ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. Справа № 922/3181/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 29.08.2016 р.;

1-го відповідача - не зявився;

2-го відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 20.12.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.№664Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 25.10.2016р. у справі № 922/3181/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент", м. Київ,

до 1-го відповідача: Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва", Харківська область, Харківський район, с. Комуніст,

до 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет", Харківська область, Харківський район, с. Тернова,

про стягнення 209 346,67 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Агрейн Менеджмент", звернувся до суду із позовом про стягнення солідарно з ДП "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва" та ТОВ агрофірми «Рассвет» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.10.2016 року, а.с.89 т.1) основного боргу в розмірі 180 702 грн., збитків від інфляції в розмірі 11463,61 грн., 3% річних в розмірі 2 351 грн., пені в розмірі 14 830,06грн. за неналежне виконання першим та другим відповідачем зобов'язань за договором на надання консультаційних послуг № К-19 від 05.02.2012р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.10.2016р. у справі № 922/3181/16 (суддя Лавренюк Т.А.) відмовлено у задоволенні позову.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.10.2016р. у справі № 922/3181/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, укладаючи договір №К-19 від 05.02.2012 року перший відповідач діяв одночасно від свого імені, а також як представник ТОВ Агрофірми «Рассвет» на підставі п.1.3 Додатку №2 до договору від 26.01.2012 року про спільний обробіток земельної ділянки, що підтверджує спільну згоду сторін на укладення договору №19-К. Також апелянт вказує, що не підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт не звільняє замовника від зобовязання оплатити вартість місячного абонементського обслуговування.

В судове засідання 15.05.2017 року перший відповідач не зявився, однак надіслав суду клопотання №12/05-01 від 12.05.2017 року про розгляд справи без участі його представника.

У відзиві на апеляційну скаргу перший відповідач зазначив, що рахунки та акти виконаних робіт, на які посилається позивач в обґрунтування позову до підприємства не надходили, а договір №К-19 від 05.02.2012 року про надання консультаційних послуг "укладено без погодження ДП "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва" та за відсутності довіреності від ТОВ агрофірми "Рассвет" на його укладення". Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Другий відповідач у відзиві погодився із доводами апеляційної скарги позивача.

В судовому засіданні 15.05.2017 року другий відповідач просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В додаткових письмових поясненнях суду від 26.04.2017 року позивач, в підтвердження своїх доводів щодо направлення першому відповідачу рахунків та актів здачі-приймання наданих послуг, надав суду описи вкладення до цінних листів.

Враховуючи, що перший відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та другого відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

До матеріалів справи додано договір № К-19 від 05.02.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрейн Менеджмент" (виконавець) та С/Д № б/н від 26.01.2012р. між Державним підприємством "Науково-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рассвет" (замовник), згідно якого сторони домовились про надання консультаційних послуг (далі - договір) (а.с.30 т.1).

Відповідно до п.1.1 договору, замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання виконавцеві, а виконавець зобов'язався відповідно до завдання замовника надавати йому за плату консультаційні послуги з питань фінансово-економічної діяльності, безпеки та охорони, бухгалтерського обліку, інформації та реклами, земельних відносин.

В п.1.4 договору сторони погодили, що консультаційні послуги надаються в усній або письмовій формі за вимогою замовника. За вимогою замовника виконавець може надати останньому письмовий звіт про надані послуги, в якому зазначається вид, форма, опис наданих консультацій, їх обсяг, тривалість витраченого часу тощо.

Згідно додаткової угоди № 1 від 01.02.2013р. до договору на надання консультаційних послуг № К-19 від 05.02.2012р., внесено зміни до розділу 3 "Плата за надання послуг за цим договором", п.4.1 договору та викладено їх в новій редакції (а.с.35 т.1).

Так, відповідно до п.3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1), щомісячна вартість послуг відповідно до тарифного пакету на абонентське обслуговування "Стандарт" становить 18 000 грн., перелік та вартість тарифних пакетів зазначена сторонами в додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно п.4.1 (в редакції додаткової угоди № 1), здача-приймання наданих за цим договором послуг оформлюється щомісячно актом здачі-приймання наданих послуг, який виконавець направляє замовнику до 10 числа місяця, наступного за кожним місяцем, в якому надавались послуги, згідно цього договору. В такому акті зазначаються перелік наданих послуг та розмір плати за їх надання.

