ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р.Справа № 922/927/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан", м. Мерефа
до 1-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Київ , 2-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Савєльєв В.В. (дов.б/н від 01.12.16);

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан", м. Мерефа звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до 1-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Київ та 2-ого відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків, в якій просить суд :

- стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (другого відповідача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» 100,00 грн. штрафу відповідно до договору поручительства № 05/12/15 від 05.12.2015 р.

- стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (першого відповідача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Титан» грошові кошти в сумі 133067,5 грн. перераховані на його адресу в якості передплати за договором на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015 р., судовий збір в сумі 1999,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання з боку ФОП ОСОБА_2 умов договору на виконання робіт та послуг №011215-01, щодо розробки WEB сайту та мобільного додатку.

У зв'язку з тим, що перший відповідач зобов'язання за договором не виконав, та не повернув позивачеві суму попередньої оплати, позивач звернувся до суду з відповідним позовом щодо повернення грошових коштів перерахованих на кориться першого відповідача в якості попередньої оплати за договором №011215-01 від 01.12.2015 року.

Крім того, між ТОВ «Титан» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, було укладено договір поручительства № 05/12/15 від 05.12.2015 р., згідно якого фізична особа - підприємець ОСОБА_3 виступив поручителем перед ТОВ «Титан» за ФОП ОСОБА_2 за виконання останнім умов договору на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015 р., тому несе солідарну відповідальність, як Поручитель.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 04.04.2017 о 12:30 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.2017 розгляд справи було відкладено на 20.04.2017 о11:30 год.

20.04.2017 до суду від позивача надійшов супровідний лист, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи докази направлення на вірну адресу 1-го відповідача копії позовної заяви з додатками Надані документи було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Також, 20.04.2017 до суду від позивача надійшло клопотання (вх.№ 13324) про продовження строку розгляду спору за межі, встановлені ст. 69 ГПК України, а саме на 15 днів. Надане клопотання належним чином долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 20.04.2017 року , клопотання позивача про продовження строку розгляду спору - задоволено. Продовжено строк розгляду спору до 01 червня 2017 року включно. Розгляд справи відкладено на "18" травня 2017 р. о 10:30.

Представник позивача в судовому засіданні 18.05.2017 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник першого відповідача в судове засідання 18.05.2017року не з'явився, витребуваних судом документів не надав, ухвала господарського суду від 04.04.2017 року повернулась до суд без вручення адресату, з приміткою пошти "за закінченням строку зберігання", про те в матеріалах справи міститься письмова позиція першого відповідача (в клопотанні про відкладення розгляду справи (вх.№802 від 04.04.2017 року), в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Другий відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, ухвала господарського суду від 04.04.2017 року повернулась до суд без вручення адресату, з приміткою пошти "за закінченням строку зберігання", про те через канцелярію господарського суду ( за вх.№16026 від 18.05.2017 року) надав відзив на позовну заяву в якому визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК України.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що перший та другий відповідачі були повідомлені належним чином, про дату та час розгляду справи, та те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, суд згідно статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/927/17 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача , оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості, суд встановив наступне.

01 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Титан» ( «Позивач»), та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ( «Перший Відповідач»), було укладено договір на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 .

Відповідно до умов даного Договору та додатки до нього, позивач замовив, а Перший відповідач зобов'язався розробити Сайт та Програму у відповідності до вимог та передати Позивачу контрольний примірник розробленої Програми, ТОВ «Титан» (позивач) зобов'язався прийняти виконані роботи та здійснити виплату за виконані роботи на умовах що передбачені Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору: Додаток - письмово погоджений Сторонами документ на виконання (надання) певних Робіт па/або Послуг, вказаних у статті З. цього Договору, що складається:

-із Завдання, яке обов'язково містить найменування, обсяг, умови виконання/надання та вимоги до Робіт/Послуг;

-із ціни/плати за виконання/надання Робіт/Послуг (у зв'язку з тим, що Послуги за цим договором надаються за плату, а способом визначення ціни Робіт Сторони визначили погодження ціни Робіт у Додатку) в гривнях, строки оплати ціни/плати за виконання/надання Робіт/Послуг;

-із Строків надання Послуг/виконання Робіт.

