ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" травня 2017 р.Справа № 916/1915/16

За позовом: Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут", м. Одеса

до відповідачів: ОСОБА_1;

ОСОБА_2;

ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності

Суддя Найфлейш В.Д.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: керуючий санацією Дунаєвський В.І. (паспорт), розпорядник майна Костін С.О. (посвідчення); Остапишена В.М. (довіреність)

Від відповідача - ОСОБА_3: ОСОБА_7 (довіреність)

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з'явився

Суть спору: про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності

В липні 2016 року Державне підприємство "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування незаконно відчуженого державного майна з чужого володіння та визнання права власності на цілісний майновий комплекс дослідної станції Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут", який розташований за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що керуючим санацією ДП "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" - Дунаєвським В.І. встановлено, що на балансі підприємства обліковується майно дослідної станції інституту, яке розміщено за адресою: АДРЕСА_1, проте доступ до цього майна неможливий внаслідок знаходження цього майна в чужому володінні.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2006р. визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.02.2001р. та визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд дослідницької станції, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2007р. заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2006р. скасовано.

15.06.2007р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як треті особи звернулись з позовом про визнання за ними права власності на зазначене нерухоме майно. ДП Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут Міністерства промислової політики України звернулось із зустрічним позовом про визнання договору купівлі продажу від 09.02.2001р. недійсним та визнання за ним права власності на це майно.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2007р. накладено арешт на комплекс нежитлових будівель і споруд та на все майно і обладнання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2008р. у справі № 22ц-7488-10 визнано право власності держави на комплекс нежитлових будівель та споруд дослідної станції по АДРЕСА_1, загальною площею 1690,20 кв. м. в особі органу управління Міністерства промислової політики України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2009р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2008р. у справі № 22ц-7488-10 скасовано. Провадження по справі закрито.

Ухвалою Верховного Суду України ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2009р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30.09.2010р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2008р. у справі № 22ц-7488-10 скасовано та:

-в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут Міністерства промислової політики України про визнання дійсним договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд дослідної станції від 09.02.2001р. відмовлено;

-в задоволенні позову третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Державного підприємства Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут Міністерства промислової політики України про визнання права власності на комплекс нежитлових будівель та споруд дослідної станції відмовлено;

-в задоволенні зустрічного позову Державного підприємства Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут Міністерства промислової політики України до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд дослідницької станції від 09.02.2001р. та визнання права власності відмовлено.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2014 р. по справі № 2-326/11, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.10.2014р. у задоволенні позову Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб ДП „Одеський спеціальний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут", ОСОБА_1, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності - відмовлено. В обгрунтування вказаного рішення встановлено, що згідно висновку № 9778/2073 судової будівельно-технічної експертизи проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 11.11.2013 р. майновий комплекс нежитлових будівель та споруд дослідної станції за адресою АДРЕСА_1 був реконструйований в період з 2007 по 2011 рр.; реконструкція покладалася в переплануванні будівель, зведенні прибудов, зведенні навісу та встановленні обладнання для можливості проведення технічного обслуговування та ремонту автомобілів; зазначений майновий комплекс станом на 2007 р. не є ідентичним на період проведення експертизи; на цей час існує нова річ, яка була створена шляхом реконструкції, а саме - комплекс будівель і споруд станції технічного обслуговування автомобілів.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. (суддя Лепеха Г.А.), позов задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути з незаконного володіння майно загальною площею 1690,1 кв.м, розташоване в АДРЕСА_1, а саме: - одноповерхове нежитлове приміщення літ. "А" загальною площею - 248,1 кв. м, до якого відноситься - підвал - 1, коридор - 2, 3, кабінети - 4, 5, 6, 9, 10, майстерня - 7, підсобне приміщення - 8; - двоповерхове нежитлове приміщення літ. "Б" загальною площею - 797,6 кв.м, до якого відносяться - майстерні - 1, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 16,17, 18, 19, 20, підсобне приміщення; - 2, гараж - 3, кабінети - 4, 22, склад - 6, коридор - 8, сходові майданчики - 13, 15, туалет -14, склад-21; - двоповерхове нежитлове приміщення літ. "В" загальною площею - 352,7 кв. м, до якого відносяться - коридори - 1, 10, 16, битовки - 2, 3, 4, 5, склади - 6, 7, 8, 9, 11, майстерні - 12, 14, туалет - 13, душ - 15, кабінет -17; - одноповерхове нежитлове приміщення літ. "Г" загальною площею - 291,7 кв. м, до якого відносяться - майстерні - 1, 8, 9, 10, бокси - 2,3, битовки - 4, санвузол - 5, умивальник - 6, туалет - 7, ТП -11 у володіння позивача, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача по 1253,27 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 (колегія суддів: Туренко В.Б. - головуючий, Поліщук Л.В., Таран С.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. скасовано, в позові відмовлено, стягнуто з Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" на користь ОСОБА_3 судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 4272,40 грн., доручено господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2017р. касаційну скаргу Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" в особі керуючого санацією Дунаєвського В.І. задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 та рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. у справі №916/1915/16 скасовано, справу №916/1915/16 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В обгрунтування постанови Вищим господарським судом України зазначено, що вирішуючи даний спір по суті, суди не звернули уваги на те, що в матеріалах справи відсутній сам договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.02.2001р., укладений між ОСОБА_1 та Державним підприємством "Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут", та не дослідили наявність доказів перебування на балансі Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" спірного нерухомого майна загальною площею 1690,1 кв.м, яке розташоване в АДРЕСА_1.

