ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

25.05.2017 Справа № 904/10412/14

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" (м. Кам'янське Дніпропетровської області)

про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами

у справі:

За позовом Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради (м. Кам'янське Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп"

(м. Кам'янське Дніпропетровської області)

про визнання договору оренди дійсним

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від заявника (відповідача): ОСОБА_1 - представник (довіреність № 49 від 18.05.2017);

від заявника (відповідача): ОСОБА_2 - генеральний директор (наказ № 1а-к від 03.01.1997)

від позивача: ОСОБА_3 заступник директора (довіреність № 01-11/1374 від 22.05.2017)

від позивача: ОСОБА_4 - заступник начальника відділу (довіреність № 01-01/1171 від 26.04.2017)

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2014 року Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради звернувся з позовом до суду, в якому просив суд визнати договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014, укладений між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" щодо цілісного майнового комплексу, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А, дійсним з моменту укладення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено повністю.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" 04.05.2017 надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить суд:

- поновити пропущений строк на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" зазначає, що станом на дату укладання договору оренди (2014 рік) та на момент винесення рішення суду позивачу не були відомі обставини щодо фактичного завищення вартості об'єкта оренди, та як наслідок розміру орендної плати, оскільки на той час не було проведено комісійну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, якою встановлено факт завищення майна у спірному договорі та у зв'язку з чим розмір орендної плати був розрахований із суми 4 106 927 грн. 00 коп., в той час відповідно до висновку експертизи ринкова вартість орендованого відповідачем об'єкту нерухомості становить 3 015 147 грн. 00 коп. Як вважає заявник, факт завищення вартості об'єкта оренди встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 та визнаний позивачем, оскільки вказане рішення позивачем у даній справі оскаржено не було. Вказані обставини заявник вважає нововиявленими.

Клопотання про поновлення строку обґрунтоване неодноразовим повернення вказаної заяви судом, внаслідок чого сплинув строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, для звернення із такою заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого перерозподілу судової справи між суддями від 04.05.2017 вказану заяву по справі № 904/10412/14 передано на розгляд судді Фещенко Ю.В.

Ухвалою суду від 10.05.2017 за результатами розгляду поданих заяв було призначено судове засідання для вирішення питання щодо наявності підстав для поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, та, відповідно, розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами на 23.05.2017.

Від Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради надішли заперечення за заяву (вх.суду 29346/17 від 23.05.2017), в яких він проти задоволення заяви відповідача заперечує, посилаючись на те, що:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 у справі № 904/10412/14 вже переглядалося господарським судом за нововиявленими обставинами;

- заявником не було долучено належних доказів сплати судового збору за подання вказаної заяви до суду;

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 встановлено, що висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4520/4521-15 від 31.05.2016 щодо встановлення вартості цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченко", яка не відповідає вартості цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченко", що визначена в оспорюваному Звіті, не може слугувати підставою для визнання недійсним пункту 3.2. договору оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014, оскільки станом на час укладення вказаного договору, пунктом 1.1. сторонами погоджено вартість орендованого майна, яка визначена у звіті, з урахуванням якої сторонами погоджено порядок розрахунку орендної плати на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням міської ради, про що зазначено у пункті 3.2. договору оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014;

- у численних справах між сторонами, відповідачу було відмовлено у задоволенні його вимог та визнано правомірність укладення спірного договору оренди;

- саме Товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" було замовлено звіт з незалежної оцінки майна, затверджений директором департаменту 19.09.2014, за яким в 2014 році було передано його в оренду;

- відповідно до рецензії на звіт про оцінку майна, виконаної Товариством з обмеженою відповідальністю "Експерт+" звіт кваліфіковано за ознакою абзацу 3 пункту 67 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та може використовуватися з метою, зазначеною у Звіті (дана рецензія не спростована та не оскаржена).

Таким чином, на думку позивача, заявником не надано до суду жодного доказу, який би спростовував позовні вимоги позивача та підтверджував факт виникнення нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили.

У судове засідання 23.05.2017 з'явилися представники позивача та відповідача (заявника).

У судовому засіданні 23.05.2017 представник заявника (відповідача) виклав зміст заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, а також клопотання про поновлення строку. Як вказував представник заявника, факт завищення вартості об'єкта оренди встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 та визнаний позивачем, оскільки вказане рішення позивачем у даній справі оскаржено не було. Вказані обставини заявник вважає нововиявленими. При цьому, як вказував заявник, якщо суд дійде висновку, що вказана обставина стала відома заявнику в момент появи висновку комісійної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, якою встановлено факт завищення майна у спірному договорі (відповідно до висновку експертизи ринкова вартість орендованого відповідачем об'єкту нерухомості становить 3 015 147 грн. 00 коп.), в такому разі заявник просить суд задовольнити його клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами.

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2017 проти задоволення поданих відповідачем заяви та клопотання заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на заяву.

У судовому засіданні 23.05.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 25.05.2017.

У судове засідання 25.05.2017 з'явилися представники позивача та відповідача (заявника).

Представник відповідача (заявника) у судовому засіданні 25.05.2017 наполягав на задоволенні його заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, а також клопотання про поновлення строку, у випадку необхідності, з тих же підстав. Додатково виклав зміст письмових пояснень, поданих до суду 25.05.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 25.05.2017 проти задоволення заяви відповідача та клопотання про поновлення строку заперечував, посилаючись на їх безпідставність.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 25.05.2017 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За клопотанням відповідача (заявника) під час розгляду заяви судом у судовому засіданні 25.05.2017 здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради звернувся з позовом до суду, яким просив визнати договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014, укладений між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" щодо цілісного майнового комплексу, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А- дійсним з моменту укладення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 позов задоволено повністю та:

- визнано договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014, укладений між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" щодо цілісного майнового комплексу, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А- дійсним з моменту укладення;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" на користь Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 218 грн. 00 коп.

На виконання рішення господарського суду від 25.02.2015, яке набрало законної сили 11.03.2015, було видано наказ.

Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що 23.09.2004 Фонд комунальної власності міста Дніпродзержинська міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, (як орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" (як орендар) уклали договір оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка", за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального підприємства "Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка", склад і вартість якого визначено в акті оцінки, протоколі про результати інвентаризації та передавальному балансі підприємства, складеного станом на 30.06.2004, вартістю 130 276 грн. 00 коп., у тому числі основні фонди за залишковою вартістю 130 276 грн. 00 коп.

Договір нотаріально посвідчений 23.09.2004 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 2651.

Договір укладено на 10 років з моменту нотаріального посвідчення, тобто з 23.09.2004 по 23.09.2014 включно (пункт 10.1. договору).

За актом приймання-передачі майна, що передається в орендне користування 23.09.2004 Фонд комунальної власності м. Дніпродзержинська передав Товариству з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговій фірмі "МіКомп" цілісний майновий комплекс комунального підприємства "Кінотеатр ім. Т.Г.Шевченка", що належить до комунальної власності міста за адресою: проспект Леніна, будинок 42-А в м.Дніпродзержинську.

До закінчення терміну дії договору оренди відповідач звернувся з листом від 15.08.2014 до позивача, яким просив пролонгувати договір оренди цілісного майнового комплексу строком на 2 роки 11 місяців.

23.09.2014 Департаментом комунальної власності та земельних відносин видано наказ № 02/268 про пролонгацію відповідно до вимог чинного законодавства договору оренди цілісного майнового комплексу за адресою: проспект Леніна, будинок 42-А в м.Дніпродзержинську з Товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" з метою організації концертно-видовищної діяльності строком на 2 роки 11 місяців.

23.09.2014 між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради (як орендодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгівельна фірма "МіКомп" (як орендарем) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 24.09.2014 по 23.08.2017 включно (пункт 10.1. договору).

Згідно з пунктом 5.15. пролонгованого договору оренди від 23.09.2014, передбачено обовязок орендаря здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору за рахунок власних коштів.

Договір укладений позивачем та відповідачем у письмовій формі, нотаріально не посвідчений.

Листами від 03.10.2014 за вих. № 02-09/3138, від 07.11.2014 № 02-08/3517, від 10.11.2014 № 02-08/3536 позивач повідомляв відповідача про необхідність виконання умов договору в частині нотаріального посвідчення договору оренди, однак відповіді не отримав.

Лише 22.12.2014 відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив про необхідність прибуття сторін до нотаріуса для вирішення розбіжностей з істотних умов договору та його форми.

