ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р.Справа № 922/476/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_2., довіреність від 22.02.2017 р.

представника відповідача - Пересади А.П., довіреність № 305-3 від 04.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати за період з вересня по листопад 2015 року у розмірі 5025,15 грн., суми середнього заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач в період з 02.02.1998 р. по 18.01.2016 р. працювала на заводі "ТОРА" ХДАВП, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати.

Ухвалою суду від 08.02.2017 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.03.2017 р.

13.03.2017 р. до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень, жовтень та листопад 2015 року у розмірі 5025,15 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 34066,16 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовну заяву, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 5025,15 грн., в іншій частині позову просив відмовити, проти визнання суми середнього заробітку за весь час затримки заперечував, посилаючись на те, що середній заробіток за весь час затримки є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки не може розглядатися в господарському суді.

Суд, розглянувши заяву про збільшення позовних вимог, вважає за необхідне прийняти її до розгляду та продовжити розгляд справи з її урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 в період з 02.02.1998 р. по 18.01.2016 р. перебувала у трудових відносинах із заводом "ТОРА" ХДАВП, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, та була звільнена за власним бажанням за згодою сторін, відповідно до п. 4 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чаговець Т.П.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13 у попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до якого, зокрема, окремо внесено суму заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву в частині визнання суми боргу по заробітній платі в розмірі 5025,15 грн., суд зазначає.

Відповідно до довідки № 2/007 від 23.01.2017 р., виданої заводом "ТОРА" ХДАВП, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 виникла за період з вересня по листопад 2015 року та складає 5025,15 грн.

Судом встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем в розмірі 5025,15 грн. виникла після порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та була визнана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Харківського авіаційного виробничого підприємства заборгованості по заробітній платі за період з вересня по листопад 2015 року в розмірі 5025,15 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовну заяву (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 34066,16 грн., суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідки № 3/007 від 23.01.2017 р., виданої заводом "ТОРА" ХДАВП, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 126,64 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки за період з 19.01.2016 р. (наступний день після звільнення) по 15.03.2017 р., що за розрахунком суду, з урахуванням графіку роботи Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (у тому числі наказу № 379 від 16.11.2016 р. "Про зімну режиму роботи підприємства"), становить 267 робочих днів (з 19.01.2016 р. по 31.01.2016 р. - 9 робочих днів, за лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 22 робочих дня, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 19 робочих днів, липень 2016 року - 22 робочих дня, серпень 2016 року - 22 робочих дня, вересень 2016 року - 22 робочих дні, жовтень 2016 року - 20 робочих днів, за листопад 2016 року - 22 робочих дні, за грудень 2016 року - 22 робочих дня, за січень 2017 року - 14 робочих днів, за лютий 2017 року - 8 робочих днів, з 01.03.2017 р. по 15.03.2017 р. - 4 робочих дня), всупереч заявленим позивачем 269 робочим дням.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за 267 робочих днів складає 33812,88 грн. (126,64 грн. х 267 робочих дня = 33812,88 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки задовольнити в розмірі 33812,88 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), в іншій частині - відмовити.

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору про відшкодування завданої моральної шкоди за затримку заробітної плати при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Така позиція Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що звільнений працівник має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої невиплатою належних йому сум при звільненні, протягом трьох місяців після фактичного розрахунку роботодавцем чи уповноваженим ним органом.

Враховуючи відсутність факту проведення розрахунку з позивачем, зазначені вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1148,80 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заяву (вх. № 8312 від 13.03.2017 р.) про збільшення позовних вимог до розгляду.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з вересня по листопад 2015 року в розмірі 5025,15 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 33812,88 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

4. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 1148,80 грн. судового збору.

5. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. залишити без розгляду.

6. В решті позову відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя В.О. Усатий