ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Справа № 904/9025/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Вовка І.В. Кондратової І.Д.,
за участі представників: позивача: відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3: не з'явився не з'явився ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Малі будівельні технології"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 січня 2017 року
за заявоюфізичної особи-підприємця ОСОБА_3
проскасування рішення третейського суду від 16 червня 2016 року
у справі№ 904/9025/16
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Малі будівельні технології"
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_7
про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 (суддя -Васильєв О.Ю.) у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду від 16.06.2016 відмовлено, а рішення третейського суду від 16.06.2016 залишено без змін.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 (головуючий - Березкіна О.В., судді - Широбокова Л.П., Чус О.В.) ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 скасовано.

Заяву ФОП ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду у складі одного третейського судді Авдєєвої Юлії Миколаївни від 16.06.2016 задоволено.

Скасовано рішення третейського суду від 16.06.2016 у складі одного третейського судді Авдєєвої Юлії Миколаївни, створеного відповідно до додаткової угоди № 1 від 25.04.2016 до договору відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16 від 21.04.2016 для вирішення конкретного спору за позовом ТОВ "Малі Будівельні Технології" до ФОП ОСОБА_7 про витребування майна за договором відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16 від 21.04.2016.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту встановлення обставин справи при вирішенні спору і порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників ФОП ОСОБА_3, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено судами, 21.04.2016 між ТОВ "Малі Будівельні Технології" та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16.

У додатковій угоді № 1 від 25.04.2016 до договору сторони погодили, що спори, які виникають при виконанні цього договору, вирішуються третейським судом у відповідності до Господарського процесуального кодексу України, із врахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів між сторонами буде здійснюватись третейським судом у складі одного третейського судді, який назначається сторонами: Авдєєвої Юлії Миколаївни за адресою: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Броварська, 37.

Рішенням третейського суду від 16.06.2016 у складі одного третейського судді Авдєєвої Юлії Миколаївни, який створений для вирішення конкретного спору сторонами, у справі за позовом ТОВ "Малі Будівельні Технології" до ФОП ОСОБА_7 про витребування майна за договором відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16 від 21.04.2016, позов задоволено частково.

Зобов'язано ФОП ОСОБА_7 повернути ТОВ "Малі Будівельні Технології" передані їй за договором відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16 від 21.04.2016 речі (одяг і взуття, які були у використанні), що належать на праві приватної власності ТОВ "Малі Будівельні Технології", у кількості 1 980 кг й вартістю 59 000,00 грн, після того, як слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант міліції Кривопуск О.Г. поверне тимчасово вилучене майно ОСОБА_7.

Відмовляючи у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду від 16.06.2016 у складі одного третейського судді - Авдєєвої Ю.М., створеного для вирішення конкретного спору сторонами, відповідно до додаткової угоди № 1 від 25.04.2016 до договору відповідального зберігання з правом користування та реалізації № 21-04-16 від 21.04.2016, місцевий господарський суд виходив з того, що результат розгляду справи за оскаржуваним рішенням третейського суду не породжує необхідності вчинення дій органами державної влади або місцевого самоврядування, а лише визначає умови виконання такого рішення, а тому вказаний спір підвідомчий третейському суду. Також місцевий суд зазначив, що оскільки ФОП ОСОБА_3 не був суб'єктом спірних правовідносин, не був наділений таким правом на предмет спору, яке б породжувало необхідність участі його у справі як позивача, відповідача, чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, прийшов до висновку, що третейський суд правомірно не залучив до участі у справі ФОП ОСОБА_3

Проте, погодитись з такими висновками місцевого суду неможливо, виходячи з такого.

Відповідно до Закону України "Про третейські суди" третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Згідно з Конституцією України Україна є демократичною, соціальною, правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. ст. 1, 3 Конституції України).

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Способами реалізації права кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних правовідносин є звернення до третейського суду (у передбаченому Законом України "Про третейські суди" випадках і порядку) та судовий захист.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За ст. 46 Закону України "Про третейські суди" висновки третейського суду, що містяться в рішенні по справі, не можуть залежати від настання або ненастання будь-яких обставин.

Статтею 51 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, зокрема, з підстави, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а також якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі (п п. 1, 5 ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди").

Аналогічні положення закріплено і в ст. 1225 ГПК України.

Таким чином, при розгляді справ зазначеної категорії господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, передбачених ст. 51 Закону.

Апеляційний суд встановивши, що третейський суд у цій справі поставив виконання свого рішення в залежність від вчинення слідчим відповідних процесуальних дій у кримінальному провадженні (витребування майна можливе лише після повернення слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом міліції Кривопусом О.Г. майна ОСОБА_7) і, що у випадку невиконання слідчим своїх владних управлінських функцій, рішення третейського суду не буде обов'язковим для сторін, що суперечить п. 5 ст. 4 Закону України "Про третейські суди", прийшов до правильного висновку про ця справа непідвідомча третейському суду.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду справи третейським судом є повернення майна (одяг і взуття, які були у використанні) від ФОП ОСОБА_7 до ТОВ "Малі Будівельні Технології".

Відповідно до видаткових, товарно-транспортних накладних, вантажно митних декларацій, замовлення покупця, сертифікатів якості, гігієнічних сертифікатів та договору поставки від 01.03.2016 (знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 202/2884/16-к) спірне майно належить ФОП ОСОБА_3

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016 у справі № 202/2884/16-к, яка винесена в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001113, у якій ОСОБА_3 є потерпілим, зобов'язано начальника СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути майно, вилучене згідно з протоколом обшуку від 28.04.2016, власнику ОСОБА_3

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2016 у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кривопуска О.Г. щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовлено у зв'язку із тим, що спірне майно належить ОСОБА_3

Оскільки третейський суд прийняв рішення щодо майна, право власності на яке належить ФОП ОСОБА_3, тобто вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, то апеляційний суд обґрунтовано вказав на неправомірність висновку місцевого суду щодо того, що у третейського суду не було підстав для залучення ФОП ОСОБА_3 у справу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд обґрунтовано задовольнив заяву ФОП ОСОБА_3 та правомірно скасував ухвалу місцевого господарського суду.

Щодо доводів позивача в касаційній скарзі про те, що ФОП ОСОБА_3 є неуповноваженою стороною у справі, то вони є безпідставними і були предметом розгляду апеляційного суду, який правомірно відхилив їх як безпідставні.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення позивачем нормативних актів, на підставі яких вирішено спір, але правильності висновків апеляційного господарського суду не спростовують, в зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, зміст якої відповідає вимогам ст. 105 ГПК України та ґрунтується на зібраних у справі доказах, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Малі будівельні технології" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 січня 2017 року у справі за № 904/9025/16 - без змін.

Головуючий, суддя Л.Стратієнко
Суддя І. Вовк
Суддя І. Кондратова