ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 918/213/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Анімаккорд Лтд

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 118 400 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Трачук Ю.М., довіреність б/н від 25.06.2016 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні 22 травня 2017 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 березня 2017 року Анімаккорд Лтд (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, що станом на дату подачі позову складає 96 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами виключних авторських прав Анімаккорд Лтд шляхом розповсюдження статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1", магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1", брелків "ІНФОРМАЦІЯ_1", пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1", годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1", папки "ІНФОРМАЦІЯ_1", в зовнішньому вигляді та в упакуванні яких протиправно відтворено зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_4", права на які належать Анімаккорд Лтд.

Ухвалою суду від 29 березня 2017 року позовну заяву від 16 березня 2017 року прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/213/17, розгляд якої призначено на 10 квітня 2017 року.

04 квітня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло пояснення представника позивача, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору (т. 1 а.с. 175-176).

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року розгляд справи відкладався на 04 травня 2017 року.

18 квітня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: Витягу з ЄДР про включення відповідача до реєстру станом на 12.04.2017 року, квитанції про оплату представником позивача витягу з ЄДР в сумі 63 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 187-195). Крім того, у зазначеному клопотанні представник позивача просив суд включити до складу судових витрат позивача кошти сплачені за отримання поданого суду Витягу з ЄДР про включення відповідача до реєстру, станом на 12.04.2017 року в сумі 63 грн. 00 коп. та покласти на відповідача.

Також 18 квітня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання від 13 квітня 2017 року про витребування доказів (т. 1 а.с. 196-199), в якому останній просив суд витребувати від Філії - Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться за адресою: 33000, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 16 інформацію:

- копію документу (договору), укладеного між банком (АТ "Ощадбанк") та ФОП ОСОБА_2, що стосується використання ФОП ОСОБА_2 електронного платіжного засобу (термінал 21700576, пункт 21700399), який розташований у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_5" за адресою: АДРЕСА_1;

- копію виписки щодо проведених торговцем (ФОП ОСОБА_2) операцій за чеками № 6530 від 14.07.2016 року, № 6528 від 14.07.2016 року та № 6529 від 14.04.2016 року, за якими було здійснено оплату товару з використанням електронного платіжного засобу (термінал 21700576, пункт 21700399, розміщеного за адресою: магазин "ІНФОРМАЦІЯ_5" АДРЕСА_1).

У задоволенні вищезазначеного клопотання судом відмовлено у зв'язку із необґрунтованістю.

Крім того, 18 квітня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 13 квітня 2017 року про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а.с. 202-204), в якій останній просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 37 мінімальних заробітних плат, визначених на дату прийняття рішення у справі, що станом на дату подачі позову складає 118 400 грн. 00 коп. Також представник позивача просив судові витрати покласти на ФОП ОСОБА_2 Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки відповідає вимогам ГПК України.

03 травня 2017 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив від 28 квітня 2017 року на позовну заяву (т. 1 а.с. 212), в якому останній просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позов в повному обсязі є незрозумілим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та способам захисту.

Також 03 травня 2017 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання від 28 квітня 2017 року про подачу документів, а саме виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с. 214-215).

04 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання від 04 травня 2017 року про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: роздрукованих фрагментів із зображеннями персонажів з серії під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_6"/ - рос., з серії під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_7"/ - рос., з серії під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_8"/ - рос., "ІНФОРМАЦІЯ_9"/ - рос., з серії під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_10"/ - рос., аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1"; DVD - диску з відеозаписом творів - серій під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_6"/ - рос., "ІНФОРМАЦІЯ_7"/ - рос., "ІНФОРМАЦІЯ_8"/ - рос., "ІНФОРМАЦІЯ_9"/ - рос., "ІНФОРМАЦІЯ_10"/ - рос., аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (т.1 а.с. 217-234).

Також 04 травня 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли клопотання про зобов'язання позивача подати документи (т.1 а.с. 235, 236, 237, 238).

У судовому засіданні 04 травня 2017 року оголошувалась перерва до 22 травня 2017 року.

22 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суд надійшло клопотання про надання оригіналів документів для ознайомлення (т.2 а.с. 1-2), а саме: примірника Свідоцтво позивача Анімаккорд Лтд з завіреним перекладом; примірника Свідоцтва позивача від 22 липня 2015 року (на 7 ст.) з завіреним перекладом; примірника Договору № ММ-2 від 10.12.2014 р. з завіреним перекладом; примірника Закону про компанії (про зміну назви) з завіреним перекладом; примірника Установчого договору та статуту компанії з завіреним перекладом. Зазначені оригінали документів з завіреним перекладом були оглянуті у судовому засідання 22 травня 2017 року.

Також 22 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суд надійшли пояснення представника позивача від 19 травня 2017 року щодо факту купівлі контрафактної продукції (т.2 а.с. 3-4).

Крім того, 22 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суд надійшло клопотання від 19 травня 2017 року про долучення речових доказів до матеріалів справи (т.2 а.с. 5-6), а саме: статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.), цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1" (4 шт.), магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1" (4 шт.), брелків (стіків) "ІНФОРМАЦІЯ_1" (3 шт.), пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.), цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1" (2 шт.), цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1" (2 шт.), годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.), папки "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.). Зазначені речові докази судом оглянуто у судовому засіданні 22 травня 2017 року.

