ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017 року Справа № 904/105/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 01- 48/16 від 01.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 , довіреність № 82 від 30.12.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017р. у справі № 904/105/17

за позовом ОСОБА_3 підприємства "Промсільгоспкомплект", м. Кривий Ріг

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 166 773, 65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017р. у справі № 904/105/17 (суддя Мельниченко І.Ф.) стягнуто з ПАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" на користь ПП "Промсільгоспкомплект" 138 609, 60 грн. основного боргу, 3816, 51 грн. річних, 14 367, 65 грн. інфляції грошових коштів, 9 979, 89 грн. пені, 2 501, 60 грн. судового збору, 7 500, 00 грн. витрат на послуги адвоката.

В решті вимог щодо покладення на відповідача витрат на послуги адвоката відмовлено.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та покласти на позивача витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд надав перевагу доводам та доказам позивача та не врахував доводи та докази відповідача: позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу сертифікату або паспорту якості Ресурсів постачальника або виробника; акту прийому-передачі ресурсів згідно умов п. 6.4 Договору. У звязку з чим відповідно до п.6.5 Договору зобовязання постачальника з поставки ресурсів не вважаються виконаними до надання повного пакету документів, зазначених у п.6.4 Договору. Таким чином, на думку апелянта, факт неналежного виконання позивачем своїх зобовязань за договором позбавляє права останнього вимагати від відповідача оплати за поставлені ресурси та нараховувати штрафні санкції за порушення терміну їх оплати. Крім того, скаржник вважає, що позивач неправильно здійснив розрахунок 3 % річних в сумі 3 816, 51грн., оскільки завищив період прострочення, вказавши 335 днів, а не 229 днів згідно вимог ст. 254 ЦК України. Також апелянт вважає, що має право та підстави для зменшення неустойки (пені) враховуючи значне перевищення розміру штрафних санкцій щодо понесених збитків, важкий майновий стан підприємства (фінансовий звіт підприємства про сукупний дохід за 2016 рік про збитковість підприємства) та незначне прострочення оплати. Апелянт посилається на те, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачем у розмірі 1500грн. та стягнутий рішенням суду в розмірі 7 500 грн. перевищує встановлений законом граничний розмір їх компенсації відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.120) позивач не погоджується з доводами апелянта, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважає, що відповідач не надав суду доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.03.2017р. апеляційну скаргу прийнято та призначено до розгляду в судове засідання на 13.04.2017р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. розпорядженням керівника апарату суду від 12.04.2017р. призначено автоматизовану зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу зміни складу колегії суддів від 12.04.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О.(доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017р. розгляд справи відкладено до 16.05.2017р.

У судовому засіданні 16.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

04.01.2016 року між приватним акціонерним товариством "Криворізький завод гірничого обладнання" (Покупець) та приватним підприємством "Промсільгоспкомплект" (Постачальник) укладено договір № КЗГО/1-16П (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів), відповідно до п.1.1. якого Постачальник (позивач у даній справі) зобов"язується передати, а Покупець (відповідач) прийняти та оплатити матеріали (далі - Ресурси) на умовах, передбачених цим договором (а.с. 11-15).

04.01.2016р. сторони підписали Специфікацію № 1, відповідно до якої узгодили поставку ресурсів:

- втулка (кр.3502.05.02.022) у кількості 2 шт. загальною вартістю 66 120,00 грн.;

- втулка (кр.3502.05.02.006) у кількості 2 шт. загальною вартістю 49 388,00 грн.

Загальна сума по специфікації складає 138 609,60 грн. з урахуванням ПДВ - 23 101,60 грн.(а.с. 16)

Згідно умов вказаної вище Специфікації, ресурси поставляються на склад Покупця, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року протягом 2-х робочих днів з дати підписання даної Специфікації (п.2, 4).

Відповідно до видаткової накладної № 1 від 05.01.16 р. позивач здійснив поставку товару на адресу відповідача на суму 138 609,60 грн., у т.ч. ПДВ - 23 101,60 грн. (а.с. 17), виставивши рахунок на оплату № 1 від 05.01.16р. (арк.спр.18).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом позову є матеріально правова вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 підприємства "Промсільгоспкомплект" 138 609, 60 грн. заборгованості за договором № КЗГО/1-16П (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) від 04.01.2016 р., 9 979, 89 грн. пені, 14 367, 65 грн. інфляції грошових коштів, 3 816, 51 грн. річних, 15 000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Згідно ч. 1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.п.2.1., 3.2., 4.1., 5.2 Договору № КЗГО/1-16П (на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів) від 04.01.2016 року, кількість, номенклатура ресурсів, терміни поставки, ціна, строки оплати поставлених ресурсів, вказуються у Специфікаціях, які є невід"ємною частиною договору.