Відповідно до п.4.2 договору(в редакції додаткової угоди № 1), замовник зобовязаний підписати акт здавання-приймання наданих послуг протягом 3-х робочих днів з моменту отримання чи у той же строк направити виконавцю мотивовану відмову.

Пунктом 3.2 договору (в редакції додаткової угоди №1) передбачено, що не пізніше 10 числа наступного місяця за кожним місяцем, в якому надавались послуги згідно цього договору, виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату за попередній місяць.

Замовник здійснює оплату рахунку шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку (п.3.3 договору в редакції додаткової угоди № 1).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Договір укладений на строк 1 рік. Договір вважається пролонгованим на той самий строк на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії ні від однієї із сторін не надійде пропозиція в письмовій формі про розірвання цього договору (п.8.1, п.8.2 договору).

Позивач, звертаючись до суду із позовом зазначає, що на виконання умов договору на надання консультаційних послуг № К-19 від 05.02.2012р., в період з 30.10.2015р. по 30.06.2016р. надав відповідачам послуги на загальну суму 180 702 грн. та виставив відповідні рахунки-фактури на їх оплату: №ам-0000048 від 30.10.2015 року, №ам-0000068 від 30.11.2015 року, №ам-0000091 від 31.12.2015 року, №ам-0000015 від 31.01.2016 року, №ам-0000039 від 29.02.2016 року, №ам-0000064 від 31.03.2016 року, №ам-0000087 від 29.04.2016 року, №ам-0000109 від 31.05.2016 року, №ам-0000131 від 30.06.2016 року (а.с.39-47 т.1).

Як зазначає позивач, відповідно до п.4.1 договору, ним надіслано замовнику акти здачі - приймання виконаних робіт (надання послуг): №ам-0000231 від 30.10.2016 року, №ам-0000255 від 30.11.2015 року, №ам-0000278 від 31.12.2015 року, №ам-0000015 від 31.01.2016 року, №ам-0000039 від 29.02.2016 року, №ам-0000064 від 31.03.2016 року, №ам-0000088 від 29.04.2016 року, №ам-0000111 від 31.05.2016 року, №ам-0000134 від 30.06.2016 року (а.с.48-56 т.1).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що акти здачі-приймання виконаних робіт замовником не повернуті, мотивованої відмови від їх підписання замовником не надано.

31.08.2016 року позивач направив замовнику претензію №31-08/2016-П з вимогою сплатити заборгованість в сумі 180702 грн., а також підписати та направити ТОВ «Агрейн Менеджмент» акти виконаних робіт (а.с.57 т.1).

Як вказує позивач, у відповідь на претензію, перший відповідач надіслав лист №07/09-01 від 07.09.2016 року, в якому повідомив, що на підприємстві відсутній договір про спільну діяльність б/н від 26.01.2012 року та договір №К-19 від 05.02.2012 року про надання консультаційних послуг, послуги за договором №К-19 про надання консультаційних послуги позивачем не надавались.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідачів солідарно (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.10.2016 року, а.с.89 т.1) основного боргу в розмірі 180 702 грн., збитки від інфляції в розмірі 11463,61 грн., 3% річних в розмірі 2 351 грн., пені в розмірі 14 830,06 грн.

Перший відповідач проти позову заперечував та у відзиві зазначив, що на його адресу не надходили рахунки та акти здачі-приймання наданих позивачем послуг за спірним договором.

Аналогічні доводи викладені у відзиві першого відповідача на апеляційну скаргу.

Другий відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного провадження у даній справі позовні вимоги вважає обґрунтованими та визнає в повному обсязі.

Судова колегія враховує наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що не пізніше 10 числа наступного місяця за кожним місяцем, в якому надавались послуги згідно цього договору, виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату за попередній місяць.

В п.4.1 договору сторони погодили, що акти здачі-прийняття робіт оформлюються щомісячно, та направляються позивачем на адресу замовника до 10 числа місяця наступного за кожним місяцем, в якому надавались послуги.

Позивач зазначає, що на виконання п.3.2 та п.4.1 договору в період з жовтня 2015 року по червень 2016 року ним направлялись замовнику рахунки фактури на оплату послуг, а також акти здачі приймання виконаних робіт (а.с.39-56 т.1).

Однак, позивачем в підтвердження своїх доводів не надано суду доказів направлення замовнику рахунків.

Рахунки та акти направлялись першому відповідачу перед поданням позову.

Також позивачем документально не підтверджено надіслання ним актів здачі-прийняття робіт у встановлений договором строк, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Акти здачі-приймання робіт, надані позивачем до позову, підписані в односторонньому порядку лише виконавцем.

Перший відповідач заперечуючи проти доводів позивача, зазначає, що він не отримував рахунки та акти здачі-приймання робіт в період з жовтня 2015 року по червень 2016 року.

Позивачем доводи відповідача щодо неотримання рахунків та актів виконаних робіт не спростовано.

Посилання позивача на те, що рахунки та акти виконаних робіт були повторно направлені замовнику разом із претензією 02.09.2016 року не приймаються судом, оскільки договором (п.3.2, п.4.1) передбачено обовязок виконавця направляти рахунки та акти щомісяця, у визначений строк.

За умовами договору (п.3.3) замовника здійснює оплату рахунку протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку, а відповідно до п.4.2 договору, замовник зобовязаний підписати акт здавання-приймання наданих послуг протягом 3-х робочих днів з моменту отримання чи у той же строк направити виконавцю мотивовану відмову.

Таким чином, направлення позивачем рахунків та актів 02.09.2016 року разом із претензією перед поданням позову не є належним доказом виконання ним п.3.2 та п.4.1 договору, у звязку з чим відсутні підстави вважати, що у замовника виник обовязок з їх оплати відповідно до п.3.3 договору.

Позивач, в підтвердження своїх доводів щодо факту надання замовнику послуг за договором, посилається також на відображення цих операцій у його бухгалтерському обліку, а саме: в картці рахунку 361 та оборотно сальдовій відомості по рахунку 361 (а.с. 136 139 т.1).

Колегія суддів приймає до уваги, що за приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати певні обов'язкові реквізити.

Позивачем не надано суду первинних документів, складених у встановленому законодавством та договором порядку, які б підтвердили факт надання замовнику послуг за договором, у звязку з чим картка рахунку та оборотно-сальдова відомість, що складена та підписана позивачем, не може вважатись належним до допустимим доказом здійснення господарських операцій в розумінні статтей 33, 34 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт надання ним в період з 30.10.2015р. по 30.06.2016р. послуг за договором № К-19 від 05.02.2012р., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Під час апеляційного провадження у даній справі позивач надав суду додаткові докази, а саме описи вкладення до цінних листів за період з 02.11.2015 року по 30.06.2016 року, які, на його думку, підтверджують факт своєчасного направлення виконавцем рахунків та актів виконаних робіт замовнику (а.с.51-59 т.2).

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 року №270, надання послуг поштового звязку підтверджується розрахунковим документом встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Позивачем не надано суду фіскальні чеки до представлених суду описів вкладення до цінних листів.

В судовому засіданні 15.05.2017 року представник позивача пояснив, що фіскальні чеки у нього відсутні.

До матеріалів справи додано листи УДППЗ «Укрпошта» №01-20/325 від 12.05.2017 року, №02-392 від 11.05.2017 року, в яких повідомлено про неможливість надання інформації, оскільки відповідно до пунктів 121, 122, 123 Правил надання послуг поштового зв"язку, перевірка пересилання реєстрованих поштових відправлень здійснюється протягом 6 місяців з дня приймання, однак УДППЗ «Укрпошта» в листах звертає увагу, що основним документом, який підтверджує відправку реєстрованого поштового відправлення є розрахунковий документ (чек), в якому зазначено: вид, категорію, номер поштового відправлення, дату подачі, місце призначення та найменування.

Отже, відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, доказом надання послуг з пересилання поштового відправлення є розрахунковий документ - чек.

За таких обставин, надані позивачем суду апеляційної інстанції описи вкладення до листів не можуть вважатись належними доказами надіслання замовнику за договором рахунків та актів виконаних робіт (наданих послуг), оскільки факт відправки вказаних позивачем поштових відправлень не підтверджено відповідними розрахунковими документами.

Крім того, з наданих описів взагалі неможливо встановити дату їх складання, оскільки штемпель поштового відділення є не чітким.

Судова колегія також приймає до уваги, що позивачем, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України, не обґрунтовано неможливість подання вказаних доказів суду першої інстанції.

З огляду на наведене, надані позивачем суду апеляційної інстанції описи вкладення до цінних листів не можуть бути прийняті судом як належні докази в підтвердження обставин, на які посилається позивач та не спростовують правильні висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Перший відповідач в своїх доводах суду першої та апеляційної інстанцій зазначає, що договір зі сторони замовника підписано директором ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва від імені С/Д б/н від 26.01.2012р. між ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та ТОВ "Агрофірма "Рассвет", що не є юридичною особою, а отже, у другого відповідача за цим договором не виникає будь-яких прав та обовязків.

Позивач з такими доводами не погоджується та, зокрема, в апеляційній скарзі зазначає, що укладаючи договір №К-19 від 05.02.2012 року перший відповідач діяв одночасно від свого імені, а також як представник ТОВ Агрофірми «Рассвет» на підставі п.1.3 Додатку №2 до договору від 26.01.2012 року про спільний обробіток земельної ділянки, що підтверджує спільну згоду сторін на укладення договору №19К.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із договору на надання консультаційних послуг № К-19 від 05.02.2012р., він є укладеним на підставі договору про спільну діяльність б/н від 26.01.2012 року між ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та ТОВ "Агрофірма "Рассвет".

26.01.2012р. між Державним підприємством "Науково-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рассвет" (сторона-2) укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки (далі - договір про спільну діяльність) (а.с.71 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Статтею 1135 ЦК України визначено, що під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників.

У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Згідно п.5.1 договору про спільну діяльність (в редакції додатку №3 від 01.03.2012 року), керівництво спільною діяльністю, ведення спільних справ доручається стороні-1 (першому відповідачу)

В п.1.2, 1.3 додатку №3 від 01.03.2012 року визначено, що рішення щодо спільних справ, повязаних з виконанням цього договору, приймаються сторонами за спільною згодою. Сторона-1 (перший відповідач) є повноважним представником сторони-2 (другого відповідача) у питаннях здійснення спільної діяльності, відповідно до цього договору та здійснює всі необхідні юридичні дії для виконання договору.

Таким чином, враховуючи умови вказаного договору про спільну діяльність, всі рішення щодо спільних справ повинні були прийматися за спільною згодою сторін, а ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва є повноважним представником ТОВ Агрофірма Рассвет у питаннях здійснення спільної діяльності.

Із тексту договору про надання консультаційних послуг вбачається, що він був підписаний директором ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва ОСОБА_3 з посиланням на те, що вона діє на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012р. та засвідчено печаткою: "Для договору про спільний обробіток земельної ділянки ідентифікаційний податковий № 458324856".

Разом із тим, на вказаному договорі відсутня печатка підприємства першого відповідача та не зазначено про повноваження директора ДП "НДГ "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва укладати договір від імені ТОВ Агрофірма Рассвет.

Під час розгляду даної справи другим відповідачем не заперечувалось укладення договору №К-19 від 05.02.2012 року про надання консультаційних послуг.

Колегія суддів приймає до уваги, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором на надання консультаційних послуг, а отже, необхідним є встановлення обставин щодо надання таких послуг позивачем, а також наявність або відсутність порушення його прав відповідачами.

Враховуючи недоведеність позивачем факту надання ним послуг за договором № К-19 від 05.02.2012р., посилання апелянта на наявність згоди сторін на укладення вказаного договору та належних повноважень у особи, яка його підписала від імені замовника, у даному випадку не впливають на результати вирішення спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.10.2016 року у справі №922/3181/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Пушай В.І.