Автоматичним розподілом справ між суддями справу №916/1915/16 передано до розгляду судді Найфлейш В.Д.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.04.2017р. прийнято справу №916/1915/16 до свого провадження суддею Найфлейш В.Д.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, господарським судом Одеської області витребувано та отримано наступні документи:

- лист Фонду Державного майна України, яким зазначено, що за даними, які надані до Фонду Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, в Реєстрі обліковується нерухоме державне майно, зокрема „дослідна станція" загальною площею 1690,1 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі Державного підприємства „Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" ();

- копії інвентарних карток підприємства;

- копію договору купівлі-продажу від 09.02.2001 р.;

- лист Мінекономрозвитку України щодо перебування на балансі Державного підприємства „Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" державного майна, зокрема „дослідна станція" загальною площею 1690,1 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення, відповідно до прохальної частини яких ОСОБА_3 просить суд припинити провадження по справі у зв'язку з тим, що даний спір не підвідомчий господарському суду.

Представники сторін повідомлені про час та дату судового засідання належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення та повернення поштового відправлення від ОСОБА_1 із зазначенням „за закінченням терміну зберігання".

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позов подано до фізичних осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а не до фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. У справах про оскарження рішення третейського суду та про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду особами, які беруть участь у справі, є учасники третейського розгляду, особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, треті особи, а також представники цих осіб.

Згідно ст. 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи); учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

З огляду на вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що суб'єктний склад сторін по справі не відповідає вимогам ст. 1 ГПК України, оскільки відповідачами є фізичні особи, наслідком чого є неможливість вирішення даного спору в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Так, господарським судом встановлено, що стосовно Державного підприємства "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" тобто позивача по вказаній справі порушено провадження у справі про банкрутство №5017/2833/2012.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.09.2013р. відкрито процедуру санації Державного підприємства "Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут", керуючим санацією Державного підприємства "Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут" призначено керівника підприємства Дунаєвського В. І.

Ухвалою від 03.03.2016р. затверджено план санації Державного підприємства "Одеський спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут".

Відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 ГПК (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-XII, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Викладена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 13.04.2016р. у справі № 908/4804/14. Відповідно до положень ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1.2 ч.1 ст. 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що відносно позивача порушено провадження у справі про банкрутство, спори про визнання права власності та витребування майна розглядаються та вирішуються господарським судом у межах справи про банкрутство, а не в окремому позовному провадженні. Проте, в будь-якому випадку це стосується випадків пред'явлення таких позовів до відповідача, щодо якого порушено справу про банкрутство. В даному випадку позов подано позивачем Державним підприємством "Одеський Спеціальний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут", щодо якого порушено справу про банкрутство, до відповідачів, які є фізичними особами, у зв'язку з чим розгляд господарським судом такого позову не передбачено спеціальним законодавством про банкрутство.

Враховуючи, що даний спір не є корпоративним, оскільки не виникає з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, а також приймаючи до уваги, що позов не відповідає п. 7 ст. 12 ГПК України, оскільки не пред'явлений безпосередньо до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, а також не є спором між господарським товариством та його посадовою особою про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству і Господарським процесуальним кодексом не передбачено інших випадків розгляду господарським судом справ виключно за участю фізичних осіб, господарський суд дійшов висновку, що даний позов не підвідомчий господарському суду, у зв'язку з чим суд задовольняє клопотання відповідача ОСОБА_3, викладене у письмових поясненнях від 17.05.2017р. та припиняє провадження по даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, суд залишає без розгляду клопотання ДП „СНДіПКІ" про виключення відповідача ОСОБА_1 з кола відповідачів та залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та заяву ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності у зв'язку з тим, що вказана справа по суті не розглядалась у зв'язку з припиненням провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст., 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 916/1915/16 - припинити.

Копію ухвали надіслати сторонам згідно ст. 87 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 23.05.2017 р. згідно ст. 85 ГПК України.

Суддя В.Д. Найфлейш