04.01.2016р. сторони підписали Специфікацію № 1, відповідно до якої узгодили поставку ресурсів:

- втулка (кр.3502.05.02.022) у кількості 2 шт. загальною вартістю 66 120,00 грн.;

- втулка (кр.3502.05.02.006) у кількості 2 шт. загальною вартістю 49 388,00 грн.

Загальна сума по специфікації складає 138 609,60 грн. з урахуванням ПДВ -23 101,60 грн.

Згідно умов вказаної вище Специфікації, ресурси поставляються на склад Покупця, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року протягом 2-х робочих днів з дати підписання даної Специфікації (п.2, 4).

Виконуючи умови договору, позивач здійснив поставку товару на адресу відповідача на суму 138 609,60 грн., у т.ч. ПДВ - 23 101,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 05.01.16 р., копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 17) та виставив на оплату рахунок № 1 від 05.01.16р. (арк.спр.18).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем умов п.6.4,6.5 Договору, колегія суддів виходить з наступного:

Дійсно, відповідно до п.6.4 Договору Постачальник зобовязаний надати Покупцю до початку приймання Ресурсів оригінали наступних документів :

- рахунок на оплату Ресурсів;

- видаткову накладну;

- транспортні та супровідні документи;

- сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником);

- пакувальні документи;

- сертифікат санітарно-гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках);

- акт прийому передачі Ресурсів (оформлений у 2-х примірниках), оформлений з боку Постачальника.

Відповідно до п.6.5 Зобовязання Постачальника з поставки Ресурсів не вважаються виконаними до надання документів, зазначених у п.6.4 цього договору.

Разом з тим, положеннями статті 666 ЦК України , якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до частини 1 статті 667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов'язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов'язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.6.6 Договору, у разі постачання Ресурсів, що не відповідають умовам Договору (за якістю, номенклатурою, упаковкою) або супровідними документами, а також Ресурсів, пошкоджених наслідок невідповідної упаковки і /або маркування, порушень правил транспортування (при доставці транспортними засобами Постачальника або перевізника за договором з Постачальником), Ресурси приймаються Покупцем на зберігання.

Постачальник зобовязаний за свій рахунок протягом трьох робочих днів, або в інший термін, погоджений Сторонами, з моменту, надіслання йому відповідного повідомлення Покупця виконати зазначені в повідомленні вимоги про заміну Ресурсів, про відшкодування Покупцеві всіх понесених ним витрат і збитків, повязаних з поставкою Ресурсів неналежної якості (в т.ч. витрати на зберігання. Транспортування, утилізації всіх або частини Ресурсів).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач визнав у відповідності до вимог частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України ,відсутність у нього доказів на підтвердження виконання ним умов Договору в частині сповіщення Позивача про не надходження на його адресу передбачених умовами Договору документів, подальшого прийняття Ресурсів на відповідальне зберігання і претензійної роботи з цього питання.

Згідно п. 5.1 договору, оплата ресурсів здійснюється в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до підписаної Сецифікації (п.5), оплата ресурсів здійснюється з відстрочкою платежу 30 календарних днів за фактом відвантаження.

Доказів погашення заборгованості з оплати поставлених ресурсів в сумі 138 609,60 грн., відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду , що строк оплати 138 609,60 грн, вартості ресурсів, отриманих відповідачем за Специфікацією № 1 від 05.01.2016 є таким що настав з 05.02.2016р., а тому висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з оплати поставлених ресурсів в сумі 138 609,60 грн є вірним і обґрунтованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо задоволення позовних вимог по стягненню

14 367, 65 грн. інфляції грошових коштів та 3 816, 51 грн. річних, колегія суддів вважає їх надуманими та такими що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне:

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок річних за період прострочення з 05.02.2016р. по 05.01.2017р., який відповідно складає 3816,51 грн.

Днем подачі позову, відповідно до штампу вхідної кореспонденції господарського суду Дніпропетровської області і є 04.01.2016р..

Перевіривши розрахунок місцевого господарського суду щодо нарахування інфляції грошових коштів, річних, колегія суддів визнала його вірним, а тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються, як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування місцевим господарським судом положень ст. 233 Цивільного кодексу України в частині зменшення пені відхиляються з огляду на ненадання апелянтом доказів його звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням про зменшення розміру пені.

