ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Справа № 912/539/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участі представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, голова фермерського господарства, наказ б/н від 11.02.2005р., ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 05.08.2015р.

представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_1Б."

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17

за позовом Фермерське господарство "ОСОБА_1Б."

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве"

про визнання дійсним договору, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017р. Фермерське господарство "ОСОБА_1Б." звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" про визнання дійсним договору № 5 купівлі - продажу майна в ліквідаційній процедурі, а саме вагової центрального току за адресою: вул. Пушкіна, 7, с. Панчеве, Новомиргородський район, Кіровоградська область, укладеного 02.11.2012 між Фермерським господарством "ОСОБА_1Б." (інд. код 33333892) і ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" (інд. код 03757181) та визнання за Фермерським господарством "ОСОБА_1Б." (інд. код 33333892) права власності на нежитлову будівлю вагову центрального току, що знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, 7, с. Панчеве, Новомиргородський район, Кіровоградська область.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17 (суддя Бестаченко О.Л.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Фермерське господарство "ОСОБА_1Б." звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсягу позовні вимоги.

Так, скаржник вказує в апеляційній скарзі, що господарський суд під час розгляду справи не врахував приписів п. 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМ України 26.05.2004р. № 671, який передбачає здійснення державної реєстрації правочину нотаріусом одночасно з реєстрацією правочину, а також того, що відповідач не заперечував проти позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд в судове засідання на 16.05.2017р.

У судовому засіданні представники скаржника доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсягу.

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, але надіслав до апеляційного суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу за відсутності представника та підтримує апеляційну скаргу.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає перегляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності представника відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, постановою від 13.02.2003 року господарський суд визнав ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" банкрутом, ввів ліквідаційну процедуру щодо даного підприємства. 29.06.2010 року ліквідатором ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" призначено ОСОБА_4.

Рішенням комітету кредиторів ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве", оформленим протоколом від 26.04.2011 року, встановлено порядок продажу майна банкрута, а саме: здійснювати продаж майна банкрута за прямими договорами купівлі-продажу за цінами, не нижчими як ті, що визначені експертною оцінкою, як ліквідаційна вартість при цьому забезпечити через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна; оформлення права власності на придбане майно проводити за рахунок покупця, на кінцеву ціну продажу нарахувати ПДВ у розмірі 20 відсотків.

02.11.2012 року між Фермерським господарством "ОСОБА_1Б." (далі ФГ "ОСОБА_1Б.") та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" (далі ТОВ "Агрофірма "Панчеве") укладено договір № 5 купівлі-продажу майна в ліквідаційній процедурі (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Продавець зобов'язується продати і передати у власність Покупця майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Панчеве" - вагову центрального току в с. Панчеве Новомиргородського району Кіровоградської області (надалі ОСОБА_5), а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити його вартість на умовах Договору.

Загальна сума Договору (загальна вартість ОСОБА_5) складає 20300 (двадцять тисяч триста) грн. 00 коп., без ПДВ (п. 2.1 Договору).

ОСОБА_5 від Продавця до Покупця повинна бути здійснена протягом 3 (трьох) днів після сплати Покупцем 100 % ціни ОСОБА_5 вказаної в пункті 2.1. цього Договору (п. 3.1 Договору).

ОСОБА_5 посвідчується актом приймання-передачі, який підписується Сторонами цього Договору (п. 3.3 Договору).

Позивачем здійснено оплату за комплекс будівлі центрального току 20300,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 16.11.2012 року № 23.

Актом приймання-передачі основних засобів голова Фермерського господарства "ОСОБА_1Б." об'єкт основних засобів - вагову центрального току прийняв, а ліквідатор ОСОБА_4 здав (а.с. 9 т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з не доведення позивачем обставин, які в силу закону є підставами для визнанням договору дійсним в судовому порядку та відсутності, передбачених законом підстав, для їх задоволення, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно ч. 10 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 01.07.1992р. № 2344-ХІІ (в редакції від 30.06.1999р. № 784-XIV із змінами та доповненнями), продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже, оскільки предметом купівлі-продажу за спірним договором є нерухоме майно, зазначений договір в момент його укладення підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, чого сторонами здійснено не було.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тобто, однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину.

На підтвердження ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору позивачем долучено до матеріалів справи листи від 15.07.2016 року № 34 та від 26.07.2016 року № 35, згідно з якими позивач просив ліквідатора ТОВ "Агрофірма "Панчеве" з'явитися до Новомиргородської державної нотаріальної контори для здійснення нотаріального посвідчення Договору, на які ліквідатор не відреагував.

Проте, вищенаведені листи були направленні відповідачу майже через чотири роки після укладення спірного договору, тому не можуть бути належними доказами ухилення останнього від його нотаріального посвідчення при укладенні. Не є належною підставою для визнання дійсним спірного договору у судовому порядку і відсутність у сторін грошових коштів для його нотаріального посвідчення.

Також, п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснено, що, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 Цивільного кодексу України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 Цивільного кодексу України пов'язується з державною реєстрацією, а тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином, визнання дійсним договору в судовому порядку не повязано з його одночасною державною реєстрацією та не тотожно нотаріальному посвідченню договору, тому доводи скаржника щодо здійснення державної реєстрації правочину нотаріусом одночасно з реєстрацією правочину згідно з п. 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМ України 26.05.2004р. № 671 є безпідставними.

Відхиляються апеляційним судом і доводи скаржника щодо визнання відповідачем позовних вимог, оскільки в силу ст. 78 ГПК України, визнання позову не є безумовною підставою для його задоволення.

У даному випадку позовні вимоги позивача не відповідають чинному законодавству, а визнання відповідачем позову свідчить лише про відсутність між сторонами спору, що виключає задоволення позовних вимог, зокрема в частині визнання права власності на спірне майно.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання дійсним спірного договору та відповідно про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17 - відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "ОСОБА_1Б." на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017р. у справі № 912/539/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.05.2017 року.