Відповідно до п.4.2 Договору: - Оплата Робіт/Послуг Виконавця здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця в такому порядку:

за роботи, згідно з Додатком до даного договору, Замовник здійснює Виконавцю попередню оплату в розмірі 50% від вартості робіт та послуг протягом дії цього договору;

Решту 50% Замовник сплачує протягом 3-х днів з моменту виконання останнього етапу робіт та підписання Акту виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до п.16 Додатку 1 «Технічне завдання на розробку WУЕВ сайту та мобільного додатку», вартість виконаних робіт складає 173200 грн.

Відповідно Додатку 2 «Календарний план на розробку WУЕВ сайту та мобільного додатку», роботи за Договором повинні бути виконані 05.02.2016 р.

Відповідно до Додаткової угоди, сторони погодили доповнити Технічне завдання Додатку №1 низкою додаткових вимог, продовжити термін розробки ще на 408 робочих годин, та погодили збільшення вартості робіт за договором № 011215-01 ще на 145860 грн. Таким чином, загальна вартість договору склала 319060 грн.

Відповідно до п.5.1. договору сторони визначили строк дії договору та становили , що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору позивач перерахував на рахунок відповідача передплату за договором № 011215-01 від 01.12.2015 р.: платіжним дорученням № 7388 від 07.12.2015 р. - 88600 грн., платіжним дорученням № 441 від 22.01.2016 р. - 44467,5 грн., а всього коштів на суму 133067,5 грн.

Проте, перший відповідач до цього часу не виконав умов укладеного договору № 011215- 01 від 01.12.2015 р., та не виконав роботи з розробки WЕВ сайту та мобільного додатку. Перераховані на його користь 133067,5 грн. перший відповідач позивачу не повернув.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про часткову відмову в позові, виходячи з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У ст. 693 ЦК України "Попередня оплата товару" зазначено:

"1. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

2. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

3. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця."

Виходячи з наведених норм та обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 133067,50 грн. попередньої оплати, та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, між ТОВ «Титан» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (другим відповідачем), було укладено договір поручительства № 05/12/15 від 05.12.2015 р., згідно якого фізична особа - підприємець ОСОБА_3(другий відповідач) виступив поручителем перед ТОВ «Титан»(позивачем) за ФОП ОСОБА_2 (першим відповідачем) за виконання останнім умов договору на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015 р.

У відповідності до цього Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі іменується "Боржник") обов'язків Виконавця за Договором, передбаченим ст. 2 цього Договору (надалі іменується "основний договір").

У випадку порушення Боржником обов'язку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Під основним договором в цьому Договорі розуміють Договір на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015 р., укладений між Кредитором (в основному договорі іменується "Замовник") та Боржником (в основному договорі іменується "Виконавець").

Поручитель зобов'язаний у разі порушення Боржником будь-якого обов'язку за основним договором, вжити всіх можливих заходів до виконання зазначеного обов'язку Боржником, а у разі невиконання Боржником такого обов'язку сплатити Кредитору штраф у розмірі 100,00 грн. (сто гривень 00 коп.).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін (у разі наявності) і діє до 31 грудня 2017 року, включно.

Згідно із ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки за змістом приписів статей 553, 554 ЦК України укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, забезпеченому порукою. Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладення такого договору (див. постанови Вищого господарського суду України від 07.09.2010 №53/86-09, від 07.09.2010 №14/212пд).

Отже, позивач, користуючись правом забезпечення виконання зобов'язань, шляхом укладення договору поруки з відповідачем-2, правомірно заявив до стягнення з другого відповідача штрафу в сумі 100,0грн.

З урахуванням викладеного, суд, перевіривши розрахунок штрафу, нарахованого позивачем, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з другого відповідача у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на обох відповідачів, пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.546, 548, 599, 612, 625, 629, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан"(62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, б.223,к.8-8, код 30588785) - 133067,50грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1996,01грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, к од НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан"(62472, Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул. Дніпропетровська, б.223,к.8-8, код 30588785) -100,0грн. штрафу , витрати по сплаті судового збору в сумі 1,50грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.05.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк