 ГПК України, автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл між суддями та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 05.05.2017р. визначено зазначену заяву для розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 10.05.2017 р. заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 18.05.2017р. з викликом сторін та заінтересованої особи (заявника), витребувано докази, необхідні для з'ясування фактичних обставин та перевірки доводів, викладених у заяві. Примірник ухвали направлений для відома ПАТ «Вектор Банк».

Від заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», 17.05.2017 р. на електронну адресу суду надійшло письмове пояснення, відповідно до якого заявник підтримав подану ним заяву та просить розглянути її по суті.

ПАТ «Вектор Банк» на електронну поштову скриньку господарського суду направив відзив на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, що надійшов 18.05.2017р., в якому заперечив проти її задоволення з наступних підстав. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не є ані стороною у справі, тому не може звертатися із заявою в порядку ст. 121-4 ГПК України, ані правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як зазначено у його заяві. Правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є ПАТ «Вектор Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/7-4111, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/17-22/452 від 26.01.2007р., укладеного з ФОП ОСОБА_2 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» має право ініціювати заміну сторони виконавчого провадження виключно після заміни стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Вектор Банк». В пункті 1.25 кредитного договору передбачена умова інформування позичальника про уступку права вимоги третій стороні. Таким чином, ПАТ «Вектор Банк», як новий кредитор, не мав права здійснювати відступлення права вимоги без згоди ФОП ОСОБА_2, оскільки попередньо не проінформував останнього про таке відступлення. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 21.03.2017 р. № 163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Вектор Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2017р. № 1104 «Про порядок процедури ліквідації ПАТ «Вектор Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». На даний час, відповідно до вимог ст.ст. 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вживаються заходи до забезпечення збереження активів банку, зокрема, здійснюється перевірка правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, включаючи договори відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором. ПАТ «Вектор Банк» зазначив про неможливість направлення свого представника в судове засідання.

В судове засідання 18.05.2017р. представники сторін у справі та заявника не з'явилися.

Оскільки заява, що розглядається судом обґрунтована, в тому числі, ст. 121-4 ГПК України, за змістом якої заява про заміну сторони виконавчого провадження розглядається господарським судом в судовому засіданні у десятиденний строк, суд вважає за необхідне розглянути заяву без участі представників сторін та заінтересованої особи, які належним чином повідомлені про час та місце її розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та документи, надані на її обґрунтування, суд встановив наступне.

Предметом розгляду у справі № 2/5009/551/11 було стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та пені, що виникла на підставі кредитного договору № 010/17-22/452 від 26.01.2007р. (невідновлювальна кредитна лінія), укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (Позичальник). Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2011 р. позовні вимоги задоволено, з відповідача стягнуто: 1) 72550,00 грн. заборгованості по кредиту, 6080,29 грн. заборгованості по відсотках, 343,98 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 179,17 грн. пені за прострочення сплати відсотків, всього 79153,44 грн.; 2) 791,53 грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 13.12.2011р. на виконання рішення видано два окремих накази. В матеріалах справи міститься постанова Бердянського міськрайонного управління юстиції відділу державної виконавчої служби від 18.09.2014р. ВП №44752028 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №2/5009/5521/11 від 13.12.2011р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредиту, відсотках, пені за прострочення сплати кредиту та відсотків, всього 79153,44 грн. та постанова від 12.09.2014р. ВП №44683096 про відкриття виконавче провадження з виконання наказу № 2/5009/5521/11 від 13.12.2011р. про стягнення витрат по сплаті державного мита та ІТЗ судового процесу, всього 1027,53 грн.

Мотивуючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначає, що 27.10.2016р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та ПАТ «Вектор Банк» (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4111 за вищевказаним кредитним договором №010/17-22/452 від 26.01.2007р. В свою чергу, між ПАТ «Вектор Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4111/1 від 27.10.2016р., відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/17-22/452 від 26.01.2007р. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В заяві також зазначено, що 25.02.2016р. винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», під час пересилання кореспонденції оригінали судових наказів №2/5009/5521/11 втрачено. На підставі викладених обставин, ст.ст. 11, 512, 514 ЦК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 25, 121-4 ГПК України заявник зазначає, що він є частковим правонаступником первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі укладеного договору відступлення права вимоги щодо вказаного кредитного договору, укладеного з боржником, та просить замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Крім того, в підтвердження обґрунтованості своїх доводів заявник посилається на постанови Вищого господарського суду України у справах: № 910/13114/13 від 14.02.2017р., № 923/1796/13 від 27.01.2016р. та постанову Верхового Суду України від 20.11.2013р. у справі № 6-122цс13, ст.111-28 ГПК України.