З огляду на те, що укладений 23.09.2014 між сторонами договір містить усі необхідні для договорів даного виду умови, відповідач не повернув орендоване майно після закінчення строку дії договору від 23.09.2004, користується орендованим майном після закінчення строку дії договору (договір оренди від 23.09.2004 укладений на строк по 23.09.2014 включно), частково виконав свої зобовязання по сплаті орендної плати, однак ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, судом визнано договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.2014, укладений між Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" щодо цілісного майнового комплексу, що розміщений за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, будинок 42А, дійсним з моменту укладення.

Так, вартість орендованого майна (4 106 927 грн. 00 коп.) визначена ТОВ "Бюро оцінки" за замовленням відповідача, внесена сторонами до пункту 1.1. договору і до початку вирішення спору у справі № 904/5779/16, сторонами не оскаржувалася.

Порядок нарахування орендної плати було обумовлено сторонами у пункті 3.2. договору.

Слід відзначити, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Як встановлено в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 у справі № 904/5779/16, яке набрало законної сили 22.03.2017: під час розгляду спорів у справах № 904/10412/14 та № 904/3431/15 господарськими судами всіх інстанцій вже було неодноразово надано правову оцінку твердженням ТОВ ЗФ "МіКомп" стосовно того, що сторони помилково уклали договір оренди цілісного майнового комплексу (без назви обєкту і технічних ідентифікаційних критерій) від 23.09.2014; що цей договір не відповідає вимогам чинного законодавства України; що за договором оренди від 23.09.2014 обєкт не передавався від орендодавця до орендаря, а тому ТОВ ЗФ "МіКомп" не користувався цим майном; що у спірному договорі відсутня така істотна умова , як склад обєкта оренди. Суди не погодилися з такими твердженнями ТОВ ЗФ "МіКомп" та визнали дійсним договір від 23.09.2014, при цьому було встановлено, що дії сторін з укладання цього договору є діями, які свідчать про відмову від договору оренди, укладеного 23.09.2004, при цьому з продовженням відносини з оренди того ж цілісного майнового комплексу. Суд також встановив ту обставину, що ТОВ ЗФ "МіКомп" користується цілісним майновим комплексом з 23.09.2014 саме на умовах договору оренди, укладеного сторонами 23.09.2014, а не попереднього договору оренди (як стверджував відповідач). Отже, у вказаній справі суд прийшов до висновку, що позивачем на надано належних доказів, які б свідчили про недійсність оспорюваного ним договору.

Слід також відзначити, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

В той же час, під час розгляду справи № 904/5529/15 було призначено судову експертизу, за результатами проведення якої складено висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4520/4521-15 від 31.05.2016, за результатами судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по справі №904/5529/15, на питання, поставлені судом в ухвалі від 30.07.2015, експертною установою надано, зокрема, відповідь наступного змісту:

- ринкова вартість нерухомого майна комплексу комунального підприємства "Кінотеатр ім.Т.Г. Шевченка", що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, проспект Леніна, будинок 42 А, переданого в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговій фірмі "МіКомп" згідно з умовами договору оренди цілісного майнового комплексу від 23.09.2004 та акту прийому-передачі майна від 23.09.2004 з урахування покращень, виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" в період з 23.09.2004 по 31.08.2014, на 31.08.2014 станом на дату оцінки становить 3 015 147 грн.

На думку заявника істотною обставиною для вирішення справи № 904/10412/14, яка не була і не могла бути відома відповідачу є те, що станом на дату укладання договору оренди (2014 рік) та на момент винесення рішення суду по даній справі, позивачу не були відомі обставини щодо фактичного завищення вартості об'єкта оренди, та як наслідок розміру орендної плати, оскільки на той час не було проведено комісійну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, якою встановлено факт завищення майна у спірному договорі та у зв'язку з чим розмір орендної плати був розрахований із суми 4 106 927 грн. 00 коп., в той час відповідно до висновку експертизи ринкова вартість орендованого відповідачем об'єкту нерухомості становить 3 015 147 грн. 00 коп. Як вважає заявник, факт завищення вартості об'єкта оренди встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 та визнаний позивачем, оскільки вказане рішення позивачем у даній справі оскаржено не було. Вказані обставини заявник вважає нововиявленими. При цьому, як вказує заявник, відсутність погодження сторонами під час укладання договору (2014 рік) вартості об'єкта оренди та розміру орендної плати свідчить про те, що істотні умови договору оренди не відповідають закону та не можуть вважатися дійсними.

