ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2017 Справа № 905/947/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС», м. Харків

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ

про: стягнення заборгованості у розмірі 176784,10 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.01.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС», м. Харків, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 176784,10 грн., а саме: 146428,98 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3012,40 грн., інфляційні нарахування у розмірі 16580,16 грн., пені у розмірі 10762,56 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №15/415858 від 14.06.2016р., специфікації: №1 від 14.06.2016р., №3 від 18.07.2016р., видаткові накладні: №91857 від 27.07.2016р., №86736 від 18.07.2016р., рахунки на оплату: №101671 від 27.07.2016р., №96152 від 18.07.2016р., довіреності: №1236 від 27.07.2016р., №1172 від 14.07.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Через канцелярію суду надав супровідний лист №1391/05 від 16.05.2017р., в якому просить долучити до матеріалів справи додаткові документи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, документів, витребуваних ухвалою про порушення справи від 25.04.2017р. не надав.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

14.06.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС» (надалі Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №15/415858 (надалі Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, Постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначено Сторонами в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п.1.1. Договору).

Найменування, номенклатура, кількість Продукції, її ціна строк поставки вказується у специфікації, яка є невідємною частиною Договору.

Умовами п.13.2. Договору, строк дії договору до 31.12.2017р.

За умов п.13.1. визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторонами.

Згідно п.2.1. Договору, ціна товару визначається у специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Умовами п.2.2. Договору, загальна сума договору становить 1200000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно п.5.1. Договору, визначено, що строки та умови поставки зазначаються в специфікаціях.

Згідно п.5.2. Договору, датою поставки товару вважається дата її вручення Покупцю Постачальником в установленому в специфікаціях місці.

Умовами п.6.1. Договору, Постачальник зобовязується надати Покупцю водночас з продукцією наступні документи:

- рахунок;

- сертифікат якості (паспорт, технічний паспорт, сертифікат відповідності);

- товарно-транспортна накладна.

Приписами п.6.3. Договору, дата переходу права власності є дата, проставлена представником Покупця в товарно-транспортної накладної (видаткової накладної), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна).

За умов п.9.1. Договору, оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у національній валюті України.

Згідно п.9.3. Договору, оплата за товар здійснюється протягом строку визначеного в специфікації до договору.

Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

Сторонами підписані специфікації: №1 від 14.06.2016р., №3 від 18.07.2016р. до договору №15/415858 від 14.06.2016р., відповідно до якої узгодили найменування, кількість та ціну продукції, умови оплати, строк поставки, умови поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними: №91857 від 27.07.2016р. на суму 145440,00 грн., №86736 від 18.07.2016р. на суму 988,98 грн.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ПАТ «Енергомашспецсталь», підтверджується видатковими накладними: №91857 від 27.07.2016р. на суму 145440,00 грн., №86736 від 18.07.2016р. на суму 988,98 грн. та виставлення рахунків на оплату: №101671 від 27.07.2016р., №96152 від 18.07.2016р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Означена накладна підписана сторонами без заперечень. Повноваження представника отримувача підтверджені у відповідних довіреностях: №1236 від 27.07.2016р., №1172 від 14.07.2016р., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

За приписами п.п.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію не оплатив.

Загальна сума заборгованості становить 146428,98 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 146428,98 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 3012,40 грн., інфляційні нарахування у розмірі 16580,16 грн. відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 3012,40 грн. за період з 12.08.2016р. по 20.04.2017р., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку , що належний до стягнення розмір 3% річних за період з 12.08.2016р. по 20.04.2017р. становить 3007,76 грн.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 04,64 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 16580,16 грн. за період з 12.08.2016р. по 20.04.2017р., суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р. №265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.).

Таким чином, заявлені до стягнення інфляційних витрат за період з 12.08.2016р. по 20.04.2017р. у розмірі 16580,16 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку, що позивач, відповідно до розрахунку у позовній заяві, невірно вказав період нарахування інфляційних витрат, але розрахунок здійснив вірно та належний до стягнення розмір інфляційних витрат за період з 01.09.2016р. по 31.03.2017р. становить 16580,16 грн. (починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 10762,56 грн., відповідно до п.10.6. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п. 1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.10.6. Договору, передбачено, що при несвоєчасній оплаті поставленої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Заявлений до стягнення розмір пені у розмірі 10762,56 грн. за період з 12.08.2016р. по 12.02.2017р., розрахована за кожною накладною, відповідно до п.10.6. Договору, суд перевірив на правильність розрахунку, дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 526, 530, 625, 655, 692 , п.п.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС», м. Харків до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 176784,10 грн., а саме: 146428,98 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3012,40 грн., інфляційні нарахування у розмірі 16580,16 грн., пені у розмірі 10762,56 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ИРБИС» (61001, м. Харків, пров. Микитинський, буд. 24; ) заборгованість у розмірі 146428,98 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3007,76 грн., інфляційні нарахування у розмірі 16580,16 грн., пені у розмірі 10762,56 грн., судовий збір у розмірі 2651,76 грн.

В вимогах в частині стягнення 3% річних у розмірі 04,64 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99