Також 22 травня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суд надійшли пояснення від 19 травня 2017 року з урахуванням поданого відзиву та клопотань з додатками (т.2 а.с. 7-25).

У судовому засіданні 22 травня 2017 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням заяви від 13 квітня 2017 року про збільшення розміру позовних вимог, та наполягав на їх задоволенні.

У призначене судове засідання ФОП ОСОБА_2 явку свого повноважного представника не забезпечила, проте від представників останньої через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (т.2 а.с. 26, 28). В обґрунтування вказаних клопотань представники відповідача посилалися на перебування одного з представників на заняттях зі студентами в Національному університеті "Львівська політехніка" та виникнення ускладнень зі здоров'ям другого представника.

Однак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу, щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника з урахуванням обставин конкретної справи можуть бути відхилені виходячи з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1-5 статті 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова).

Водночас явка представника відповідача у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Крім того, у призначених судових засіданнях вже оголошувалася перерва.

Суд також звертає увагу, що відкладення судового провадження у справі № 918/213/17, яке триває з 28 березня 2017 року, можуть призвести до порушення гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. В той час як запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (рішення Європейського суду з прав людини у справі Мусієнко проти України, № 26976/06 від 20 січня 2011 року). Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі Шульга проти України, № 16652/04 від 2 грудня 2010 року).

За таких обставин, беручи до уваги те, що ФОП ОСОБА_2 могла брати участь у судовому засіданні, як самостійно, так і залучити до розгляду справи інших представників, а також те, що черговий розгляд справи спричинить вихід за межі строку розгляду справи, визначеного ст. 69 ГПК України, відповідачем та його представниками не було подано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань представників відповідача про відкладення розгляду справи та необхідність розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами без участі відповідача та його представників.

Крім того, проти задоволення клопотань про відкладення розгляду справи заперечував і представник позивача у судовому засіданні 22 травня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2016 року у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_5", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де відповідачем здійснюється господарська діяльність, було здійснено продаж продукції:

- статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.),

- цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1" (4 шт.),

- магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1" (4 шт.),

- брелків "ІНФОРМАЦІЯ_1" (3 шт.),

- пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.),

- цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1" (2 шт.),

- цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1" (2 шт.),

- годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт.),

- папки "ІНФОРМАЦІЯ_1" (1 шт).

Загальна вартість придбаних товарів становить 299 грн. 00 коп., що підтверджується чеками, що підтверджується чеками (т. 1 а.с. 146-148).

В зовнішньому вигляді та в упакуванні вказаної продукції відтворено зображення головних персонажів аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_4", що, на переконання позивача, порушує його майнові авторські права на вказані аудіовізуальні твори та його самостійні частини - зображення персонажів, які належать Анімаккорд Лтд.

Як свідчать матеріали справи ТзОВ "Маша і Медвєдь" (ООО "Маша и Медведь" РФ) - юридична особа, що зареєстрована за законодавством Російської Федерації - є власником виключних прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року між Анімаккорд Лтд (далі - набувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша и Мєдвєдь" (далі - правовласник) було укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_4") (т. 1 а.с. 49-52) (оригінал оглянуто у судовому засіданні 22 травня 2017 року), відповідно до якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

У пункті 1 розділу А договору зазначено, що аудіовізуальні твори-кольорові анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_4" російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору.

Згідно пункту 1.4 договору виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього договору.

Факт передачі прав підтверджується відповідним актом від 1 січня 2015 року № 1 до договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіал ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4) від 10 грудня 2014 року № ММ-2 (т. 1 а.с. 64-65) (оригінал оглянуто у судовому засіданні 22 травня 2017 року).

Правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду (пункт 1.3 договору).

Згідно пункту 7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_4", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Згідно пункту 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Вищезазначений договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 10 грудня 2014 року № ММ-2, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, суду не надано.

Додатком № 1 до договору від 10 грудня 2014 року № ММ-2 його сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_4" та права, які підлягають відчуженню згідно договору (т. 1 а.с. 53-55).

Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_4", зокрема, "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а відтак розглядаються як твори.

Відтак судом встановлено, що Анімаккорд ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", в тому числі на малюнок персонажа ІНФОРМАЦІЯ_2 та персонажа ІНФОРМАЦІЯ_3, які в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняються як твори відповідно до цього Закону.

Окрім того, факт належності виключних майнових авторських прав Анімаккорд Лтд також встановлено: постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/27945/15, рішенням Господарського суду Одеської області від 20 травня 2016 року у справі № 916/153/16, постановою Київського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2016 року у справі № 911/5015/15, постановою Одеського господарського суду від 26 липня 2016 року у справі № 916/806/16, також про належність прав зазначається у постанові ВГСУ від 30 серпня 2016 року у справі № 910/27945/15 та у постанові ВГСУ від 09 серпня 2016 року у справі № 911/5015/15.