Проте, суд не погоджується з доводами позивача, та вважає, що висновок судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по справі № 904/5529/15, а також факт послання на нього у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 (яке не оскаржене позивачем у даній справі, а отже, на думку заявника, є визнаним) не є нововиявленою обставиною та не може слугувати підставою для перегляду судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно з нормами статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" господарським судам роз'яснено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Також, не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Крім того,необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" господарським судам роз'яснено, що висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Отже, наданий до суду заявником висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4520/4521-15 від 31.05.2016, за результатами судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по справі № 904/5529/15, а також факт посилання на її висновки в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15, яке не було оскаржене Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради (отже, на думку заявника, - є визнаним позивачем фактом), по своїй суті є новим доказом, а не нововиявленою обставиною та зазначені заявником обставини ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, а тому у суду відсутні підстави для перегляду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 у справі № 904/10412/14 за нововиявленими обставинами.

Слід звернути увагу, що Господарський процесуальний кодекс України не надає господарському суду права повертати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якщо суд вважає, що таких обставин немає. У цих випадках, з'ясувавши за результатами розгляду відповідної заяви в порядку статті 114 Господарського процесуального кодексу України відсутність нововиявлених обставин, господарський суд виносить ухвалу про залишення судового рішення без змін.

Такі правові позиції викладено в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

Отже, обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 112 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 у справі № 904/10412/14 та залишає вказане рішення суду без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим судові витрати зі сплати судового збору за подання даної заяви покладаються на позивача.

Щодо клопотання заявника, в якому він просив поновити пропущений строк на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, суд зазначає таке.

Під час звернення із заявою про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами заявник, рівно як і у судових засіданнях 23.05.2017 та 25.05.2017, не міг чітко визначити момент, з яким він пов'язує виникнення нововиявленої обставини для даної справи, а саме:

- заявник вказував, що станом на дату укладання договору оренди (2014 рік) та на момент винесення рішення суду позивачу не були відомі обставини щодо фактичного завищення вартості об'єкта оренди, та як наслідок розміру орендної плати, оскільки на той час не було проведено комісійну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу (31.05.2016), якою встановлено факт завищення майна у спірному договорі та у зв'язку з чим розмір орендної плати був розрахований із суми 4 106 927 грн. 00 коп., в той час відповідно до висновку експертизи ринкова вартість орендованого відповідачем об'єкту нерухомості становить 3 015 147 грн. 00 коп.;

- також заявник зазначав, що нововиявлена обставина для даної справи - встановлений судом факт завищення вартості об'єкта оренди встановлений (рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15), який визнаний позивачем, оскільки вказане рішення позивачем у даній справі оскаржено не було. І вказану обставину заявник вважає нововиявленою.

Враховуючи вказану невизначеність, судом ухвалою суду від 10.05.2017 за результатами розгляду поданих заяви та клопотання було призначено судове засідання для вирішення питання щодо наявності підстав для поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами, та, відповідно, розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгова фірма "МіКомп" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами на 23.05.2017.

У судових засіданнях 23.05.2017 та 25.05.2017 представник заявника (відповідача) вказував, що факт завищення вартості об'єкта оренди встановлений рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15 та визнаний позивачем, оскільки вказане рішення позивачем у даній справі оскаржено не було. При цьому, як вказував заявник, якщо суд дійде висновку, що вказана обставина стала відома заявнику в момент появи висновку комісійної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, якою встановлено факт завищення майна у спірному договорі (відповідно до висновку експертизи ринкова вартість орендованого відповідачем об'єкту нерухомості становить 3 015 147 грн. 00 коп.), в такому разі заявник просить суд задовольнити його клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вказану невизначеність правової позиції заявника, суд вважає за необхідне залишити без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами.

При цьому, суд виходив із необхідності повного та всебічного дослідження обставин справи та підстав звернення із заявою до суду, а отже, приймає позицію заявника щодо моменту виникнення нововиявленої обставини - 27.04.2017 (прийняття рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 у справі № 904/5529/15), отже, строк для звернення із такою заявою до суду заявником пропущено не було. Отже, під час розгляду поданої заявником заяви судом здійснено дослідження всіх обставин, на які посилався заявник під час звернення із нею до суду.

Керуючись статтями 49, 86, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 за нововиявленими обставинами.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 у справі № 904/10412/14 - відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 по справі № 904/10412/14 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми "МіКомп".

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом 5-ти днів в порядку встановленому для оскарження судових рішень.

Суддя ОСОБА_6