ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р.Справа № 916/444/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю, ОСОБА_2, за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_3, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ

на рішення господарського суду Одеської області від 01 лютого 2017 року

у справі №916/444/16

за позовом Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ТРАНС-СЕРВІС

про стягнення 53 843,18грн.-

У судових засіданнях оголошувалися перерви з 21.03.2017 по 18.04.2017 та з 18.04.2017 до 18.05.2017.

Встановив:

У лютому 2016 року Державне підприємство „Морський торговельний порт „Чорноморськ звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про стягнення з останнього 53843,18грн. суми основного боргу плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.05.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 916/444/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Скасовуючи судові рішення господарськоих судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий господарський суд України зазначив про те, що судами не з'ясовано, чи був позивач сервітуарієм у період з 05.01.2015 по 10.01.2015 на підставі договору про встановлення сервітуту нерухомого майна від 06.02.2015 № 46-ПД-ІЛФ-15/55-о та судами не надано належну оцінку акту передачі-прийняття послуг № Пр 12215 від 30.09.2015.

Під час нового розгляду справи № 916/444/16, рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Зазначене судове рішення обґрунтоване наступним.

Позивач вважає, що відповідач має компенсувати йому фактичні витрати за користування причалом за період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р. на підставі договору №186/э від 27.08.2013р.

Разом з тим, термін дії цього договору закінчився 31.12.2014р.

Доводи позивача стосовно того, що акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015р. №ПР/2215 має силу підписаного з боку відповідача на підставі п.3.5 Договору №186/э від 27.08.2013р. судом першої інстанції відхилені з тих підстав, що вказаний договір припинив свою дію.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України господарський суд Одеської області також встановив, що ДП „ІМТП з 01.01.2015р. є сервітуарієм, в тому числі, причалу № 1, за договором про встановлення сервітуту нерухомого майна № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р.

Компенсацію плати за сервітут позивачем заявлено за період з 05.01.2015р. по 10.01.2015р., тобто після закінчення договірних відносин між сторонами, що виключає підстави для сплати відповідачем фактичних витрат позивача на підставі п. 3.2 договору №186/э від 27.08.2013р.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2017, до суду із апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

На підставі доручення від 20.12.2014р. №1 та доручення від 03.01.2015р. №2, складених з посиланням на Договір від 27.08.2013р. №186/3, відповідач доручив позивачу відвантаження пшениці 4,5,6 класу врожаю 2014 року.

Згідно з заявкою ТОВ «Транс-Сервіс» від 05.01.2015р. №005/01 на ім'я головного диспетчера ДП «ІМТП» відповідач просив запланувати перешвартовку т/х YuanNing Sea від причалу №12 до причалу №1 для навантаження.

За таких обставин, відповідач в порядку п.3.2 Договору оформив заявку на послугу з користування причалом №1.

Скаржник вважає, що правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Складання відповідачем вищевказаних доручень та заявки з посиланням на Договір від 27.08.2013р. №186/3 поза межами строку його дії Договору та їх виконання позивачем свідчить про досягнення згоди між сторонами щодо фактичного продовження строку дії договору.

14.03.2017 до суду від ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2017, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

18.05.2017 представник скаржника надав суду додаткові пояснення по справі.

Представники скаржника у судовому засіданні наполягали на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вимоги, викладені в ній, безпідставними, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.08.2013р. між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ ТРАНС-СЕРВІС (Вантажовласник) укладено договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э, за умовами якого Порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту судно-вагон/судно-автомашина та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 100000 тон вантажу та обов'язується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.3.2 договору від 27.08.2013р. №186/э, послуги, не зазначені у п.3.1 договору, надаються Портом на підставі заявок Вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами Порта, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратами з урахуванням затвердженого по Порту рівня рентабельності. Фактом виконання портом робіт (послуг) є підписаний акт виконаних робіт.

Згідно п. 7.1. Договору, даний договір набуває чинності від дня його підписання сторонами й діє до 31.12.2013р.

23.12.2013р. сторони уклали додаткову угоду до договору від 27.08.2013 №186/э, згідно якої домовились про внесення змін до першого абзацу пункту 7.1. договору в наступній редакції: Даний Договір набуває чинності з дати укладання договору й діє до 31.12.2014р.

Також, додатковою угодою від 23.12.2013р. сторони виклали п. 3.5 договору в наступній редакції: на підставі доручення та коносаментів Портом формується рахунок на оплату (з урахуванням попередньої оплати) та акт приймання-здачі наданих послуг протягом 8 діб після відвантаження суднової партії вантажу на судно. Вантажовласник зобов`язаний не пізніше 8-го дня після навантаження вантажу на судно направити до порту уповноваженого представника для отримання екземплярів акту приймання-здачі наданих послуг з рахунком на оплату та повернути порту підписаний та засвідчений печаткою акт. У разі невиконання Вантажовласником зазначених зобов`язань, акт приймання-здачі наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного Вантажовласником.

