номер провадження справи 27/56/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 Справа № 908/1386/15-г

За позовом: Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (Прокурора Жовтневого району міста Маріуполя (87500, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) в інтересах Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87500, м. Маріуполь, пр. Металургів, 25)

до відповідача: Приватного підприємства Фірма Азов-Трейдінг (87500, АДРЕСА_1)

про стягнення 10 269 грн. 43 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Віл прокуратури: Тронь Г.М.№ 035881 від 05.10.2015 р.

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Прокурор Жовтневого району міста Маріуполя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область, до Приватного підприємства Фірма Азов-Трейдінг, м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення 8962 грн. 59 коп. заборгованості по орендній платі, 66 грн. 75 коп. заборгованості за послуги орендодавця, 1240 грн. 09 коп. пені.

Згідно з автоматичним розподілом судової справи між суддями від 04.03.2015 р., справу № 908/1386/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

ОСОБА_1 Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р Про зміну територіальної підсудності господарських справ, у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції, статтею 34 Закону України Про судоустрій та статус суддів було визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області господарським судом Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С., порушено провадження у справі № 908/1386/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/56/15 та призначено судове засідання на 06.04.2015 р.

Ухвалою суду від 06.04.2015 р. розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладався на 28.04.2015 р. у звязку з неявкою в судове засідання представників позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 28.04.2015 р. на підставі ст. 79 ГПК України зупинено провадження у справі № 908/1386/15-г до набрання законної сили постановою окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/18330/14 від 09.02.2015 р. за позовом Адвокатського обєднання Головань і партнери до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Укрспецмаш про визнання нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. Про зупинення дії розпорядження КМ України від 30.10.2014 р. № 1053.

Ухвалою суду від 21.03.2017 р., у звязку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, відповідно до ст. 79 ГПК України провадження у справі № 908/1386/15-г поновлено з 18.04.2017 р. та призначено засідання суду на 18.04.2017 р.

Ухвалою суду від 18.04.2017 р. на підставі ст. 25 ГПК України здійснено процесуальне правонаступництво, замінено прокурора Жовтневого району міста Маріуполя його правонаступником Керівником Маріупольської місцевої прокуратури № 1; на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 22.05.2017 р.

Згідно з ОСОБА_1 Голови Вищого господарського суду України від 24.04.2015 р. № 21р відновлено роботу господарського суду Донецької області з 27.04.2015 р.; господарському суду Запорізької області забезпечити розгляд справ, підсудних господарському суду Донецької області, що надійшли на розгляд господарського суду Запорізької області до 27.04.2015 р. на підставі Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р.

У судовому засіданні 22.05.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представник прокуратури заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику прокуратури, який прибув у судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Відповідно до ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Позовні вимоги, згідно з позовною заявою мотивовані тим, що за договором № 783-Ж від 06.12.2006 р. оренди нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відповідач має заборгованість по орендній платі за період із лютого по травень 2014 р. у загальній сумі 8962,59 грн., заборгованість за послуги орендодавця в сумі 66,75 грн., також нараховано пеню в сумі 1240,09 грн.

18.04.2017 р. до суду від Маріупольської місцевої прокуратури № 1 надійшло письмове пояснення (вих. № 80-3866вих17 від 14.04.2017 р.), в якому зазначено, що ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано на період проведення антитерористичної операції сплату орендної плати за користування державним і комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, включено м. Маріуполь. Таким чином, за період із 01.02.2014 р. по 13.04.2014 р. відповідач зобовязаний сплатити орендну плату за договором оренди від 06.12.2006 р. З відповідача підлягає стягненню заборгованість із орендної плати за користування приміщенням за період із 01.02.2014 р. по 13.04.2014 р. у сумі 6608,69 грн. із розрахунку: за лютий 2014 р. 2108,47 грн., за березень 2014 р. 2967,52 грн., за квітень 2014 р. 1532,70 грн.

У письмовому поясненні (вих. № 80-4632вих17 від 18.05.2017 р.), яке надійшло до суду 19.05.2017 р. від Маріупольської місцевої прокуратури № 1, зазначено, що в письмовому поясненні від 14.04.2017 р. прокурором не було викладено позицію щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги орендодавця в сумі 66,75 грн. та пені в сумі 1240,09 грн. З урахуванням викладеного, наполягає на стягненні з відповідача основної заборгованості в сумі 6608,69 грн., а також стягненні з відповідача заборгованості за послуги орендодавця в сумі 66,75 грн. та пені в сумі 1240,09 грн.

У пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 розяснено, що Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Виходячи зі змісту письмових пояснень прокурора від 14.04.2017 р. та від 18.05.2017 р. та змісту позовної заяви, за якою порушено провадження в даній справі, зазначені пояснення по суті є заявою прокурора про зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням.

Заява прокурора про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Представник прокуратури в судовому засіданні 22.05.2017 р. підтримав позовні вимоги з урахуванням письмових пояснень прокурора від 14.04.2017 р. та від 18.05.2017 р.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 22.05.2017 р., не зявився, причини неявки суду невідомі.