Згідно абзацу 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Проаналізувавши умови вищезазначеного договору, суд дійшов висновку про правомірність звернення Анімаккорд ЛТД до суду з відповідним позовом.

З огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем; 2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності".

З долучених до матеріалів справи речових доказів, зокрема статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1", магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1", брелків (стіків) "ІНФОРМАЦІЯ_1", пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1", годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1", папки "ІНФОРМАЦІЯ_1", суд вбачає, що у зовнішньому вигляді та в їх упакуванні зображено фрагменти з мультиплікаційного твору "ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3", майнові права на які належать позивачу.

Зазначене стверджується роздрукованими фрагментами з зображенням персонажів з серій під назвами "ІНФОРМАЦІЯ_6", "ІНФОРМАЦІЯ_7", "ІНФОРМАЦІЯ_8", "ІНФОРМАЦІЯ_9", "ІНФОРМАЦІЯ_10" аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1", також DVD диском з примірником зазначених серій аудіовізуальних творів (диск було оглянуто у судовому засіданні 22 травня 2017 року), які наявні в матеріалах даної справи.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Водночас контрафактним примірником твору, фонограми, відеограми є примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відтворенням є виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Суд констатує, що розповсюдження творів, є їх відтворенням у розумінні статті 1 Закону, і тому на таке розповсюдження творів поширюється дія статті 15 цього Закону. Якщо у зв'язку з таким розповсюдженням порушуються майнові права суб'єкта авторського права, визначені статтею 15 названого Закону, то це дає підстави для судового захисту авторського права (пункт "а" статті 50 Закону).

Враховуючи ту обставину, що відповідачем не надано жодних доказів правомірності використання у зовнішньому вигляді статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1", папки "ІНФОРМАЦІЯ_1", магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1" та на упаковках цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1", брелків "ІНФОРМАЦІЯ_1", пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1", годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1", зображень персонажів аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1", майнових авторських прав, які належать для позивача, відтак суд дійшов висновку, що розповсюджена відповідачем продукція є контрафактною, доказів протилежного ФОП ОСОБА_2 суду не надала.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 статті 52 Закону України "Про авторські та суміжні права" встановлено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що матеріалами справи стверджено правомірність позову та право позивача, визначене законом, на стягнення з відповідача компенсації за вчинене порушення, зокрема розповсюдження контрафактної продукції без відповідних дозвільних документів на використання персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3", майнові права на які належать позивачу.

Також, судом враховано, що відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на правомірне розповсюдження продукції із зображеннями персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру компенсації, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 52 Закону України "Про авторські та суміжні права" при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 51.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності".

Як вбачається з матеріалів даної справи, в обґрунтування розміру компенсації позивач вказує на свідоме та навмисне порушення прав Анімаккорд ЛТД зі сторони відповідача, яке полягає в незаконному розповсюджені контрафактного товару 9-ти видів, а саме: статуетки "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок чупа-чупс "ІНФОРМАЦІЯ_1", магнітів "ІНФОРМАЦІЯ_1", брелків "ІНФОРМАЦІЯ_1", пазла "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок шоколадних різнокольорових "олівець" "ІНФОРМАЦІЯ_1", цукерок тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_1", годинника "ІНФОРМАЦІЯ_1", папки "ІНФОРМАЦІЯ_1" в зовнішньому вигляді та на упаковках яких зображено головних персонажів аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1", права на який належать Анімаккорд ЛТД .

Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються відтворюються, публікується, розповсюджується, реалізуються тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова КМУ "Про затвердження Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" (Національний стандарт № 4, пункт 3) від 3 жовтня 2007 року № 1185 місто Київ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором;

Відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-ХІІ (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 44 Постанови Пленуму ВСУ від 4 червня 2010 року № 5.

Згідно частини 2 статті 699 ЦК України, виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні Умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу.

Як встановлено судом, відповідач здійснив продаж контрафактної продукції у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_5", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд також враховує, що, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушників надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечення у відзиві відповідача до уваги судом не приймаються, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації для ФОП ОСОБА_2 у вигляді 37 мінімальних заробітних плат. Відтак, позовні вимоги Анімаккорд Лтд до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 118 400 грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових прав підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову в сумі 1 776 грн. 00 коп.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму судових витрат, пов'язаних із отриманням витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_2 у розмірі 63 грн. 00 коп.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року представник позивача надав суду копію зазначеного витягу (т.1 а.с. 189-194), сплативши за його отримання 63 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією (т.1 а.с. 195).

Отже зазначені витрати, понесені позивачем у зв'язку з реалізацією ним процесуальних прав у розгляді справи в господарському суді, відносяться до судових витрат і покладаються на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Анімаккорд Лтд (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451; Т.І.С. 12244451М; VAT реєстраційний номер CY10244451К) компенсацію в розмірі 37 мінімальних заробітних плат, що складає 118 400 (сто вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп., 1 776 (одну тисячу сімсот сімдесят шість) грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору та 63 (шістдесят три) грн. - витрат, пов'язаних з отриманням витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26 травня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33023, м. Рівне, вул. Ак. Грушевського, 42-б);

3 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_2).