ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2017 р.справа № 916/561/17

За позовом: військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 51 948,84 грн.

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Воровіній Т.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Радзілевич Д.А. за посвідченням №033849

від Міністерства оборони України: Єрмаков А.В. за довіреністю від 22.12.2016р.

від КЕВ м. Одеси: Єрмєєва К.С. за довіреністю від 03.01.2017р.

від відповідача: не з'явився, про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідмоленням про вручення поштового відправлення.

Суть спору: позивач - військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 51 948,84 грн. за договором оренди № 51с/2005/КЕВ, яка складається з заборгованості з орендної плати в сумі 31 006,64грн. та неустойки в сумі 20 942,20грн.

Ухвалою господарського суду Одеського області від 06.03.2017р. було порушено провадження по справі №916/561/17 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10.05.2017р. строк розгляду справи був продовжений на п'ятнадцять дів, в порядку ст. 69 ГПК України.

До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у справі вважаються належним чином повідомленими про час, місце та дату її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві (викладена правова позиція міститься в Інформаційних листах ВГСУ від 02 червня 2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14 серпня 2007 року №01-8/675 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 13 серпня 2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" (пункт 19).

Згідно роз'яснень, викладених у п. 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/530 від 10 грудня 2009 року відмітка про відправку процесуального документа про призначення судового засідання у справі, зроблена відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, на першому примірнику цього документу є підтвердженням повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання у справі.

Оскільки належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання о справі відповідач в судове засідання не з'явився, про причини свого не з'явлення суд не повідомив, правом на відзив на позов не скористався, праву розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

16.09.2005р. у між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди №51с/2005/КЕВ м. Одеси (надалі за текстом - договір), згідно п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно (далі майно) - нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 19,3м2 адміністративної будівлі за генеральним планом №7, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2005 року) 260,26грн. , але за домовленістю сторін збільшена і встановлюється у розмірі без ПДВ за базовий місяць розрахунку (червень 2005 року) - 330грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем до державного бюджету (на спеціальний реєстраційний рахунок КЕВ м. Одеси в територіальному органі Державного казначейства) щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно п. 3 додаткової угоди №06д/2012/КЕВ від 18.02.2013р. орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (вересень 2012 року) на рівні 969,43грн. за результатами конкурсу (домовленості) з врахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2012 року) 821,46грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Розмір орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що орендодавець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 9 додаткової угоди №26д-с/2010/КЕВ від 11.10.2010р. визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди, орендар сплачує оренду плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

Відповідно п. 10.1 договору, цей договір діє з 16.09.2005р. по 15.09.2006р. (терміном до 1 року) з гарантованим щорічним продовженням терміну дії договору оренди (за письмовим погодженням сторін) на загальний строк до 5 років за умови сумлінного виконання орендарем всіх зобов'язань за умовами договору.

Пунктом 2 додаткової угоди №140д-с/2007/КЕВ від 02.01.2007р. термін дії договору оренди продовжено до 15.09.2010р.

В подальшому, відповідно до п. 29 додаткової угоди №26д-с/2010/КЕВ від 11.10.2010р. термін дії договору був продовжений до 10.10.2012р.

Остаточний термін дії договору оренди був визначений п. 6 додаткової угоди №06д/2012/КЕВ від 18.02.2013р. - до 08.10.2015р.

Позивач вказує, що в зв'язку з закінченням строку дії договору, КЕВ м. Одеси своїм листом від 05.11.2015р. за №3552 повідомленням відповідача про припинення договору оренди та необхідність повернення орендованого ним приміщення згідно договору №51с/2005/КЕВ від 16.09.2005р.

Проте, в порушення п. 2 додаткової угоди №26д-с/2010/КЕВ від 11.10.2010р., яким визначено термін добровільного повернення орендованого майна, а саме - три робочі дні, орендоване майно було повернуто лише 01.07.2016р., що підтверджується актом прийманя-передачі нерухомого майна.

Відповідач оплату за надані послуги оренди вносив несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим станом на 01.02.2017р. за ним рахується заборгованість у розмірі 31 006,64грн., за період з квітня 2015р. по червень (включно) 2016р.

Крім того, пунктом 4 додаткової угоди №26д-с/2010/КЕВ від 11.10.2010р. визначено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець вимагає від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майно за час прострочення.

Отже за посиланнями позивача, відповідач незважаючи на припинення договору, з листопада 2015р. по липень 2016р. у добровільному порядку орендоване майно не повертав та здійснював його використання у своїх цілях, внаслідок чого повинен сплатити неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення з його повернення на суму 20 942,20грн.

Позовні вимоги направлені на стягнення заборгованості з орендної плати та неустойки за користування майном після закінчення строку його дії та обґрунтовані положеннями ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України „Про прокуратуру", ст. ст. 11, 509, 526, 624, 629, 785 Цивільного кодексу України

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог, керуючись наступним:

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1,7 ст.193).

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 16.09.2005р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди №51с/2005/КЕВ м. Одеси згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 19,3м2 адміністративної будівлі за генеральним планом №7, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за умовами договору оренди №51с/2005/КЕВ м. Одеси від 16.09.2005р. щодо своєчасної сплати орендної плати за користуванням переданим в оренду майном.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, в особі квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси про стягнення основної заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 31 006,64 грн. за період з квітня 2015р. по червень (включно) 2016р. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог про стягнення 20 942,20грн. неустойки за період з лютого по червень (включно) 2016р. суд зазначає наступне.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п.1 Інформаційного листа ВГСУ №01-06/735/2012 від 29.05.2012р. „Про деякі питання практики застосування статтей 785 та 786 Цивільного кодексу України" неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому застосування до неї спеціальної позовної давності є неправильним.

Таким чином, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Такої ж позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 20.03.2012р. у справі №40/117.

З врахуванням встановлення судом факту несвоєчасного повернення відповідачем позивачу предмету оренди у повному обсязі після припинення дії договору оренди, є правомірним нарахування позивачем неустойки за період з лютого по червень (включно) 2016р., у зв'язку з чим задоволенню судом підлягає позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача 20 942,20грн. неустойки.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у частково, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов прокурора задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; р/р 0161 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код 08038284;) заборгованості з орендної плати в розмірі 31 006 (тридцять одну тисячу шість) грн. 64 коп., неустойку в сумі 20 942 (двадцять тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 20коп.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь військової прокуратури Південного регіону України (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11, код ЄДРСОУ 38296363, МФО 820172, ДКСУ, м. Київ, р/р 2762) судовий збір в сумі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 травня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко