ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017р. Справа № 914/705/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго, м. Червоноград Львівської області

про стягнення 84 091, 36 грн заборгованості

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Прокопів І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник;

Зміст ст.ст. 20, 22 ГПК України представникам сторін роз'яснено.

Розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства Львівобленерго до комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго про стягнення 84 091, 36 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 10.04.2017 порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 04.05.2017.

В судовому засіданні оголошувалася перерва.

В судове засідання 22.05.2017 представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових усних поясненнях, щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та відстрочки виконання рішення суду на 6 місяців заперечив.

В судове засідання 22.05.2017 представник відповідача зявився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір пені на 90 % та відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" (надалі позивач, найменування змінено з публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на приватне акціонерне товариство «Львівобленерго») звернулося в господарський суд з позовом до комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго (надалі відповідач) про стягнення 84 091, 36 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 26.06.2007 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір про постачання електроенергії № 90364 (надалі - договір).

За умовами договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Підставою для звернення позивача з позовом до суду стало неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати за перетікання реактивної електроенергії. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 63 105, 66 грн за перетікання реактивної електроенергії. Крім того, позивач нарахував відповідачу, пеню у розмірі 11 007, 40 грн на підставі п. 4.2.1 договору, а також відповідно до положень ст. 625 ЦК України 2 121, 42 грн - 3% річних та 7 856, 88 грн інфляційних втрат.

Відповідач наявність основного боргу не заперечив, просить суд зменшити розмір пені на 90 % та відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із таких мотивів.

Статтею 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та ПКЕЕ, постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно із п. 5.1 Правил користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Судом встановлено, що 26.06.2007 між сторонами у справі було укладено договір про постачання електроенергії № 90364. За умовами договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до положень п. 2.2.2. договору, постачальник зобовязувався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

Згідно п. 2.3.3 договору, споживач зобовязувався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 Порядок розрахунків та № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 6.33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002 № 19, було укладено додаток № 7а до договору Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії. Згідно з п. 2.3.4. договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 7а (7б).

Відповідно до п. 2 додатку № 2 до договору, розрахунковим вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Відповідно до п. 4 додатку № 2 до договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Відповідно до абз. 2 п. 6 додатку № 2 до договору, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 10 операційних днів з дня отримання рахунку.

Підставою для звернення позивача з позовом до суду стало неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати наданих послуг. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 63 105, 66 грн за перетікання реактивної електроенергії за період червень 2016 березень 2017 (з урахуванням рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2016 у справі № 914/1866/16).

Згідно з ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що в порушення умов договору відповідач не здійснив оплати за перетікання реактивної електричної енергії.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 63 105, 66 грн за перетікання реактивної електроенергії підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми ЦК України кореспондуються з приписами, встановленими ГК України.

Так, у відповідності із ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідачем не подано.

В той же час, за умовами п. 4.2.1 договору сторони встановили, що за кожен день прострочення оплати за договором споживачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Суд, оцінивши доводи відповідача щодо неможливості вчасно виконати взяті зобовязання за договором, зазначає, що відсутність коштів для належного виконання грошового зобовязання не може бути обставиною, що звільняє від відповідальності (форс-мажорною обставиною), незалежно від підстав її виникнення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Як встановлено судом, відповідач є комунальним підприємством, заборгованість у якого виникла у звязку з низькою платоспроможністю споживачів послуг що спричинило в нього значну кредиторську заборгованість.

КІІ Червоноградтеплокомуненерго не має змоги оплатити вищевказану заборгованість також через прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу та у зв'язку із набранням законної сили Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії Нафтогаз України від 14.05.2015.

Відповідачем було відкрито рахунки із спеціальним режимом використання для трьох категорій споживачів. З даних рахунків АТ Ощадбанк перераховує на рахунок НАК Нафтогаз України кошти на погашення заборгованості за природний газ в розмірі визначеному Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії Нафтогаз України внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу не є обов'язковою підставою зупинення виконавчого провадження у випадку стягнення заборгованості перед НАК Нафтогаз України та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

Тому станом на 20.08.2015 накладений арешт на всі кошти на рахунках КП „Червоноградтеплокомуненерго", крім розподільчих рахунків відкритих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 та спец рахунку для виплати лікарняних. Отже, підприємство не може здійснювати будь-які фінансові операції.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені в сумі 11 007, 40 грн (період нарахування з 10.04.2016 - 09.10.2016) на 50 %. Таким чином, стягненню підлягає пеня у розмірі 5 503, 70 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 7 додатку № 2 до договору «Порядок розрахунків» передбачено, у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 2 121, 42 грн - 3% річних за період з 01.06.2016 по 30.03.2017 та 7 856, 88 грн інфляційних втрат за період з 01.09.2016 по 28.02.2017, які підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Заслухавши думку представників сторін щодо клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення на 6 місяців, суд вважає, що його слід задовольнити частково. При цьому суд виходить з того, що примусове погашення заборгованості присудженої до стягнення за рішенням суду, зумовить подальше погіршення фінансових показників та можливість призупинення господарської діяльності відповідача, що вкрай негативно позначиться на виконанні відповідачем своїх господарських зобовязань.

Таким чином, виконання рішення слід відстрочити на 3 місяці.

У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2012 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго (80100, Львівська область, м. Червноград, вул. Промислова, 1; ідентифікаційний код 23966248) на користь приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ідентифікаційний код 00131587) суму в розмірі 80 187, 66 грн, з них:

- 63 105, 66 грн заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії;

- 5 503, 70 грн - пені;

- 2 121, 42 грн - 3 % річних;

- 7 856, 88 грн - інфляційних нарахувань;

- 1 600, 00 грн - судового збору.

3. Відстрочити виконання судового рішення терміном на 3 місяці.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 26.05.2017 року.

Суддя Манюк П.Т.