У письмовому поясненні, яке надійшло від позивача до суду 10.04.2017 р., зазначено, що дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розповсюджується на правовідносини з 02.12.2015 р., а саме з моменту прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р. Вважає за недоцільне не нарахування орендної плати за користування нежитловим приміщенням. Відповідачем не було надано позивачу підтверджуючого сертифіката про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який би свідчив про неможливість здійснення відповідачем своєї діяльності в орендованому приміщенні за укладеним договором оренди. 05.11.2014 р. розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053. Вважає, що спірний період за позовною заявою не підпадає під дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У поясненні було також викладено клопотання про розгляд справи, призначеної на 18.04.2017 р., без участі уповноваженого представника департаменту.

05.05.2015 р. від позивача надійшло письмове клопотання про збільшення позовних вимог. Згідно з клопотанням позивач збільшує суму позовних вимог у частині орендної плати на суму 8801,17 грн., за послуги орендодавця на суму 145,49 грн. Просить вважати суму позовних вимог, що підлягає стягненню з орендної плати за період із лютого 2014 р. по липень 2014 р. у сумі 17763,76 грн., пеню в сумі 1240,09 грн., заборгованість за послуги орендодавця за період із квітня по липень 2014 р. у сумі 212,24 грн.

Представник прокуратури в судовому засіданні зазначене клопотання позивача не підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог згідно з письмовими поясненнями від 14.04.2017 р. та від 18.05.2017 р.

Позивач у судові засідання не зявлявся, письмово своєї позиції щодо розміру позовних вимог не висловив. У письмовому поясненні позивача, яке надійшло до суду 10.04.2017 р., позивач лише посилається на позовні вимоги згідно з позовною заявою.

Враховуючи наведене, суд залишає клопотання позивача про збільшення позовних вимог без розгляду.

Відповідач у судові засідання не зявлявся, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення ухвал суду на адресу, зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 87515, АДРЕСА_2. Поштові відправлення з ухвалами суду повернуті до суду відділенням поштового звязку з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

В підпункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги належне повідомлення позивача та відповідача про час та місце проведення судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України без участі представників позивача та відповідача за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника прокуратури, суд

ВСТАНОВИВ:

06.12.2006 р. між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та Приватним підприємством «Фірма «Азов-Трейдінг» (орендар, відповідач) укладений договір № 783-Ж на довгострокову оренду.

Договір № 783-Ж посвідчений 21.03.2007 р. приватним нотаріусом ОСОБА_2, за реєстровим № 1354.

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 30.12.2014 р. № 6/43-5016 Управління міського майна Маріупольської міської ради перейменовано в Департамент міського майна Маріупольської міської ради. Відповідно до положення про Департамент міського майна Маріупольської міської ради, Департамент міського майна Маріупольської міської ради є правонаступником прав та зобовязань Управління міського майна Маріупольської міської ради.

Відповідно до п. 1.1 договору № 783-Ж орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 138,20 кв.м багатоповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, 35а, на земельній ділянці, яка знаходиться в розпорядженні міської ради, а саме: Літ. А-6, прим. 59 (кімн. 12, 13, 34-38), перший поверх, для використання під промтоварний магазин. Нежитлове приміщення належить територіальній громаді м. Маріуполя.

21.03.2007 р. позивач передав відповідачу на підставі договору оренди № 783-Ж від 06.12.2006 р. нежиле приміщення загальною площею 138,20 кв.м.

За умовами п. 8.1 договір набирає сили з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації і діє до 19.01.2017 р.

Згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.01.2007 р., власником нежилого приміщення площею 138,2 кв.м за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд. 35а, прим. 59, є територіальна громада м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради

У розділі 5 договору сторони обумовили орендну плату та порядок її сплати. Згідно з п. 5.2 орендар сплачує орендну плату за перший місяць у розмірі 1575,48 грн. із розрахунку 11,40 грн. за 1 кв.м та перераховує її на розрахунковий рахунок одержувача не пізніше 20 числа поточного місяця, враховуючи індекс інфляції.

Сплата проваджується щомісячно. Орендар зобовязаний отримати рахунок на сплату в бухгалтерії управління міського майна (п. 5.3).

Згідно з п. 4.2 (у редакції додаткової угоди від 01.04.2008 р.) за послуги з обслуговування орендар зобовязаний сплачувати з 01.04.2008 р. суму в розмірі 29,02 грн. щомісячно з розрахунку 0,21 грн.

31.07.2014 р. між сторонами був підписаний договір про розірвання договору, відповідно до якого договір № 783-Ж від 06.12.2006 р. на довгострокову оренду на нежитлове приміщення вважати розірваним достроково за згодою сторін із 31.07.2014 р.

