Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" травня 2017 р. Справа № 906/1249/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Маріщенко Л.О.

Розглянувши матеріали скарги ПАТ "Коростишівгаз" від 05.04.2017 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області у справі №906/1249/15 за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

До: Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" (м. Коростишів Житомирської області)

про стягнення 21025,61 грн

Присутні:

від скаржника (боржника) : ОСОБА_1 - дов. від 28.12.2016 № 204/5

від стягувача: не з'явився

від органу ДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.08.2015, в редакції Постанови Вищого господарського суду України від 11.01.2016, зокрема, стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, Житомирська область , м. Коростишів, вул. Більшовицька, 55, код 20413052) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, Вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 7249,20 грн пені, 12 004,74 грн штрафу, 1449,84 грн 3% річних, 82,82 грн інфляційних втрат, 1808,73 грн судового збору.

06.04.2017 до суду від ПАТ "Коростишівгаз" надійшла скарга від 05.04.2017 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області.

Дана скарга мотивована неправомірними діями органу ДВС стосовно винесення постанови про арешт коштів боржника від 28.03.2017 в частині арешту коштів для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, для сплати яких застосовується поточний рахунок №260020510 в ПАТ "МЕГАБАНК", МФО 351629.

Представник скаржника (боржника) в судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ній. Зокрема зазначив, що поточний рахунок №260020510 використовується боржником не лише для виплати заробітної плати працівникам останнього, а й для інших потреб, а відтак, відповідний рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання. При цьому, виокремити які грошові кошті та в яких сумах, що знаходяться на вказаному рахунку, призначені, зокрема, для виплати заробітної плати працівникам відповідача неможливо.

Стягувач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. 18.04.2017 від представника стягувача до суду через діловодну службу надійшли заперечення на скаргу на дії ДВС від 14.04.2017 № 1415 -402 в, згідно яких стягувач просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки, зокрема, законодавство України не містить прямої норми, згідно якої забороняється накладати арешт на рахунки боржника для примусового виконання рішення суду з яких здійснюється оплата праці (а.с. 174-177).

Представник органу ДВС в судове засідання не з'явилася, клопотанням №928/14/3.3-04/2017від 22.05.2017 просила розгляд скарги проводити без її участі з врахуванням заперечень викладених у відзиві від 20.04.2017. Так, згідно відзиву № 14/3.3-04/739/2017 від 20.04.2017 державна виконавча служба заперечує проти вимог скарги, вважає свої дії законними, зокрема зазначено, що арештований рахунок немає жодного спеціального режиму використання та жодною нормою чинного законодавства не заборонено звертати стягнення на грошові кошти на ньому (а.с. 181-182).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

В ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Одночасно з цим, згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

В свою чергу, за приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати №95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, дана конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Поряд з цим, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Крім того, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Так, 28.03.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України винесено постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №51945182, які знаходяться на рахунку № 260020510 в ПАТ "Мегабанк" (м.Харків) (а.с. 167).

З матеріалів справи вбачається, що поточний рахунок №260020510 використовується боржником не лише для виплати заробітної плати працівникам останнього, а й для інших потреб, а відтак, відповідний рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання (а.с. 222-223).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що державний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на кошти, призначені для оплати праці працівників боржника сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд визнає дії державного виконавця органу ДВС, які полягають у винесені постанови про арешт коштів боржника від 28.03.2017 в частині арешту коштів для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, для сплати яких використовується поточний рахунок № 260020510 незаконними та скасовує зазначену постанову в цій частині.

При винесені ухвали судом також враховується п. 9.13 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", згідно якої за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ПАТ "Коростишівгаз" від 05.04.2017 задовольнити.

2. Визнати доводи ПАТ "Коростишівгаз" викладені у скарзі щодо скасування постанови відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №51945182 від 28.03.2017 в частині арешту коштів для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, для сплати яких використовується поточний рахунок № 260020510 правомірними.

3. Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №51945182 від 28.03.2017 в частині арешту коштів для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, для сплати яких використовується поточний рахунок № 260020510 МФО 351629 в ПАТ "Мегабанк" м.Харків.

Ухвала господарського суду Житомирської області може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_2

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек.)

4 - ДВС (рек. з повід.)