ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р. Справа № 911/1150/17

За позовом Приватного підприємства «Ліком»

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення 4 691,76 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (керівник);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Приватне підприємство «Ліком» (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 4 691,76 грн заборгованості, з яких: 3 741,42 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар, 399,15 грн пені, 209,06 грн інфляційних втрат та 342,13 грн 24 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки № 349 від 11.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.04.2017 порушено провадження у справі № 911/1150/17, розгляд справи призначено на 19.05.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2017 розгляд справи відкладено на 26.05.2017.

25.05.2017 до канцелярії господарського суду Київської області повернулася копія ухвали господарського суду Київської області від 18.04.2017, яка була направлена судом на юридичну адресу відповідача - Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Шевченко, 16). Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органом поштового звязку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до абзацу третього пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення троку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 26.05.2017 представник позивача підтримав позов повністю.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Відповідач в судове засідання 26.05.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 між Приватним підприємством «Ліком» (Постачальник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки № 349, згідно якого постачальник зобовязався поставити покупцю товари народного споживання (далі товари) на умовах DDP, або EXW, або FCA (в редакції міжнародних правил «Інкотермс» 2010 року) в залежності від узгодженого сторонами замовлення (письмового або усного), а покупець приймати їх та оплачувати на умовах договору.

Згідно п. 2.1 договору товари поставляються по накладним на підставі замовлень покупця на поставку.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору ціни на товари та загальна сума кожної поставки вказуються у видаткових накладних (рахунках), по яким вони поставляються. За поставлені товари покупець зобовязаний сплатити постачальнику грошові кошти протягом 14 днів з дня поставки (п. 2.3. договору) у розмірі, що зазначений у видатковій накладній (рахунку), на підставі якої (якого) поставляється товар. У платіжному документі про оплату продукції, яка була отримана у розділі «Призначення платежу» покупець повинен вказувати номер та дату договору, видаткової накладної по якій здійснюється платіж, та торговельну марку.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до « 31» грудня 2015 року. В разі відсутності письмової заяви будь-якої із сторін на протязі 1 місяця до закінчення строку дії договору про припинення або зміну договору, строк дії продовжується на умовах, передбачених договором (п. 8.1 договору).

Суд встановив, що договір поставки № 349 від 11.11.2014 є неодноразово продовженим, оскільки жодна із сторін протягом 1 місяця до закінчення строку його дії не повідомила письмово іншу сторону про припинення або зміну договору.

