ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 910/1405/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Ткаченко Н.Г.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ТОВ "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" - Козіна В.М.,

ПАТ "Державний ощадний банк України" - Колісника О.В.,

ПАТ "ДПЗКУ" - Махиніч Н.В.,

ДАК "Хліб України" - Ольмезова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі № 910/1405/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 в межах справи № 910/1405/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі № 910/1405/14 (суддя Яковенко А.В.) відмовлено повністю в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Вершиніна А.О. про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 (колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі № 910/1405/14 про відмову в задоволенні заяви про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс", скасовано; прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича задоволено, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс" 2557 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 80 коп. судових витрат, видачу відповідного наказу доручено Господарському суду міста Києва.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2016, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 28.03.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" (Сторона 2) укладено договір фінансової допомоги №2803-12/ХлРс.

Відповідно до п. 1.1 Договору фінансової допомоги з метою фінансової стабілізації Сторони 2 та поповнення обігових коштів, Сторона 1 надає Стороні 2 безвідсоткову тимчасову поворотну фінансову допомогу у розмірі 2110000,00 грн.

За умовами п.п. 2.2, 2.3 Договору фінансової допомоги строк наданої тимчасової безпроцентної поворотної фінансової допомоги визначається з моменту підписання даного Договору і складає 1 рік. Строк, вказаний в п. 2.2 даного Договору, може бути продовжено за згодою сторін.

Згідно п. 3.1 Договору фінансової допомоги Сторона 2 повертає Стороні 1 тимчасову безпроцентну поворотну фінансову допомогу в строк не пізніше одного року з дати, обумовленої в п. 2.2 цього договору.

20.02.2013 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору фінансової допомоги та змінили п. 2.2 та п. 3.1 Договору фінансової допомоги шляхом викладення його пунктів в наступній редакції:

"2.2 Строк повернення тимчасової безпроцентної поворотної фінансової допомоги визначається з моменту підписання даного Договору і складає 25 (двадцять п'ять) років.

3.1 Сторона 2 повертає Стороні 1 тимчасову безпроцентну поворотну фінансову допомогу в строк не пізніше двадцяти п'яти років з дати, обумовленої в п. 2.2 цього договору".

Також, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" порушено провадження у справі № 910/1405/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд".

В подальшому, арбітражний керуючий Кандаурова А.П., як тимчасово виконуючий обов'язки директора ТОВ "Хліб Інвестбуд", звернулася до ТОВ "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" з претензією №02-06/277 від 02.12.2014, у якій просила повернути дебіторську заборгованість у розмірі 710 000,00 грн. за договором фінансової допомоги станом на 01.12.2014.

ТОВ "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" листом №30 у відповідь на претензію №02-06/277 від 02.12.2014 від 12.03.2015 повідомило, що претензія не може бути задоволена, оскільки Договором про відступлення права вимоги від 10.04.2013 ТОВ "Хліб Інвестбуд" передав ТОВ "Ясинуватський Агросервіс" право вимоги від ТОВ "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" щодо належного виконання зобов'язань за договором фінансової допомоги.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1 якого сторони узгодили, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань в сумі 710000,00 грн., що належить первісному кредитору на підставі Договору фінансової допомоги № 2803-12ХлРс від 28.03.2012 (основний договір та/або основне зобов'язання), що укладений між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний".

За умовами п. 1.2 Договору новий кредитор замість первісного кредитора одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором щодо сплати заборгованості в розмірі 710000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору згідно з відступленням права вимоги за цим договором новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредитору суму грошових коштів у розмірі 710000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування цих коштів на поточний банківський рахунок первісного кредитора до 17.04.2013 або іншим чином, не забороненим чинним законодавством.

Згідно п. 5.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Вважаючи, що укладений договір відступлення права вимоги був вчинений за для безоплатного передання первісним кредитором (банкрутом) прав вимоги новому кредитору, оскільки ТОВ "Ясинуватський Агросервіс" не сплатив обумовлену плату, а ТОВ "Хліб Інвестбуд" не вчиняло будь-яких дій щодо отримання грошових коштів від нового кредитора за відступлену вимогу, та з метою ухилення від погашення заборгованості перед кредиторами, оскільки в подальшому порушено справу про банкрутство ТОВ "Хліб Інвестбуд", ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" звернувся із заявою про визнання оспорюваного договору недійсним відповідно до ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вказуючи, що оспорюваний договір був укладений протягом року, що передував порушенню справи про банкрутство боржника.

Відмовляючи у задоволенні заяви ліквідатора, суд першої інстанції послався на відсутність підстав для визнання недійсним правочину у зв'язку з невиконанням новим кредитором зобов'язань з оплати отриманого права вимоги та недоведеність обставин щодо укладення оспорюваного договору цесії з метою безоплатного передання боржником прав вимоги у сумі 710000,00 грн. та з метою не погашення заборгованості перед кредиторами.

Переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до ст.ст.99,101 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013, укладеного між ТОВ "Хліб Інвестбуд" та ТОВ "Ясинуватський Агросервіс", враховуючи наявність обставин вчинення боржником безоплатного правочину (без відповідних майнових дій іншої сторони) протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство на шкоду власним інтересам та, як наслідок, інтересам інших кредиторів.

Тому суд апеляційної інстанції скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 про відмову в задоволенні заяви про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013 та прийняв нове рішення, яким заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Вершиніна Андрія Олександровича задовольнив, визнав недійсним договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс".

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Отже, стаття 20 вказаного Закону передбачає додаткові підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Цесія - уступка, на платній основі, кредитором (цедент) свого права вимагати гроші чи інші цінності, на користь третьої особи (цесіонарій), до якої за договором про відступлення права вимоги (договір цесії) переходить визначений таким договором обсяг прав вимагати від дебітора виконання ним свого боргового зобов'язання перед цесіонарієм, яке виникло в нього перед первісним кредитором (цедентом), тобто похідний від основного зобов'язання правочин, на підставі якого відбувається передача права вимоги (до боржника) від первісного кредитора (цедента) до нового кредитора (цесіонарія).

Статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов оспорюваного договору, боржник як цедент передав ТОВ "Ясинуватський Агросервіс" як цесіонарію право вимоги на суму 710 000,00 грн. за договором фінансової допомоги.

Як встановив суд апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ясинуватський Агросервіс" не надало докази на підтвердження оплати права вимоги в розмірі та порядку, передбаченому п. 2.1 оспорюваного договору.

У зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безоплатне відчуження боржником майна (дебіторської заборгованості в розмірі 710 000,00 грн.) за оспорюваним правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2013 у справі 910/8227/13 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" 390 025 003,87 грн. та 248 091,17 доларів США; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" 380 124 654,14 грн. заборгованості за кредитом; 5 967 725,46 грн. заборгованості за процентами; 202 292,51 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів; 16 322 614,42 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 213,03 грн. пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди; 3 387 539,83 грн. 3% річних, 6 000,00 грн. заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту; 386 214,88 грн. інфляційних втрат, 245 980,31 доларів США, що в еквіваленті складає 1 965 545,12 грн. заборгованість за процентами, 10 247,30 доларів США, що в еквіваленті складає 81 906,67 грн., 2 102,01 долари США, що в еквіваленті становить 16 801,37 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 68 820,00 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2014 за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" порушено провадження у справі № 910/1405/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд", визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в загальному розмірі 408 536 417,43 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд".

Постановою Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Вершиніна А.О.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності

Відповідно до ч. 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ознаками неплатоспроможності боржника є: а) грошові вимоги кредитора, які повинні складати 300 мінімальних розмірів заробітної плати; б) вимоги мають бути безспірними; в) такі вимоги повинні бути не задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Як встановив суд апеляційної інстанції, станом на час укладення оспорюваного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" вже мало ознаки неплатоспроможності з огляду на існування безспірної кредиторської заборгованості понад 400 млн. грн., проте відступило (відчужило) дебіторську заборгованість за договором цесії на суму понад 700 тис. грн. При цьому, до дня порушення провадження у справі про банкрутство боржник не вчиняв будь-яких дій з отримання плати від цесіонарія (ТОВ "Ясинуватський Агросервіс") за оспорюваним договором цесії.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що передавши право вимоги від ТОВ "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" на користь ТОВ "Ясинуватський Агросервіс" та не вчинивши будь-яких дій щодо отримання грошових коштів на підставі оспорюваного правочину, боржник фактично безоплатно здійснив відчуження майна (дебіторської заборгованості).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про виведення боржником активів з метою ухилення від виконання судового рішення та погашення заборгованості перед кредитором Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України".

Частиною 2 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на ліквідатора, зокрема, покладений обов'язок вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, ліквідатор наділений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правом оскаржувати договір відступлення права вимоги від 10.04.2013.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013, укладеного між ТОВ "Хліб Інвестбуд" та ТОВ "Ясинуватський Агросервіс", в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки боржником вчинено безоплатний правочин (без відповідних майнових дій іншої сторони) протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство на шкоду власним інтересам та, як наслідок, інтересам інших кредиторів.

Відповідно до статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або в постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів прийшла до висновку, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини, що мають значення для справи, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що не відповідає вимогам чинного законодавства та прийняття нового рішення про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.04.2013.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи заявника касаційної скарги про невірне застосування судами попередніх інстанцій ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не знайшли свого підтвердження, а тому не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сільськогосподарської продукції "Столичний" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі № 910/1405/14 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Ткаченко Н.Г.
Погребняк В.Я.