ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 910/12178/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В. (головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 року у справі №910/12178/16 за позовом Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, треті особи: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про розірвання договору, виселення та знесення збудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом (враховуючи заяву про зміну (доповнення) предмету позову) до відповідача про розірвання договору, виселення та зобов'язання відповідача привести спірне нежитлове приміщення у стан на момент передання в оренду шляхом знесення самовільно збудованого нерухомого майна та проведення ремонтних робіт приміщення громадської вбиральні посилаючись на порушення відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №1531 від 08.04.2014 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2016 року (суддя Карабань Я.А.) позов задоволено повністю; розірвано договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1531 від 08.04.2014 року, укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), ФОП ОСОБА_4 та Спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київводфонд"; виселено відповідача з нежитлового приміщення громадської вбиральні; зобов'язано відповідача привести нежитлове приміщення громадської вбиральні у стан на момент передачі в оренду шляхом знесення самовільно збудованого магазину вживаного одягу, що розміщений на будівлі вказаної громадської вбиральні, та проведення ремонтних робіт нежитлового приміщення вказаної громадської вбиральні.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 року (судді: Скрипка І.М., Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними судові рішення скасувати, у задоволені позову відмовити повністю.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що постанова апеляційного суду є законною і підлягає залишенню без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду від 25.04.2017 року продовжено строк розгляду спору та розгляд справи відкладено на 16.05.2017 року.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про закріплення основних засобів" № 1630 від 07.09.2011 року за комунальним підприємством "Київводфонд" на праві господарського відання були закріплені громадські вбиральні стаціонарного типу, зазначені у додатку 1 до цього розпорядження, зокрема й громадська вбиральня, загальною площею 68,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1.

08.04.2014 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) та спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" (підприємство або балансоутримувач) був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1531, згідно з умовами якого орендар зобов'язувався передати у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 68,9 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, для розміщення громадської вбиральні, а орендар зобов'язувався вказаний об'єкт оренди прийняти та сплачувати орендну плату за користування ним.

На виконання умов договору об'єкт оренди був переданий в користування орендаря (відповідача), що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 08.04.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендодавець та підприємство має право проводити необхідний огляд та перевірку виконання орендарем умов договору. В процесі перевірки виконання умов договору оренди може бути здійснена фото або відеофіксація стану та умов використання об'єкта оренди.

10.11.2015 року позивачем було проведено обстеження та складено акт обстеження об'єкта (громадської вбиральні стаціонарного типу комунальної власності територіальної громади міста Києва), яким встановлено, що громадська вбиральня, передана в оренду відповідачу, знаходиться в незадовільному стані, розвалені вхідні групи. Зверху на громадській вбиральні побудовано нежитлове приміщення, яке на момент обстеження використовувалось під магазин Секонд Хенд.

У зв'язку з цим, 11.11.2015 року позивачем складено припис, в якому останнє вимагало від відповідача надати проектно-дозвільну документацію на проведені проектно-будівельні роботи. Проте, відповідач вимоги припису не виконала, витребуваних документів не надала.

Крім того, позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м.Києва з листом № 1-1208 від 18.11.2015 року, у якому повідомив про проведене обстеження громадської вбиральні.

Зокрема, у листі № 1-1208 від 18.11.2015 року позивач повідомив Департамент про те, що підприємство, як балансоутримувач вказаної громадської вбиральні, не надавало будь-яких погоджень на проведення будівельних робіт, вважає незабезпечення орендарем використання об'єкта оренди за цільовим призначенням грубим порушенням договірних зобов'язань, повідомив про намір ініціювати розірвання договору оренди.

У відповідь на вищевказаний лист Департамент комунальної власності м. Києва направив на адресу позивача лист № 062/07/20-14182 від 23.12.2015 року, яким пропонував позивачу виступити з ініціативою щодо розірвання договору оренди № 1531 від 08.04.2014 року у судовому порядку, у зв'язку з тим, що відповідач не використовує громадську вбиральню за цільовим призначенням та не запобігає її псуванню і пошкодженню.

26.01.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про дострокове розірвання договору оренди № 1-87, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку № 7503, копії яких долучені до матеріалів справи.

Вищевказаний лист був повернутий відправнику - позивачу, через закінчення встановленого терміну зберігання поштового відправлення, що підтверджується витягом з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", долученим до матеріалів справи.

Предметом даного судового розгляду є вимоги балансоутримувача до орендаря про розірвання договору оренди комунального майна, виселення та зобов'язання відповідача привести спірне нежитлове приміщення у стан на момент передання в оренду шляхом знесення самовільно збудованого нерухомого майна та проведення ремонтних робіт приміщення громадської вбиральні, посилаючись на порушення орендарем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №1531 від 08.04.2014 року.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позов виходили з того, що відповідач всупереч умовам договору не забезпечила належне збереження об'єкта оренди, не вживала заходи спрямовані на запобігання його пошкодженню і псуванню, використовує об'єкт оренди не за цільовим призначенням та без письмової згоди орендодавця і відповідної дозвільної документації здійснила будівельні роботи на об'єкті оренди, що є підставами для його дострокового розірвання на вимогу однієї із сторін.

Тоді як відповідно до абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, в п.п. 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

При цьому господарські суди повинні зазначати, зокрема, у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій - відповідний припис, наприклад: "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", "Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)", строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення (п. 9.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення")

Зазначеним вимогам оскаржені судові рішення не відповідають.

Так, дійшовши висновку про задоволення позову про зобов'язання відповідача привести нежитлове приміщення громадської вбиральні, розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, загальною площею 68,9 кв.м., у стан на момент передачі в оренду шляхом знесення самовільно збудованого магазину вживаного одягу, що розміщений на будівлі вказаної громадської вбиральні, та проведення ремонтних робіт нежитлового приміщення вказаної громадської вбиральні, суди попередніх інстанцій не дослідили змісту позовної заяви щодо наведення в ній правового змісту предмета позову та обгрунтування його правових підстав.

Зокрема, не звернули увагу, що в прохальній частині позову не конкретизовано проведення яких саме ремонтних робіт слід здійснити відповідачу; достеменно не з'ясовано в якому стані знаходилось спірне приміщення на момент передачі в оренду, і як змінився його стан на час вирішення спору.

Водночас, судами попередніх інстанцій не надана оцінка наявному у матеріалах справи звіту про оцінку майна (а.с.183-231, т.1), яким визначений технічний стан об'єкту оренди на момент передачі його в оренду та здійснена його фотовізуальна характеристика.

До того ж, згідно з ч. ч. 1,2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1531 від 08.04.2014 року укладено між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) та спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд" (підприємство або балансоутримувач).

Згідно з ч.2 ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, за вимогами даної правової норми, позивачем є особа, на захист прав якої порушується провадження у справі.

Позов про розірвання договору поданий балансоутримувачем спірного майна на підставі ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якою договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Разом з тим, орендодавця - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в порушення наведених вище норм залучено у якості третьої особи у справі, незважаючи на те, що він є стороною спірного договору та орендодавцем у спірних правовідносинах оренди комунального майна.

Отже, господарські суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору не встановили обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у справі, не дослідили повно і всебічно спірні правовідносини між сторонами, не надали вказаним правовідносинам належної правової оцінки, та дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, прийняті судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 року та рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2016 року скасувати, і справу № 910/12178/16 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

С.Могил