На виконання п. 1.1. договору поставки № 349 від 11.11.2014 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 17 685,15 грн, що підтверджується видатковими накладними № Лк-0312629 від 11.11.2016 на суму 1 583,26 грн, № Лк-0312801 від 11.11.2016 на суму 2 461,75 грн, № Лк-0318837 від 18.11.2016 на суму 792,74 грн, № Лк-0318935 від 18.11.2016 на суму 1 367,34 грн, № Лк-0325305 від 25.11.2016 на суму 1 577,04 грн, № Лк-0325312 від 25.11.2016 на суму 995,27 грн, № Лк-0331508 від 02.12.2016 на суму 1 657,73 грн, № Лк-0331717 від 09.12.2016 на суму 270,85 грн, № Лк-0337642 від 09.12.2016 на суму 1 453,51 грн, № Лк-0337828 від 09.12.2016 на суму 1 447,61 грн, № Лк-0343828 від 16.12.2016 на суму 909,49 грн, № Лк-0343887 від 16.12.2016 на суму 1 034,48 грн, № Лк-0349775 від 23.12.2016 на суму 1 199,24 грн, № Лк-0349848 від 23.12.2016 на суму 934,84 грн (а.с. 32-45), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 3 277,75 грн, що підтверджується накладними на повернення постачальнику № 31 від 12.01.2017 на суму 1 245,17 грн та № 27 від 11.01.2017 на суму 2 032,58 грн (а.с. 46-47), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Також відповідач сплатив позивачу 10 665,98 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 54-61), решту боргу не сплатив, внаслідок чого станом на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар склав 3 741,42 грн (17 685,15 грн 3 277,75 грн - 10 665,98 грн), що підтверджується довідкою ПАТ «ОТП Банк» № 020-3/312 від 16.05.2017 (а.с. 103) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 3 741,42 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар, 399,15 грн пені, 209,06 грн інфляційних втрат та 342,13 грн 24 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору поставки № 349 від 11.11.2014 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 17 685,15 грн, що підтверджується видатковими накладними № Лк-0312629 від 11.11.2016 на суму 1 583,26 грн, № Лк-0312801 від 11.11.2016 на суму 2 461,75 грн, № Лк-0318837 від 18.11.2016 на суму 792,74 грн, № Лк-0318935 від 18.11.2016 на суму 1 367,34 грн, № Лк-0325305 від 25.11.2016 на суму 1 577,04 грн, № Лк-0325312 від 25.11.2016 на суму 995,27 грн, № Лк-0331508 від 02.12.2016 на суму 1 657,73 грн, № Лк-0331717 від 09.12.2016 на суму 270,85 грн, № Лк-0337642 від 09.12.2016 на суму 1 453,51 грн, № Лк-0337828 від 09.12.2016 на суму 1 447,61 грн, № Лк-0343828 від 16.12.2016 на суму 909,49 грн, № Лк-0343887 від 16.12.2016 на суму 1 034,48 грн, № Лк-0349775 від 23.12.2016 на суму 1 199,24 грн, № Лк-0349848 від 23.12.2016 на суму 934,84 грн (а.с. 32-45), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 3 277,75 грн, що підтверджується накладними на повернення постачальнику № 31 від 12.01.2017 на суму 1 245,17 грн та № 27 від 11.01.2017 на суму 2 032,58 грн (а.с. 46-47), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; відповідач сплатив позивачу 10 665,98 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 54-61), решту боргу не сплатив, внаслідок чого станом на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар склав 3 741,42 грн (17 685,15 грн 3 277,75 грн - 10 665,98 грн), що підтверджується довідкою ПАТ «ОТП Банк» № 020-3/312 від 16.05.2017 (а.с. 103) та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 3 741,42 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 741,42 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки № 349 від 11.11.2014, позивачем за період з 26.11.2016 по 24.04.2017 нараховано 399,15 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За прострочення оплати поставлених товарів (п. 3.2. договору), покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несплаченої в строк суми за кожен день прострочення платежу (п. 4.3 договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 13-26), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 26.11.2016 по 24.04.2017 складає 396,55 грн. Відтак, вимога про стягнення 399,15 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 396,55 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором поставки № 349 від 11.11.2014, позивачем за період з грудня 2016 року по березень 2017 року нараховано 209,06 грн інфляційних втрат та 342,13 грн 24 % річних за період з 26.11.2016 по 24.04.2017.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що сторонами п. 4.3. договору встановлений обовязок покупця сплатити постачальнику 24 % річних у випадку порушення грошового зобовязання згідно ст. 625 Цивільного кодексу України

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 24 % річних, що вказані позивачем в поданих розрахунках інфляційних втрат та 24 % річних (а.с. 40-41), арифметично вірний розмір інфляційних втрат, нарахованих за період з грудня 2016 року по березень 2017 року та 24 % річних, нарахованих за період з 26.11.2016 по 24.04.2017 становить загалом 209,06 грн інфляційних втрат та 341,94 грн. 24 % річних. Відтак, вимога про стягнення 209,06 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю, а вимога про стягнення 342,13 грн 24 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 341,94 грн.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3 741,42 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар, 396,55 грн пені, 209,06 грн інфляційних втрат та 341,94 грн 24 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Шевченко, буд. 16; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Ліком» (03124, м. Київ, Соломянський район, провулок Радищева, будинок 3; ідентифікаційний код 30638249) 3 741 (три тисячі сімсот сорок одну гривню) 42 коп. боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № Лк-0312629 від 11.11.2016, № Лк-0312801 від 11.11.2016, № Лк-0318837 від 18.11.2016, № Лк-0318935 від 18.11.2016, № Лк-0325305 від 25.11.2016, № Лк-0325312 від 25.11.2016, № Лк-0331508 від 02.12.2016, № Лк-0331717 від 09.12.2016, № Лк-0337642 від 09.12.2016, № Лк-0337828 від 09.12.2016, № Лк-0343828 від 16.12.2016, № Лк-0343887 від 16.12.2016, № Лк-0349775 від 23.12.2016, № Лк-0349848 від 23.12.2016 згідно договору поставки № 349 від 11.11.2014, товар, 396 (триста девяносто шість гривень) 55 коп. пені, 209 (двісті девять гривень) 06 коп. інфляційних втрат, 341 (триста сорок одну гривню) 94 коп. 24 % річних та 1 599 (одну тисячу пятсот девяносто девять гривень) 05 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 29.05.2017

Суддя П.В.Горбасенко