ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.05.2017р. Справа №905/1127/17 Суддя Паляниця Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону, м.Маріуполь в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська, м.Слов'янськ

до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області, смт Мангуш

про визнання незаконним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Маріупольського гарнізону, м.Маріуполь в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м.Київ та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська, м.Слов'янськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області, смт Мангуш про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Розглянувши вказану позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом ст.8 зазначеного нормативно-правового акту враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п.3.1 постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У своїй позовній заяві Заступник військового прокурора Маріупольського гарнізону просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Вказана вимога мотивована тим, що станом на теперішній час заявником використані кошти, що були виділені Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для сплати судового збору.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано. Крім того, заявником не наведені доводи стосовно того, що майновий стан останнього покращиться до ухвалення судового рішення у справі. Наразі, як зазначалось, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Водночас, суд зазначає, що доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідність сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами Господарського процесуального кодексу України, не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013р. у справі «ОСОБА_1 проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Наразі, 22.05.2015р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII, який набув чинності 01.09.2015р. Згідно з вказаним нормативно-правовим актом, серед іншого у новій редакції було викладено ст.5 «Пільги щодо сплати судового збору» Закону України «Про судовий збір». Відповідно до введених цим законом змін органи прокуратури виключено зі складу осіб, які звільнені від сплати судового збору.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що з прийняттям змін до Закону України «Про судовий збір» законодавець не вважав доцільним визначити пільгове становище органів прокуратури, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону, в інтересах держави, в особі: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська.

Посилання Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону на зміст ухвали Верховного Суду України №6-2165ц15 від 28.09.2015р., згідно з якою відстрочено Генеральній прокуратурі України сплату судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та рішення Апеляційного суду Київської області, не заслуговують на увагу, виходячи з того, що вказана ухвала не є обовязковою для інших судів загальної юрисдикції у розумінні ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, ухвала Верховного Суду України №6-2165ц15 від 28.09.2015р. приймалась у 2015 році та за наявності обставин законодавчих змін в частині позбавлення органів прокуратури пільгового становища щодо сплати судового збору. Наразі, такі зміни відбулись наприкінці бюджетного року, внаслідок чого видатки на сплату прокуратурою судового збору не могли бути передбачені у Державному бюджеті України.

Разом з цим, виходячи зі змісту позову, у даному випадку, відповідні витрати були передбачені Державним бюджетом України на 2017 рік. Проте, як вже зазначалось, Заступником військового прокурора Маріупольського гарнізону не надано будь-яких доказів на підтвердження використання коштів, що були виділені для сплати судового збору.

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання позовної заяви, враховуючи неподання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, з огляду на приписи ст.57, п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.57, п.4 ч.1, ч.3 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону, м.Маріуполь, в інтересах держави, в особі: Міністерства оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська, м.Слов'янськ до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області, смт.Мангуш про визнання незаконним та скасування розпорядження, і додані до неї документи заявнику без розгляду.

Розяснити Заступнику військового прокурора Маріупольського гарнізону, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява №3479 вих.17 від 11.05.2017р. з додатками.

Суддя Ю.О.Паляниця