Доводи апеляційної скарги в частині помилковості висновків місцевого господарського суду щодо завищення розміру оплати послуг адвоката не приймаються до уваги судом з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) оплата послуг адвоката включена до складу судових витрат. Відповідно до частини третьої статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно із практикою, яка склалася, підлягають відшкодуванню витрати на оплату лише тих послуг адвоката, що безпосередньо повязані з розглядом господарської справи. Такими послугами можуть бути як послуги, що полягають у представництві інтересів сторони безпосередньо в судових засіданнях, так і послуги, що надаються поза межами залу судового засідання. Відшкодовуються лише фактично здійснені на момент прийняття рішення витрати на оплату послуг адвоката, тобто лише ті витрати, які були понесені (оплачені) стороною у звязку з необхідністю надання їй правової допомоги на стадіях досудового врегулювання господарського спору, порушення провадження у справі та підготовки матеріалів до розгляду в першій інстанції, вирішення господарських спорів у першій інстанції. Витрати, понесені у звязку з одержанням правової допомоги на пізніших стадіях господарського процесу не відшкодовуються.

Відповідно до розділу 4. Вартість та порядок оплати послуг виконавця Договору про надання правової допомоги № 48/16 від 01.12.2016 року (а.с. 21-22) сторони погодили, що вартість послуг, які надаються за цим договором погоджується сторонами (пункт 4.1).

Оплата за юридичні послуги перераховується ОСОБА_4 на поточний рахунок Виконавця на підставі рахунку, якщо інше не погоджено замовленням, або додатковими угодами. За фактом виконання та прийняття робіт Виконавець надає ОСОБА_4 виконаних робіт (пункт 4.2).

Відповідно до пункту 1 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 48/16 від 01.12.2016 року ПП «Промсільгоспкомплект» в особі директора ОСОБА_5 доручає ТОВ «Юридична фірма «ЖУК і ПАРТНЕРИ» виконати юридичні послуги з питань підготовки позову, та представництва інтересів ОСОБА_4 в Господарському суді Дніпропетровської області з питань стягнення заборгованості з ПАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" за договором № КЗГО/1-16П від 04.01.2016р. на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів. Вартість(ціна) послуг: 15 000грн.(п.4). Оплата згідно рахунку (п.5) (а.с. 23).

Актом підтвердження наданої правової допомоги до Договору про надання правової допомоги № 48/16 від 01.12.2016 року (а.с. 24) та платіжним дорученням № 1763 від 28.12.2016р. (а.с. 25) сторони підтвердили вартість послуг відповідно до договору 15 000,00грн на момент підписання ОСОБА_4 сплачена ОСОБА_4 у повному обсязі.

Співрозмірність витрат на відміну від цивільного й адміністративного судочинства, для яких постанова Кабміну від 27 квітня 2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їхньої компенсації за рахунок держави» встановила граничні розміри відшкодування витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, граничних розмірів відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в господарському судочинстві законодавчо не визначено.

Чіткі критерії визначення співрозмірності витрат на оплату послуг адвоката відсутні, тому вирішення цього питання цілком залежить від розсуду господарського суду, який розглядає справу. Гонорар та фактичні видатки схвалені Вищою кваліфкомісією адвокатури при КМУ 1 жовтня 1999 р. . Правила адвокатської етики поділяють оплату за послуги адвоката на гонорар і фактичні видатки, повязані з виконанням доручення. Згідно з практикою, що склалася в господарських судах, у складі витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, відшкодовується лише гонорар, а фактичні видатки, повязані з виконання адвокатом доручення, не відшкодовуються.

За таких обставин, з урахуванням документального підтвердження оплати послуг адвоката (гонорар), з урахуванням обставин справи № 904/105/17, колегія суддів вважає, що часткове задоволення місцевим господарським судом у розмірі 7500 гривень витрат на послуги адвоката є розумним, співрозмірним і не потребує коригування в бік зменшення, а тому рішення в цій частині є обґрунтованим і законним.

Перевіривши рішення місцевого господарського суду в повному обсязі у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не знайшла інших підстав для його зміни або скасування.

Таким чином місцевий господарський суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, правильно застосував норми процесуального та матеріального права, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.103 ГПК України є підставою для залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а скарги, відповідно без задоволення.

У відповідності до ст.49 ГК України судова колегія вважає необхідним змінити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017р. у справі № 904/105/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017р. у справі № 904/105/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 18.05.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.Г. Іванов