ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. Справа № 921/181/17-г/4

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Орищин Г.В.

При секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «-Автотехсервіс-» б/н від 16.03.2017 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року

у справі № 921/181/17-г/4

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско», м. Тернопіль

до відповідача: Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехсервіс», м.Тернопіль

про визнання незаконним рішення Тернопільської міської ради № 7/13/168 від 20.12.2016 року.

за участю представників:

від позивача: Стасишин Б.І. - керівник Цимбалюк О.Є. - договір про надання правової допомоги б/н від 11.01.2017 року

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року у справ № 921/181/17г/4 (суддя Н.М. Бурда) заяву ТзОВ «Аско» про забезпечення позову у справі №921/181/17-г/4 задоволено. Суд виніс рішення, яким заборонив:

- відповідачу вчиняти дії, пов`язані із затвердженням виготовленої на виконання рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс»;

- третій особі вчиняти дії на виконання незаконного рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року пов`язані з розробленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 та подання технічної документації на затвердження сесії Тернопільської міської ради.

Не погоджуючись з даною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «-Автотехсервіс-» подало апеляційну скаргу б/н від 16.03.2017 року, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вжиті судом заходи забезпечення позову не покликані забезпечити в майбутньому виконання ймовірного судового рішення у справі, а спрямовані на обмеження дій Тернопільської міської ради та ТзОВ «-Автотехсервіс-» у розробленні та затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 24.04.2017 року, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.05.2017 року було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Автотехсервіс» його правонаступником - ТзОВ «Автотехсервіс».

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи апелянта, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Тернопільської міської ради про визнання незаконним рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016р. «Про надала дозволу приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40». Крім позовних вимог позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони:

- Тернопільській міській раді, як відповідачеві, вчиняти дії, пов`язані із затвердженням виготовленої на виконання рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс».

- приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс», як третій особі, вчиняти дії на виконання незаконного рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року пов`язані з розробленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 та подання технічної документації на затвердження сесії Тернопільської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року заява ТзОВ «Аско» про забезпечення позову у справі №921/181/17-г/4 задоволено.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 1. Постанови Пленуму «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011 року особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Пунктом 2 Постанови Пленуму №16 забезпечення позову визначено як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, котрий може застосовуватися як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення сторони від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п. 3 Постанови Пленуму № 16).

На обґрунтування порушення своїх прав, позивач зазначає, що 20 грудня 2016 року Тернопільська міська рада розглянувши на тринадцятій сесії сьомого скликання звернення ПрАТ «Автотехсервіс», прийняла рішення №7/13/168, яким надала дозвіл приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40. Другим пунктом рішення, зобов`язала ПрАТ «Автотехсервіс» в шестимісячний термін подати на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зазначеної в п.1 даного рішення.

Позивач вважає, що ТзОВ «Автотехсервіс» за сприяння органу місцевого самоврядування - Тернопільської міської ради, намагається у вищеописаний спосіб забрати для своїх підприємницьких цілей з постійного користування у ТОВ «АСКО» частину земельної ділянки, площею 0,1187 га на якій розміщено майно Товариства.

Судом встановлено, що вчинення третьою особою дії на виконання оскаржуваного рішення Тернопільської міської ради від 20.12.2016 року може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі, у разі задоволення позову. Адже, відповідно до п. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до п. 13 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано задоволив заяву позивача щодо заборони третій особі вчиняти дії на виконання рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року пов`язані з розробленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 та подання технічної документації на затвердження сесії Тернопільської міської ради.

Задовольняючи в цій частині заяву суд першої інстанції заборонив третій особі вчиняти дії на виконання незаконного рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року, в той час коли останнє не було у судовому порядку визнано незаконним. Колегія суддів прийшла до висновку, що в абз. 2 п. 2 резолютивної частини оскаржуваної ухвали слід виключити слово «незаконного».

Щодо задоволення заяви позивача в частині заборони Тернопільській міській радій вчиняти дії, пов`язані із затвердженням виготовленої на виконання рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 ГПК України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Системний аналіз наведених норм земельного законодавства дає підставу вважати, що органом місцевого самоврядування затверджується технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі лише після отримання (від заявника) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який складений у відповідності вимог закону.

При цьому предметом позову у даній справі є визнання незаконним рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі третій особі».

Суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу в частині заборони Тернопільській міській радій вчиняти дії, пов`язані із затвердженням виготовленої на виконання рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року, не звернув уваги на те, що зазначений захід забезпечення позову не є співвідносним із заявленим позовом у даній справі, що є порушенням норм процесуального права.

Адже, Тернопільська міська рада може вчинити дії щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі лише після вчинення дій третьою особою у справі на виконання оскаржуваного рішення Тернопільської міської ради№7/13/168 від 20.12.2016 року, які заборонені судом першої інстанції (оскаржуваною ухвалою).

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року слід скасувати в частині задоволення заяви позивача щодо заборони Тернопільській міській радій вчиняти дії, пов`язані із затвердженням, виготовленої на виконання рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс». В задоволенні в цій частині заяви відмовити. В абз. 2 п. 2 резолютивної частини оскаржуваної ухвали виключити слово «незаконного». В решті ухвалу залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 99, 101, 103 - 105, 106, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року скасувати в частині задоволення заяви позивача щодо заборони Тернопільській міській радій вчиняти дії, пов`язані із затвердженням, виготовленої на виконання рішення Тернопільської міської ради №7/13/168 від 20.12.2016 року, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2475 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування АЗС з магазином супутніх товарів за адресою вул. Микулинецька, 40 приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс». В задоволенні в цій частині заяви позивача відмовити.

В абз. 2 п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2017 року виключити слово «незаконного». В решті ухвалу залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали оскарження ухвали направити в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Дубник О.П.

Орищин Г.В.