За змістом статті 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016р., у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512, ч. 1 ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, заміна кредитора у зобов'язанні відбувається поза межами виконавчого провадження і за змістом статті 512 ЦК України, статті 25 ГПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та ПАТ «Вектор Банк» (Новий кредитор) новому кредитору за плату передано права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (Портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників та розрахунки сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку №1, що є невід'ємною частиною договору. Так, згідно з п. 8 Додатку №1 до реєстру боржників входить ОСОБА_2, кредитний договір №010/17-22/452 від 26.01.2007р., загальна сума заборгованості 286097,82 грн. Відповідно до абз. 6 п. 2.3 договору новий кредитор має право здійснити наступне відступлення прав вимог без згоди Первісного кредитора.

Згідно з п.2.1 договору відступлення права вимоги № 114/7-4111/1 від 27.10.2016р., укладеного між ПАТ «Вектор Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор), витягу з Додатку №2 до цього договору, новому кредитору відступлено, зокрема, право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 010/17-22/452 від 26.01.2007р., загальна сума заборгованості 286097,82 грн. В пункті 2.2. договору встановлено, що відступлення новому кредитору прав вимоги відбувається за умови виконання останнім п.3.2 договору. Так, відповідно до п. 3.2 новий кредитор здійснює оплату загальної вартості (ціни договору) шляхом безготівкового переказу на рахунок Первісного кредитора протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього договору. Загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору) становить 631158,81 грн. (п.3.1).

З метою встановлення фактичних обставин щодо переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги та, відповідно, наявності підстав для задоволення його заяви про процесуальне правонаступництво, суд ухвалою від 10.05.2017р. витребував у заявника докази здійснення оплати, передбаченої п.3.2 договору відступлення права вимоги. На виконання вимог суду, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до пояснення, що 17.05.2017р. надійшло на електронну адресу суду, додав скановану копію платіжного доручення № 18390853 від 27.10.2016р. про перерахування ПАТ «Вектор Банк» суми 631158,81 грн. з призначенням платежу: «Плата за відступлення права вимоги зг. дог. відст. права вимоги № 114/7-4111/1 від 27.10.2016», зазначивши при цьому, в тексті пояснення, що додає оригінал платіжного доручення № 18390853, що апріорі неможливо, оскільки документи надійшли на електронну поштову скриньку суду. Більш того, фотокопія зазначеного платіжного доручення не засвічена належним чином, з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Відповідно до п. 2.2, 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі невідповідності наданих суду копії документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК.

Згідно з ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 34, 36 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що розгляд заяви обмежений десятиденним процесуальним строком, суд розглядає її за матеріалами, наявними станом на час судового засідання 18.05.2017р. Оскільки заявником не надано суду ані оригіналу, ані належним чином засвідченої копії платіжного доручення № 18390853 від 27.10.2016р. щодо перерахування плати за договором відступлення права вимоги № 114/7-4111/1 від 27.10.2016р., яке в даному випадку є доказом належного виконання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» умов договору №114/7-4111/1 від 27.10.2016р., сплати ним первісному кредиторові (ПАТ «Вектор Банк») прав вимоги і, відповідно, набуття (переходу) права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Крім того, суду також не надано оригіналу договору № 114/7-4111/1 від 27.10.2016р. з усіма додатками. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити наявність підстав для задоволення заяви про процесуальне правонаступництво в порядку ст. 25 ГПК України, тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Крім того, слід також звернути увагу, що новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав, якщо інше не встановлено договором або за законом. Заявник просить замінити первісного стягувача АПТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо наказів про стягнення не лише заборгованості за кредитним договором, а й судових витрат (державного мита та ІТЗ), проте на вимогу суду, викладену в ухвалі від 10.05.2017р., не надав обґрунтування в цій частині.

Відповідно до змісту абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016р., у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, заінтересована особа має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно ж з частиною 1 статті 121-4 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Із аналізу зазначеної норми процесуального права слідує, що вона містить вичерпний перелік осіб, які мають право звертатися із відповідною заявою. Так, зокрема, заяву може бути подано стороною у справі, якою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на даний час не є .

При цьому слід зазначити, що викладене в постанові Верховного Суду України від 20.11.2013р. у справі № 6-122цс13, на яку посилається заявник, не спростовують висновків суду, оскільки згідно із Законом № 1404-VIII від 02.06.2016р. Господарський процесуальний кодекс України доповнено статтею 121-4, якою унормовано, що з відповідною заявою до суду може звертатися чітко визначене коло осіб.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну первісного стягувача - позивача у справі № 2/5009/5521/11, на його правонаступника згідно зі ст. 25 ГПК України, та сторони виконавчого провадження на підставі ст. 121-4 ГПК України - відмовляється повністю.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що заявник не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою повторно.

Керуючись ст.ст. 25, 121-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яка отримана судом 05.05.2017р., про заміну первісного стягувача - позивача у справі № 2/5009/5521/11, на його правонаступника згідно зі ст. 25 ГПК України, та сторони виконавчого провадження на підставі ст. 121-4 ГПК України - відмовити повністю.

Суддя О.С.Боєва