За актом № 7860 від 31.07.2014 р. відповідач повернув позивачу нежитлове приміщення загальною площею 138,20 кв.м, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, 35а.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача з орендної плати за період із лютого по травень 2014 р. склала 8962,59 грн. Також у відповідача мається заборгованість за послуги орендодавця за період із квітня по травень 2016 р. у сумі 66,75 грн.

Враховуючи наявну заборгованість, Керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (Прокурор Жовтневого району міста Маріуполя) звернувся з позовом в інтересах держави в особі Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, за яким порушено провадження в даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та вислухавши пояснення представника прокуратури, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку).

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Правовідносини сторін врегульовано договором № 783-Ж від 06.12.2006 р. на довгострокову оренду нежитлового приміщення, який за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, до якого застосовуються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна (далі Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 вказаного Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частинами 1, 3 ст. 19 Закону визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 4.2 договору оренди № 783-Ж відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити оренду плату.

Доказів погашення заборгованості з орендної плати відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 4 даного Закону перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Даний Закон, який є спеціальним, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, де в п.п. 20 п. 1 зазначено м. Маріуполь Донецької області (Маріупольська міська рада), де провадить свою господарську діяльність відповідач та розташоване орендоване згідно з договором № 783-Ж нежиле приміщення.

ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. зупинено дію ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 р. по справі № 826/18330/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 р. у справі № 826/18330/14, ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р» визнано нечинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2015 р. у справі № 826/18330/14 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 р. провадження в справі № 908/1386/15-г було зупинено до набрання законної сили постанови Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 826/18330/14 від 09.02.2015 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.09.2015 р. у справі № 826/18330/14 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено частково; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову в цій справі скасувано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року в справі № 826/18330/14 у задоволенні позовних вимог Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» відмовлено.

Постанова мотивована тим, що станом на момент вирішення справи по суті оскаржуване позивачем ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» втратили чинність на підставі ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». У зв`язку з викладеним суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання нечинним ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до п.п. 20 п. 1 якого входить місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) Донецької області. Пунктом 3 даного ОСОБА_1 визнано такими, що втратили чинність ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 30.10.2015 р. № 1053 та ОСОБА_1 Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079. Також Антитерористичним центром при Службі Безпеки України виданий наказ від 07.10.2014 р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Отже, з урахуванням визначеної території проведення антитерористичної операції (м. Маріуполь Донецької області), положення ст. 7 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції стосовно скасування субєктам господарювання орендної плати за користування державним та комунальним майном підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, позивач безпідставно просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі, яка нарахована в період проведення антитерористичної операції (за період із 14.04.2014 р.).

Таким чином, з урахуванням письмового пояснення прокурора від 14.04.2017 р., з відповідача на користь позивача стягується сума 6608,69 грн. заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням за період із 01.02.2014 р. по 13.04.2014 р.

Відповідно до п. 7.3 договору № 783-Ж у разі порушення терміну сплати орендної плати з орендаря за вимогою орендодавця стягується пеня в розмірі двох облікових ставок Національного банку України за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з розрахунком позивача, останній нараховує пеню в сумі 1240,09 грн. за загальний період із 21.03.2014 р. по 20.11.2014 р.

Оскільки субєкти господарювання звільняються від орендної плати за користування державним та комунальним майном, то, відповідно, вони не порушували строків виконання зобовязань, а тому позивач безпідставно просить стягнути з відповідача пеню, нараховану за період із 14.04.2014 р., яка згідно з ст. 549 ЦК України є забезпеченням виконання грошового зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконання грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

З відповідача на користь позивача стягується сума 18,02 грн. пені за період із 21.03.2014 р. по 13.04.2014 р. включно.

Прокурор підтримав позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми 66,75 грн. за послуги орендодавця.

Позовна вимога є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача стягується сума 66,75 грн. за послуги орендодавця.

Доводи позивача, викладені в письмовому поясненні від 03.04.2017 р. вих. № 36-7534-3641, судом до уваги не беруться на підставі викладеного вище.

За таких підстав, позовні вимоги в цілому задовольняються судом частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 1827,00 грн. стягується з відповідача на користь Державного бюджету України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 29, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (Прокурора Жовтневого району міста Маріуполя), Донецька область, м. Маріуполь, в інтересах Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь, до відповідача: Приватного підприємства Фірма Азов-Трейдінг, Донецька область, м. Маріуполь, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Фірма Азов-Трейдінг (87515, АДРЕСА_2, ) на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 25, отримувач: ОСОБА_2. УК/Жовтнев. р-н/22080401 на р/р № 0052, , ГУДКСУ в Донецькій області, МФО 834016) суму 6608 (шість тисяч шістсот вісім) грн. 69 коп. заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням за період із 01.02.2014 р. по 13.04.2014 р., суму 66 (шістдесят шість) грн. 75 коп. заборгованості за послуги орендодавця, суму 18 (вісімнадцять) грн. 02 коп. пені. Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства Фірма Азов-Трейдінг (87515, АДРЕСА_2, ) у доход Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; стягувач: Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 25 травня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.