05.01.2015р. по заявці агента ТОВ Глобал ЛТД № 007/2015 від 05.01.2015р. та листа відповідача № 005/01 від 05.01.2015 Портом було проведено перешвартування судна YUANNING SEA від причалу №12/14 до причалу №1 для подальшого дозавантаження.

Після цього, ТОВ ТРАНС-СЕРВІС здійснило дозавантаження вантажу на судно, користуючись причалом №1.

За надані послуги порт виставив відповідачу рахунок № Пр/268 від 14.01.2015р. на загальну суму 334 877,80грн., який сплачено ТОВ ТРАНС-СЕРВІС 29.01.2015р., що вбачається з платіжного доручення № 154.

Судом першої інстанції також встановлено, що 06.02.2015р. між ДП „Адміністрація морських портів України (Сервітуар) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Сервітуарій) було укладено договір про встановлення сервітуту нерухомого майна № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О, у відповідності до умов якого його предметом є обмежене платне строкове право користування Сервітуарієм майном (обєктами нерухомого майна), яке є державною власністю, знаходиться в господарському віданні Сервітуара та обліковується на окремому балансі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністраціії Іллічівського морського порту).

Відповідно пункту 1.2. частини 1 Договору, Сервітут полягає у наданні Сервітуаром Сервітуарію права користування причалами, в тому числі причалом № 1 необхідного для здійснення Сервітуарієм можливості забезпечення обробки флоту для приймання вантажів (встановлення пристосувань, механізмів, обладнання та складування матеріалів, необхідних для здійснення оброблення вантажів, навантажувально-розвантажувальних робіт через причали з використанням причальної інфраструктури тощо).

Пунктом 5.1. частини 5 Договору встановлено, що Договір діє до 31.12.2015р. включно.

Відповідно до п. 8.2 ч. 8 зазначеного вище Договору, останній набуває чинності з дати його підписання, але у будь-якому разі умови цього договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2015р., у відповідності до положень ст. 631 ЦК України, в т.ч. внесення плати за сервітут.

Підписанням додатку № 1 до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. сторонами було погоджено розрахунок щомісячної плати за користування кожним із причалів, щодо яких встановлюється сервітут. Ставки плат не враховують ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

В додатку № 1 до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015 сторони встановили, що в січні 2015р. плата за сервітут причалу № 1 становить 300 288,73грн.

17.09.2015р. платіжним дорученням № 769 ДП „ІМТП перерахувало на рахунок ІФ ДП „АМПУ 9 303 612,23грн. (в тому числі 300 288,73грн. плати за сервітут причалу № 1 за січень 2015р.) в якості добровільного виконання наказу Господарського суду Одеської області від 31.08.2015р. по справі № 916/1605/15-г.

Після цього, без посилання на п. 3.2 договору про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э від 27.08.2013р., ДП „ІМТП 30.09.2015р. виставив ТОВ ТРАНС-СЕРВІС рахунок № Пр/12215 з компенсації плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на судні YUANNING SEA у період з 05.01.2015(21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53 843,18 грн.

Листом від 09.10.2015 № 743/05.3-22 Порт направив відповідачу акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 № Пр/12215 разом із рахунком до нього (2 примірника) для підписання та оплати.

Акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015 №ПР/12215 товариство не підписало та не повернуло.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як зазначено вище, Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р.

Судовою колегією встановлено, що зазначений договір укладений між Державним підприємством Адміністрація морських портів України та Державним підприємством Іллічівський морський торговельний порт а, отже, не породжує жодних прав та обовязків ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ТРАНС-СЕРВІС.

Крім того, як зазначено вище, між ДП "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ ТРАНС-СЕРВІС (Вантажовласник) був укладений договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту №186/э

Відповідно до умов додаткової угоди від 23.12.2013 до договору від 27.08.2013 №186/э, Даний Договір набуває чинності з дати укладання договору й діє до 31.12.2014р.

Судовою колегією встановлено, що роботи які є предметом даного спору виконувались з 05.01.2015р. по 10.01.2015р. тобто після закінчення договірних відносин між сторонами.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/12215 від 30 вересня 2015р., на який посилається позивач, не містить дати та терміну надання послуг, відносини між сторонами в ньому визначені, як бездоговірні.

Даний акт не підписаний відповідачем, тому не може прийматись до уваги в якості належного та допустимого доказу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач замовляв у позивача послуги з користування причалом №1 у спірний період.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінивши доводи апеляційної скарги, судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 01 лютого 2017 року у справі № 916/444/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 23.05.2017.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_5