ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.05.2017 р. Справа № 914/43/16

За скаргою: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України, м. Львів

у справі № 914/43/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Привокзальний" ринок, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 25 573, 49 грн. та виселення з нежитлового приміщення.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Манюк П.Т.;

Суддя Горецька З.В.;

Суддя Фартушок Т.Б.

За участю секретаря Марінченко Р.І.

Представники:

від скаржника (боржника): ОСОБА_2 - представник;

від стягувача: не з'явився;

від ВДВС: Гавінська Г.В. - представник.

В судовому засіданні проводилася технічна фіксація судового процесу.

Представникам позивача та відділу ДВС права передбачені ст. 22 ГПК України роз'яснено.

Розглядається скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - скаржник, ФОП ОСОБА_1.) на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України (надалі - відділ ДВС).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.02.2016 відновлено ФОП ОСОБА_1 строк для подачі скарги та розгляд скарги призначено на 05.04.2017.

У зв'язку закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_6. 25.04.2017 автоматизованою системою документообігу суду членом колегії визначено суддю Фартушка Т.Б. Ухвало суду від 25.04.2017 скаргу прийнято до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Манюк П.Т., суддя Горецька З.П., суддя Фартушок Т.Б. Розгляд скарги відкладався з підстав викладених в ухвалах суду.

Представник скаржника в судових засіданнях вимоги, зазначені у скарзі, підтримав.

Стягувач явку повноважного представника в судове засідання 17.05.2017 не забезпечив, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу ДВС у судове засідання 17.05.2017 з'явився, щодо задоволення скарги заперечив, подав пояснення щодо скарги.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.09.2016 в справі № 914/43/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Привокзальний" ринок задоволено частково, вирішено стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Привокзальний" ринок суму в розмірі 15 329, 09 грн та виселити фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 з нежитлового приміщення № 65 в будівлі під літ. "С-1", площею 3, 9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке знаходиться на території Привокзального ринку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 рішення Господарського суду Львівської області від 14.09.2016 залишено без змін.

20.10.2016 на виконання рішення Господарського суду Львівської області видано відповідні накази.

24.02.2017 на адресу суду надійшла скарга ФОП ОСОБА_1 дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України, яка обгрунтовується тим, що 02.02.2017 на адресу боржника надійшов рекомендований лист із штрихкодовим ідентифікатором № 496 скерований державним виконавцем відділу ДВС Вульчином С.В. із постановою про арешт майна боржника від 26.01.2017 у виконавчому провадженні № 53232151.

Скаржник зазначає, що державним виконавцем в порушення вимог ч. 8 ст. 48, ч.ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на «невизначене майно боржника». З огляду на це, скаржник просить скасувати постанову про арешт майна боржника від 26.01.2017 у виконавчому провадженні № 53232151 та зняти арешт з усього майна боржника.

Представник відділу ДВС щодо задоволення скарги заперечив з тих підстав, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 25.01.2017, оскаржувана постанова була правомірно винесена 26.01.2017 в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням ч. 2 ст. 56 цього Закону.

Заслухавши пояснення представників скаржника та відділу ДВС, оцінивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону, виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, 25.01.2017 з метою забезпечення виконання заяви про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла від ТзОВ "Привокзальний" ринок, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України Вульчин С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53232151 про примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.10.2016 у справі № 914/43/16.

26.01.2017 постановою державного виконавця відділу ДВС було накладено арешт на "невизначене майно боржника".

Відповідно до п. 6, 7, 8 ч. З ст.18 Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. (ст. 26 Закону).

Частиною 3 ст. 26 Закону зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 7 ст. 26 Закону передбачено, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 ст. 56 Закону передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. (ч. 4 ст. 56 Закону).

Із наведених норм Закону вбачається, що арешт на майно боржника накладається на конкретно визначене майно в розмірі суми стягнення.

Як встановлено судом у заяві про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2016 № 183 стягувачем не вказано конкретне майно боржника, на яке слід накласти арешт. В той же час, при винесені оскаржуваної постанови, державним виконавцем не було зазначено майна, на яке накладається арешт.

Таким чином, накладення державним виконавцем в оскаржуваній постанові від 26.01.2017 у виконавчому провадженні № 53232151 арешту на «невизначене майно боржника» є порушенням вимог Закону, тому вимоги скаржника в частині скасування вказаної постанови підлягають до задоволення.

Щодо вимоги скаржника про зняття арешту з усього майна боржника, суд вважає що в її задоволенні слід відмовити, оскільки арешт на все майно боржника оскаржуваною постановою накладений не був, а інші постанови державного виконавця, винесені у виконавчому провадженні № 53232151 не є предметом оскарження.

Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України від 26.01.2017 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 53232151.

3. В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Судді Горецька З. В.

Фартушок Т.Б.