ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Справа № 910/15873/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.02.2017
у справі№ 910/15873/13 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
про за участю від позивача: від відповідача: від ДВСстягнення 718181,65 грн., Єгоров В.С., Кравчик С.М., Халимон С.В., не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15873/13 (суддя Головіна К.І.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат за несвоєчасне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 1477-12-ПР від 31.07.2012 у розмірі 718182,65 грн. задоволено частково. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 429185,05 грн. пені, 162801,77 грн. інфляційної складової боргу та 86072,18 грн. 3% річних. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 13645,47 грн. витрат з оплати судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 у справі № 910/15873/13 (у складі колегії суддів: Федорчука Р.В. - головуючого, Авдеєва П.В., Майданевича А.Г.) рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15873/13 скасовано частково. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 429185,05 грн. пені та 86072,18 грн. 3% річних. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 10304,48 грн. витрат з оплати судового збору за подання позову. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 2029,59 грн. витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарським судом міста Києва 19.02.2014 видано наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 про стягнення із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 429185,05 грн. пені та 86072,18 грн. 3% річних.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2014 у справі № 910/15873/13 (у складі колегії суддів: Дерепи В.І. - головуючого, Грека Б.М., Палія В.В.) постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 у справі № 910/15873/13 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі № 910/15873/13 (суддя Головіна К.І.) заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково. Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 у справі № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 429185,05 грн. пені та 86072,18 грн. 3% річних. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 у справі № 910/15873/13 (у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. - головуючого, Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі № 910/15873/13 скасовано в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 19.02.2014 № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 429185,05 грн. пені. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу господарського суду м. Києва від 19.02.2014 № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 429185,05 грн. пені відмовлено. В іншій частині ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.12.2015 у справі № 910/15873/13 залишено без змін. Стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго"(01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5 ) 1378,00 грн. витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 27.12.2016 звернулось через поштовий зв'язок до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби, в якій просить визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 № 42982206 про закінчення виконавчого провадження; визнати недійсною постанову в. о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.В. від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 42982206.

Скаргу обґрунтовано тим, що боржника не включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тому неможливе застосування положень Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до вказаних правовідносин до моменту включення відповідача до відповідного реєстру. Вказаний Закон регулює питання заборгованості за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі № 910/15873/13 (суддя Паламар П.І.) відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалу мотивовано тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15873/13 встановлено, що заборгованість ПАТ "Київенерго" перед стягувачем виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 31.07.2012 № 1477-12-ПР і погашена в повному обсязі до набрання чинності Закону № 1730-VIII.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вказаних вимог Закону № 1730-VIII, суми штрафних та фінансових санкцій за наказом Господарського суду міста Києва № 910/15873/13 від 19.02.2014 підлягали списанню.

Повідомленням про списання та припинення зобов'язань з оплати неустойки (штраф,пеня), 3% річних та інфляційних нарахувань № 42АУ/92ПЗ/12564 від 06.12.2016 підтверджується факт списання Пат "Київенерго" сум за наказом Господарського суду м. Києва № 910/15873/13 від 19.02.2014 стягнутих на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 910/15873/13 (у складі колегії суддів: Майданевича А.Г. - головуючого, Гаврилюка О.М., Гончарова С.А.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі № 910/15873/13 скасовано. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено. Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 № 42982206 про закінчення виконавчого провадження. Визнано недійсною постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.12.2016 № 42982206 про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 у справі № 910/15873/13 залишити в силі.

У касаційній скарзі скаржник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.В. від 16.12.2016 № 42982206 на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з примусового виконання наказу № 910/15873/13 Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 про стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" суму у розмірі 515257,23 грн. виведено зі складу зведеного виконавчого провадження та закінчено, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/15873/13 встановлено, що заборгованість ПАТ "Київенерго" перед стягувачем виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 31.07.2012 № 1477-12-ПР і погашена в повному обсязі ПАТ "Київенерго" до набрання чинності Законом № 1730-VIII. У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що боржником сплачено на користь стягувача 123487,27 грн., а сума яка підлягає списанню - 391769,96 грн. відповідно до вказаного Закону.

Пунктом 16 ст. 39 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням (Частину першу статті 39 доповнено пунктом 16 відповідно до Закону № 1730-VIII від 03.11.2016).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем у постанові зазначено сума, яка підлягає списанню відповідно до вказаного Закону - 391769,96 грн.

Проте судом апеляційної інстанції встановлено, що факт списання заборгованості матеріалами справи не підтверджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (набрав чинності 30.11.2016) на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

В свою чергу, преамбулою Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Абзацами 4 та 5 ч.1 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) - кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (далі - реєстр).

Вказана норма кореспондується з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного реєстру. Так, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 01.07.2016 (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.(частини 1-2 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що для списання зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому вказаним Законом, товариство мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру. Рішенням суду у вказаній справі з відповідача стягнуто заборгованість за неналежне виконання ним умов договору купівлі-продажу природного газу від 31.07.12 № 1477/12-ПР. Пунктом 1.2 договору визначено - газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Боржник, як покупець є кінцевим споживачем.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за наказом Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 № 910/15873/13 не поширюється, тому зазначена заборгованість не підлягає списанню у порядку визначеному цим Законом, а виконавче провадження щодо її стягнення не може бути закінчене на підставі п. 16 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404.

Таким чином дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження № 42982206 є незаконними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для відмови в задоволенні скарги є передчасним, тому відповідна ухвала суду підлягає скасуванню, а скарга на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - задоволенню.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 910/15873/13 Господарського суду міста Києва прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 910/15873/13 Господарського суду міста Києва підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 910/15873/13 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 910/15873/13 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Карабань В.Я.
Ковтонюк Л.В.