ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 904/4236/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),

Кондратової І.Д.,

Селіваненка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року у справі №904/4236/15 за позовом публічного акціонерного підприємства "Українська залізниця" в особі його регіональної філії "Придніпровська залізниця" до 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 313 843,25 грн. у зв'язку з невиконанням зобов'язання з оплати послуг за договором від 22.04.2011 року № ПР/ДН-1-11/259/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року, яке набрало законної сили, позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 313 843,25 грн.

У квітні 2016 року відповідач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року у зв'язку з існуванням істотних обставин, які не були відомі відповідачу на момент прийняття рішення і які мають істотне значення для розгляду справи, що полягають в затвердженні та введенні в дію Наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 09.04.2015 року рішення засідання Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року про надання Державній спеціальній службі транспорту послуг із забезпечення підрозділів служби на об'єктах охорони: з організації зв'язку, розміщення особового складу, забезпечення комунальними послугами, перевезення військової техніки та матеріально-технічних засобів до зони проведення антитерористичної операції на безоплатній основі у сумі 1045000 грн., за рахунок прибутку, у тому числі Придніпровською залізницею - 331158,32 грн.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2016 року попередні судові рішення було скасовано, а справа передавалася на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 року (судді: Петренко Н.Е., Крижний О.М., Золотарьова Я.С.), прийнятим за результатами розгляду заяви про перегляд рішення від 09.06.2015 року за нововиявленими обставинами, зазначене рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року скасовано та в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року (судді: Чередко А.Є., Коваль Л.А., Парусніков Ю.Б.) зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, прийняте нове рішення, яким у задоволенні заяви 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року за нововиявленими обставинами відмовлено; рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом апеляційної інстанції порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що постанова у справі є законною та просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 22.04.2011 року між сторонами було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР/ДН-1-11/259/НЮп, на підставі якого позивачем протягом липня - серпня 2014 року надані послуги відповідачу послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та інші пов'язані з цим послуги на загальну суму 324 734,18 грн.

Місцевий господарський суд задовольняючи заяву про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року за нововиявленими обставинами та відмовляючи в позові виходив з наявності передбачених ст. 112 ГПК України нововиявлених обставин, які полягають у тому, що рішенням засідання Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року про списання з підрозділів Державної спеціальної служби транспорту боргів на загальну суму 1 045 000 грн., введеним в дію Наказом Укрзалізниці від 09.04.2015 року, було списано і заборгованість відповідача на суму 313 843,25 грн., про що заявнику стало відомо лише 05.04.2016 року після отримання листа Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 04.04.2016 року №38/9/11-64, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у спірній сумі за договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відмовляючи у задоволенні заяви 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції зазначив, що наведені заявником у заяві обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України.

Так, відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, головою адміністрації Державної спеціальної служби транспорту у лютому 2015 року було направлено звернення за вих. № 38/10-12/129 від 04.02.2015 року до Державної адміністрації залізничного транспорту України, яким повідомлялось, що підрозділами Державної спеціальної служби транспорту протягом 2014-2015 років виконувались завдання з розмінування вибухонебезпечних предметів на ділянках залізниць, загородження залізничних напрямків, охорони та оборони важливих об'єктів залізничної інфраструктури, у тому числі в зоні проведення Антитерористичної операції. В зв'язку з відсутністю фінансування Держспецтрансслужби з Державного бюджету на зазначені цілі голова Адміністрації просив розглянути питання щодо надання відповідних послуг підрозділам Служби на безоплатній основі.

У квітні 2015 року зазначене звернення було розглянуто Радою Укрзалізниці та ухвалено рішення, яке оформлене протоколом № 1 засідання Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року, про надання Державній спеціальній службі транспорту послуг із забезпечення підрозділів служби на об'єктах охорони: з організації зв'язку, розміщення особового складу, забезпечення комунальними послугами, перевезення військової техніки та матеріально-технічних засобів до місць виконання завдань на безоплатній основі у сумі 1 045 тис. грн., за рахунок прибутку, у тому числі: Придніпровською залізницею - 331 158,32 грн.; Південно-Західною залізницею - 395 000,00 грн., Львівською залізницею - 318 841,68 грн. Здійснення послуг оформити згідно вимог чинного законодавства України.

Наказом Укрзалізниці від 09.04.2015 року №1-Ц/Ком.Т1 вищенаведене рішення засідання Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року було затверджено та введено в дію.

Зазначений наказ та рішення Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року було отримано відповідачем 05.04.2016 року, про що свідчить відмітка на листі від 04.04.2016 року № 38/9/11-64, тобто наказ існував на час прийняття рішення у справі, але про його наявність відповідачу було невідомо.

Разом з тим, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, рішення Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року та наказ Укрзалізниці від 09.04.2015 року не містять визначення, як суб'єктів, яким надаються послуги на безоплатній основі, так і періоду, за який вони надаються.

З рішення Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року про надання послуг на безоплатній основі та інших матеріалів справи не вбачається розповсюдження вказаного рішення на правовідносини, що виникли між Придніпровською залізницею та 194 понтонно-мостовим загоном Державної спеціальної служби транспорту саме на підставі договору №ПР/ДН-1-11/259/НЮи від 22.04.2011 року.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, оформлення здійснення послуг згідно з вимогами чинного законодавства на безоплатній основі між сторонами не відбувалось. Не вчинялося позивачем і інших дій спрямованих на виконання наказу Укрзалізниці від 09.04.2015 року №1-Ц/Ком.Т1, якими могли бути списання заборгованості, відмова від пред'явлення позову, відмова від позову у господарському суді, відмова від виконання рішення тощо.

Не виконання позивачем наказу Укрзалізниці від 09.04.2015 року №1-Ц/Ком.Т1 не свідчить про припинення або зміну зобов'язання відповідача з оплати отриманих послуг.

Отже, рішення Ради Укрзалізниці від 02.04.2015 року та наказ Укрзалізниці від 09.04.2015 року №1-Ц/Ком.Т1 не мають істотного значення для розгляду даної справи, оскільки подання їх суду під час розгляду справи не вплинуло б на прийняте судове рішення.

Водночас, за роз'ясненням викладеним в п.п. 2 і 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наведені заявником обставини у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року у справі № 904/4236/15 не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду.

За таких обставин, оскаржена постанова є законною й обґрунтованою, і тому підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді І.Кондратова

В.Селіваненко