РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017Справа №910/3148/17

За позовом Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" ДП "Адміністрація морських портів України"

про стягнення заборгованості у розмірі 3 140 512,17 грн.

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаМусієнко О.В. (представник за довіреністю), Кудряшов О.Ю. (представник за довіреністю), Литвинов Є.І. (представник за довіреністю)
від відповідачаПавленко І.В. (представник за довіреністю), Нужина І.В. (представник за довіреінстю)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" ДП "Адміністрація морських портів України" про стягнення заборгованості у розмірі 3 140 512,17 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/3148/17 та призначено розгляд справи на 28.03.2017.

В судовому засіданні 28.03.2017 судом було оголошено перерву до 20.04.2017.

Ухвалою від 20.04.2017 судом продовжено строк розгляду спору, оголошено перерву в судовому засіданні до 16.05.2017.

16.05.2017 позивачем та відповідачем подано письмові пояснення у справі.

В судовому засіданні представники позивача обґрунтували позовні вимоги, просили стягнути з відповідача 3 140 512,17 грн простроченої заборгованості з оплати наданих послуг за договором № 305-В-ФДЛ-15(91п) від 05.11.2015.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав зарахування заявленої позивачем суми як суми нарахованих штрафних санкцій за порушення умов договору позивачем.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (замовник) та Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" (виконавець) укладено договір № 305-В-ФДЛ-15(91п) (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, зазначені в п. 2.2 цього договору, а замовник - прийняти та оплатити надані послуги в порядку, визначеному цим Договором.

Згідно з п. 2.2 Договору, найменування послуг: послуги з технічного обслуговування судноплавних каналів (Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу (БДЛК) та Херсонського морського каналу (ХМК) для підтримки у працездатному стані відповідно до паспортних характеристик шляхом днопоглиблення з транспортуванням вилученого ґрунту на звалище ґрунту (послуги).

Відповідно до п. 2.3 Договору, кількість послуг: визначається згідно виданому замовником технічному завданню в орієнтовному обсязі, що не перевищує 300 000 м3.

За приписами п. 4.1 Договору, ціна цього договору визначена у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього Договору, та становить 25 410 000,00 грн без ПДВ, крім того сума ПДВ 5 082 000,00 грн., всього ціна договору складає 30 492 000,00 грн з ПДВ.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється

замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця

протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання замовником оригіналу належним чином оформленого рахунку на оплату та за умови наявності підписаних сторонами актів наданих послуг та довідок про вартість наданих послуг.

Факт надання послуг виконавцем та отримання їх замовником за Договором підтверджується підписаними обома сторонами актами наданих послуг: № 1 (191) від 28.12.2015 за грудень 2015 року на суму 2 629 935,00 грн, № 2 (205) від 31.12.2015 за грудень 2015 року на суму 1 931 160,00 грн, № 1 (36) від 22.03.2016 за березень 2016 року на суму 6 925 495,50 грн, № 2 (55) за березень 2016 року на суму 5 386 920,00 грн, № 3 (79) від 10.05.2016 за квітень 2016 року на суму 731 808,00 грн, № 4 (108) від 30.06.2016 за червень 2016 року на суму 2 886 576,00 грн, № 5 (845) від 27.07.2016 за липень 2016 року на суму 5 051, 508,00 грн, № 6 (211) від 19.09.2016 за вересень 2016 на суму 3 420 186,00 грн, № 7 (212) від 21.09.2016 на суму 1 528 411,50 грн., а також довідками про вартість наданих послуг, в загальному розмірі становить вартість яких 30 492 000,00 грн.

За твердженнями позивача, в порушення п. 7.1.1 Договору відповідач оплатив надані послуги частково в сумі 27 351 487,84 грн, заборгувавши позивачу 3 140 512,17 грн, про стягнення яких і заявлений даний позов.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт надання виконавцем послуг за вказаними актами та отримання від нього відповідних рахунків-фактур для їх оплати відповідачем спростовано не було, так само як і не було подано доказів оплати заявленої суми боргу.

Проте, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач стверджує, що зобов'язання відповідача щодо оплати 3 140 512,16 грн припинено шляхом зарахування взаємних вимог відповідно до діючого законодавства.

Так, у зв'язку з наданням виконавцем послуг в обсягах, менших за обсяг надання послуг у відповідному календарному місяці, зазначений у календарному графіку надання послуг, відповідач неодноразово звертався до позивача із претензіями про сплату пені в порядку п. 8.4 Договору за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором (претензія № 2023 від 24.04.2016 на суму 772 880,11 грн, претензія № 3625 від 29.07.2016 на суму 436 088,70 грн, претензія № 3825 від 15.08.2016 на суму 702 159,61 грн, претензія № 4254 від 19.09.2016 на суму 841 167,21 грн, претензія № 4284 від 21.09.2016 на суму 388 216,53 грн).

Згідно з наданими позивачем відповідями (від 05.05.2016 № Пр/10-08/42, від 09.08.2016 № Пр/10-08/74, від 23.08.2016 № Пр/10-08/77, від 20.09.2016 № 06-07/140, від 21.09.2016 № 06-07/142) на перераховані претензії, позивач просив утримати нараховану за Договором суму штрафних санкцій із суми актів у зв'язку відсутністю можливості сплатити пеню через скрутне фінансове становище підприємства.

Як вказує відповідач, у зв'язку з отриманням вказаних відповідей від позивача, ним було здійснено зарахування взаємних вимог шляхом зменшення суми заборгованості відповідача за надані послуги на суму нарахованих штрафних санкцій, що відображено у бухгалтерському обліку відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань.

Натомість, доказів вчинення вказаного правочину у вигляді направлення відповідної заяви на адресу позивача в матеріали справи не подано, тому немає правових підстав визнати вказане зарахування та визнати зобов'язання припиненими на відповідну суму.

Більше того, як зазначено у п. 1.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

Отже, заперечення відповідача не доведені ним належними доказами, тому не беруться судом до уваги.

Зважаючи на доведення позивачем факту невиконаних грошових зобов'язань перед ним у відповідача на суму 3 140 512,16 грн, а також відсутність належних доказів, які б спростовували позовні вимоги, суд вважає законним та справедливим задовольнити позов у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код 38727770) в особі філії "Дельта-лоцман" ДП "Адміністрація морських портів України" (54001, м. Миколаїв, вул. Лгіна, б. 27, ідентифікаційний код 38728507) на користь Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" (04070, м. Київ, вул. П.Сагайдачного, 12, ідентифікаційний код 03150102) 3 140 512 (три мільйони сто сорок тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 16 коп. боргу та 47 107 (сорок сім тисяч сто сім) грн 69 коп. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.05.2017

Суддя О.М. Ярмак