ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 травня 2017 р. Справа № 903/378/17

за позовом Агрофірми "Надія" товариство з обмеженою відповідальністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛМОЛОКО ЕКСТРА"

про стягнення 89 125,76грн.

Суддя: Філатова С.Т.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №8 від 10.05.2017р.

від відповідачів: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. В судовому засіданні учаснику судового процесу на підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Агрофірми "Надія" товариство з обмеженою відповідальністю звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛМОЛОКО ЕКСТРА" про стягнення 89 125,76грн. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою отриманого по видаткових накладних за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. товару на підставі договору поставки молока №28 від 30.01.2015р.

Ухвалою суду від 04.05.2017р. порушено провадження у справі. Зобовязано позивача звірити розрахунки по договору поставки молока №28 з відповідачем, акт звірки подати суду до 15.05.2017р.; відповідача подати суду пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, у випадку заперечень щодо розрахунків подати контррозрахунок.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Пояснив, що у акті звірки взаємних розрахунків за червень 2016р. допущена помилка на 0,01грн., правильна сума заборгованості 89 125,76грн; дебіторська заборгованість в сумі 49 451,27грн. станом на 01.09.2015р. була погашена відповідачем 08.09.2015р., що стверджується банківською випискою №1755 від 08.09.2016р.

Відповідач у судове засідання не з'явився, ухвала суду від 04.05.2017р. повернута органами поштового зв'язку із відміткою "за не запитом".

У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ТзОВ «БАЛМОЛОКО ЕКСТРА»: м. Луцьк, вул. Єршова, 11, куди і направлялася ухвала суду.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2015р. між Агрофірмою "Надія" товариство з обмеженою відповідальністю (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЛМОЛОКО ЕКСТРА» (покупець) був укладений договір поставки молока №28, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов'язався систематично передавати у власність покупцю молочну сировину (молоко коровяче, сире, незбиране, яке піддавалось попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодження), а покупець приймати і оплачувати молоко на умовах та в порядку, визначеному договором (Том І а.с. 24-26).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору постачальник здійснює поставку молока на умовах EXW (Інкотермс 2010): навантаження здійснюється силами та за рахунок постачальника на транспортний засіб, наданий покупцем, або на умовах DAP (Інкотермс 2010): доставка молока на склад покупця здійснюється транспортом та за рахунок постачальника. У цьому разі витрати на доставку молока вже включені до ціни молока.

Право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання і визначається датою підписання представником покупця товарно-транспортних накладних.

На виконання умов договору за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. позивачем згідно видаткових та товарно-транспортних накладних було поставлено ТзОВ «БАЛМОЛОКО ЕКСТРА», а останнім прийнято товар на загальну суму 1 376 125,76грн. (Том І а.с. 28-207).

Відпуск та отримання товару стверджується відмітками представника відповідача згідно довіреностей відповідача про отримання на видаткових накладних (Том І а.с. 218-225). Накладні підписані представником відповідача без зауважень (Том І а.с. 28-207).

Згідно п.п. 1.3, 5.7 договору ціна на поставлене молоко визначається у протоколах погодження ціни(додаток №1), які після належного оформлення та підписання сторонами є невідємною частиною договору. Покупець здійснює оплату за молоко у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника 100% передплатою.

Між сторонами були підписані та скріплені печатками товариств протоколи погодження цін за період з лютого 2015р. по грудень 2015р. (Том І а.с. 208-217).

Також, сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на червень 2016р. із зазначенням сальдо на користь Агрофірми "Надія" товариство з обмеженою відповідальністю 89 125,75грн. (Том І а.с. 234).

Відповідач за поставлений товар розраховувався частково на суму 1 287 000,00грн., що стверджується банківськими виписками за період з 21.09.2015р. по 14.04.2016р. (Том І а.с. 235-250, Том ІІ а.с. 1-7), претензію №117 від 08.09.2016р. (Том ІІ а.с. 8), , що стало підставою для звернення кредитора з позовом до суду.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України, згідно яких одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Існування договірних зобовязань, що випливають із договору поставки молока №28 від 30.01.2015р., не заперечено. Доказів розірвання, визнання договору недійсним у встановленому законом порядку суду не подано.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Крім того, відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Наведене свідчить, що поставка товару без попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема щодо порядку розрахунків, оскільки продавець скористався своїм законним правом у зустрічному зобов'язанні.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 19.08.2014р. у справі №3-78гс14, 30.09.2014р. у справі №3-121гс14, 07.10.2014р. у справі 33-125гс14.

Відповідач отримав товар по видатковим та товарно-транспортним накладним за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. на суму 1 376 125,76грн. без зауважень (Том І а.с. 28-207). Оплату здійснив частково на суму 1 287 000,00грн.

Заборгованість за отриманий товар становить 89 125,76грн. стверджується договором поставки молока №28 від 30.01.2015р. з додатковою угодою №1 (а.с. Том І а.с. 24-27), протоколами погодження цін (Том І а.с. 208-217), видатковими та товарно-транспортними накладними за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. (Том І а.с. 28-207), довіреностями (Том І а.с. 218-225), приймальними квитанціями за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. (Том І а.с. 226-233), банківськими виписками за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. (Том І а.с. 235-250, том ІІ а.с. 1-7), актом звірки взаємних розрахунків станом на червень 2016р. із зазначенням сальдо на користь Агрофірми "Надія" товариство з обмеженою відповідальністю 89 125,75грн. (Том І а.с. 234), відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення в силу ст. 193 України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 193, 265 ГК України, ст.ст. 538, 692, 693, 712 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛМОЛОКО ЕКСТРА", 43023, Волинська область,м. Луцьк, вул. Єршова, 11,

на користь Агрофірми «Надія» товариства з обмеженою відповідальністю, 63541, Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Шевченко, б. 40

89 125,76грн. основного боргу, 1 600,00грн. судового збору. Всього: 90 725,76грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

18.05.2017р.

Суддя Філатова С. Т.