КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Справа№ 910/12587/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Іванову О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кузнєцова Є.М. - за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016

у справі № 910/12587/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання додаткової угоди укладеною та зміну договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання додаткової угоди укладеною та зміну умов договору.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що оскільки курс Євро по відношенню до гривні збільшився, то на підставі п. 3.5. Договору ціна продукції підлягає перегляду та відповідно збільшенню шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому, скаржник просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Коротун О.М., Станіка С.Р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 до провадження, розгляд справи призначено на 08.12.2016.

07.12.2016 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-52/6418/16 від 08.12.2016 у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12587/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.12.2016 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Власова Ю.Л., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 прийнято справу № 910/12587/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 розгляд справи відкладено на 26.01.2017.

25.01.2017 до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-53/303/17 від 26.01.2017 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12587/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.01.2017 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Власова Ю.Л., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 прийнято справу № 910/12587/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Чорна Л.В., розгляд справи № 910/12587/16 призначено на 15.03.2017.

10.03.2017 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про залучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2016.

В судове засідання 15.03.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, явка якого в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.03.2017 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Промислові системи, ЛТД" (постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна егергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (покупець) укладено Договір поставки № 53-129-01-15-00591 від 16.10.2015 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі поставити панелі та шафи релейного захисту виробництва ТОВ "ЕКСТРІМ ЛТД", м. Бориспіль, для ВП "Запорізька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити Продукцію.

Згідно з п.3.1. Договору сума договору становить 29 438 908,80 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.3.2. Договору ціна на кожну одиницю продукції встановлена в національній валюті України і зазначена в Специфікації.

Відповідно до п.4.1. Договору покупець сплачує вартість продукції за цінами, зазначеними в Специфікації, в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п.3.4. Договору при виготовлені продукції використовуються комплектуючі іноземного виробництва. Імпортна складова частина ціни продукції становить 79% від загальної ціни Договору (без ПДВ) та підтверджується відповідною довідкою постачальника про структуру ціни. Відповідальність за достовірність інформації, викладеної в довідці про структуру ціни, несе виключно Постачальник.

Згідно з п.3.5. Договору у випадку зміни, на момент здійснення поставки продукції, офіційного курсу гривні до євро більше ніж ±5%, по відношенню до офіційного курсу НБУ на момент укладення договору, ціна продукції, в частині імпортної складової, підлягає перегляду шляхом укладення Додаткової угоди на підставі звернення зацікавленої Сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2016 позивачем поставлено відповідачу на виконання умов Договору поставки № 53-129-01-15-00591 від 16.10.2015 продукцію на суму 14 603 973,39 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ТОВ0000002 від 24.02.2016.

21.06.2016 позивач звернувся до відповідача з листом №77/2016 від 17.06.2016, згідно з яким для компенсації курсової різниці вартості імпортної складової поставленої продукції за договором №53-129-01-15-000591 від 16.10.2015 надав відповідачу для підписання Додаткову угоду №4 від 17.06.2016. За змістом даної додаткової угоди позивач запропонував викласти п.3.1. Договору в іншій редакції та збільшити суму Договору до 31 138 233,75 грн., в зв'язку з подорожчанням вартості імпортної складової продукції через зростання курсу іноземної валюти, а також долучив Специфікацію №1 зі збільшеними цінами на продукцію.

Відповідач у відповідь направив позивачу лист №3673/42 від 30.06.2016, в якому просив позивача надати митні декларації та інвойси, які свідчать про походження і вартості комплектуючих продукції за Договором, у випадку ненадання таких документів додаткова угода не буде підписана.

Згідно ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тому уклавши Договір сторони самостійно визначили зобов'язання, умови поставки, вартість продукції, суму договору.

Підписавши Договір, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони не дійшли погодження щодо зміни умов договору шляхом підписання Додаткової угоди №4 від 17.06.2016 до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, за відсутності згоди сторін, внесення змін до договору є можливим за умови наявності та доведеності позивачем обставин та підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, або у інших випадках, прямо передбачених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Пунктом 3.5. Договору сторони погодили, що ціна продукції підлягає перегляду у випадку зміни, на момент здійснення поставки продукції, офіційного курсу гривні до євро більше ніж ±5%, по відношенню до офіційного курсу НБУ лише в частині імпортної складової.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1998 від 18.12.1998 "Про удосконалення порядку формування цін", формування, встановлення та застосування суб'єктами підприємництва вільних цін на території України здійснюється виключно у національній грошовій одиниці. Вважати під час формування цін обґрунтованим врахування витрат у доларовому еквіваленті лише в частині імпортної складової структури ціни.

За умовами п.3.5. Договору позивач має право ініціювати перегляд ціни продукції лише по відношенню до імпортної складової продукції.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач неодноразово просив позивача надати документи на підтвердження наявності імпортної складової товару, зокрема інвойси, митні декларації.

Зокрема, листом Мінекономіки України від 13.06.2000 № 27-22/287 дано роз'яснення, що імпортною складовою ціни вважається вартість використаних у виробництві сировини, матеріалів, запасних частин, тари і т.п., оплата яких була здійснена у валюті країни-виробника, або в доларах США, або в третій валюті.

Листом №26/2016 від 23.02.2016 позивач повідомив відповідача, що імпортні комплектуючі товару були придбані у офіційних представників на території України, розрахунки проводились в гривні.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при проведенні розрахунків позивачем не була використана жодна з іноземних валют, по відношенню до зростання курсу якого за умовами п.3.5. Договору могли б бути переглянуті його умови в частині збільшення ціни договору.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Право сторін вільно визначати умови договору може бути обмежено тільки тими випадками, коли актом цивільного законодавства передбачено обов'язковість положень цього акту для сторін договору і сторони не вправі відступити від їх положень.

Долучена позивачем до матеріалів справи Довідка про фактичну вартість імпортної складової продукції, поставленої за договором поставки № 53-129-01-15-00591 від 16.10.2015 не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності імпортної складової, оскільки не підписана позивачем та не підтверджує здійснення закупівлі позивачем товару у валюті країни-виробника, або в доларах США, або в третій валюті, що є ознакою імпортної складової товару.

З огляду на зазначене, оскільки, положеннями Договору сторони встановили, що ціна товару може бути переглянута лише в частині імпортної складової, наявність якої в поставленому позивачем відповідачу товарі з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено, натомість листом №26/2016 від 23.02.2016 позивач підтвердив що поставлена відповідачу продукція закуповувалася ним на території України за гривню, а також приймаючи до уваги відсутність прямої норми закону, яка б зобов'язувала сторони внести зміни в Договір у редакції запропонованій позивачем в Додатковій угоді №4, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про необґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим, правомірно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її необґрунтованістю. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ПРОМИСЛОВІ СИСТЕМИ, ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/12587/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12587/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Л. Власов

Л.В. Чорна