Господарський суд Чернігівської області
=============================================================================================================================================================
УХВАЛА

"25" травня 2017 р. Справа № 927/334/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком",

юридична адреса: вул. Бориспільська, 7, м.Київ,02660;

адреса для листування: вул.Голосіївська,7, корп.2, оф.5/1, м. Київ, 03039

До відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Шабалинівське", вул. Поштова, 5, смт.Короп, Чернігівська обл., 16200

про стягнення 1 864160 грн 47 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність від 02.03.2017, ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 16.01.2017

Від відповідача: ОСОБА_3, представник довіреність № б/н від 16.05.2017

Ухвала виноситься після оголошеної в судовому засіданні з 17.05.2017 по 25.05.2017 перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 715006 грн 67 коп. сплачених грошових коштів за товар, що не був поставлений за договором постачання сільськогосподарської продукції №ФКв070416-01 від 07.04.2016, 921 692 грн 25 коп. штрафу, 881 787 грн 39 коп. неустойки.

Представники сторін в судовому засіданні 17.05.2017 надали клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

17.05.2017 від позивача надійшло клопотання №16-05/17-01 від 16.05.2017 року з поясненням щодо нарахування штрафних санкцій за порушення відповідачем зобовязань та клопотання №16-05/17-02 року від 16.05.2017 року з поясненнями щодо направлення відповідачу вимоги про повернення грошових коштів та оплату штрафу вих.№20-01/17-01 від 20.01.2017. Вказані клопотання з доданими документами залучені до матеріалів справи.

Від позивача надійшла заява №12-05/17-01 від 12.05.2017 року про зменшення позовних вимог щодо стягнення основного боргу і штрафу та про збільшення позовних вимог щодо стягнення неустойки, яка прийнята судом до розгляду і залучена до матеріалів справи. Відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 674324,38грн, неустойку у розмірі 980193,58грн, повернути позивачу судовий збір у сумі 23,91грн, стягнути з відповідача 37753,39грн судового збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноваження особи, що підписала заяву №12-05/17-01 від 12.05.2017, докази сплати судового збору за розгляд даного позову, з урахуванням поданої заяви, прийняв вказану заяву позивача та відповідно зменшення позивачем розміру позовних вимог на суму 715006,67грн в частині стягнення з відповідача коштів, сплачених за товар, що не був поставлений, та зменшення на суму 247367,87 грн - в частині стягнення штрафу, прийняв збільшення позовних вимог в частині стягнення неустойки на суму 98406,19 грн., і продовжив розгляд справи з урахуванням прийнятої заяви.

У судовому засіданні 17.05.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті. Суд заслухав пояснення представника позивача, який виклав та підтримав позовні вимоги урахуванням заяви №12-05/17-01 від 12.05.2017, відповів на питання суду. Представник відповідача виклав заперечення проти позовних вимог, просив у позові відмовити та дав усні пояснення по справі, відповів на питання суду.

У поданому відповідачем 17.05.2017 відзиві на позовну заяву №45-2017 від 17.05.2017, відповідач виклав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення штрафу у розмірі 921 692,25грн та суми неустойки у розмірі 881 787,39грн. У своїх запереченнях відповідач, посилаючись на несприятливі погодні умови 2016 року, зазначив про передачу позивачу зерна кукурудзи у кількості 588,4т, що у грошовому еквіваленті становить 1957300,83грн та підтверджується видатковою накладною №14 від 30.12.2016, а також зазначив, що вартість непоставленого товару становила 1115006,67 грн. Відповідач зазначає, що сторони домовилися між собою про те, що вказана сума буде оплачена відповідачем шляхом повернення коштів на поточний банківський рахунок позивача. Відповідач пояснює, що позивачем було надано реквізити на повернення грошових коштів в листі на електронну пошту відповідача від 01.03.2017 і це підтверджується роздрукованим текстом даного листа. Відповідач зазначив, що 01.03.2017 здійснив першу оплату повернення грошових коштів платіжним дорученням №1381 від 01.03.2017 на суму 200 000,00 грн. Надалі повернення коштів проведені згідно з платіжними дорученнями № 1466 від 15.03.2017 р. на суму 200 000,00 грн, №1494 від 24.03.2017 на суму 100 000,00 грн, №1570 від 25.04.2017 на суму 615 006,67 грн. Відповідач стверджує, що на день розгляду справи 17.05.2017 розрахунки по договору постачання сільськогосподарської продукції №ФКв070416-01 від 07.04.2016 здійснені в повному обсязі і будь-яка заборгованість відсутня, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період 07.04.2016-12.05.2017. Окрім того, відповідач зазначив, що ним додатково було сплачено 15 % річних за користування грошовими коштами позивача за період з моменту оплати позивачем попередньої оплати по останню дату періоду повернення коштів, та збільшення на міжбанківському валютному ринку України вартості долару США в національній валюті за період з моменту отримання попередньої оплати до моменту здійснення з позивачем остаточного розрахунку, що підтверджується платіжним дорученням №1571 від 25.04.2017 на суму 247 367,87 грн. Сума розрахунку була здійснена позивачем та направлена в листі на електронну пошту відповідача від 24.04.2017, що підтверджується роздрукованим текстом даного листа.

У судовому засіданні за клопотанням представника відповідача щодо можливості врегулювати спір мирним шляхом судом оголошено перерву до 25.05.2015 року.

Після оголошеної перерви в судове засідання 25.05.2015 зявилися уповноважені представники сторін та повідомили про недосягнення домовленості про мирне врегулювання спору.

Представником позивача, в судовому засіданні 25.05.2017, подана заява №24-05/17-02 від 24.05.2017 в якій позивач просить залишити без розгляду попередню заяву про зменшення розміру позовних вимог №12-05/17-01 від 12.05.2017. Вказана заява долучена судом до матеріалів справи.

Представник відповідача залишив розгляд вказаної заяви позивача на розсуд суду.

Оскільки приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено залишення без розгляду заяви, яка вже розглянута судом, та враховуючи ту обставину, що суд прийняв та розглянув по суті заяву позивача №12-05/17-01 від 12.05.2017 року про зменшення позовних вимог щодо стягнення основного боргу і штрафу та про збільшення позовних вимог щодо стягнення неустойки, розпочав розгляд спору по суті з урахуванням вимог заяви №12-05/17-01 від 12.05.2017, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви №24-05/17-02 від 24.05.2017 про залишення без розгляду попередньої заяви про зменшення позовних вимог щодо стягнення основного боргу і штрафу та про збільшення позовних вимог щодо стягнення неустойки за №12-05/17-01 від 12.05.2017.

В судовому засіданні 25.05.2017 представником позивача подана заява №24-05/17-01 від 24.05.2017 про зменшення позовних вимог щодо стягнення основного боргу і штрафу та про збільшення позовних вимог щодо стягнення неустойки, 30% річних. В поданій заяві позивач зазначає, що наразі виникла необхідність уточнити позовні вимоги, одночасно зменшивши та збільшивши їх щодо різних статей вимог. При поданні позовної заяви позивачем помилково було розраховано суму боргу без врахування збільшення на міжбанківському валютному ринку України вартості долару США, у разі якого п. 7.1.2 договору передбачено перерахунок суми коштів, що підлягає поверненню. Таким чином, у звязку зі збільшенням на міжбанківському валютному ринку України вартості долару США, на підставі п. 7.1.2 договору, позивач просить збільшити позовні вимоги про стягнення основного боргу на суму 209642,51 грн. Оскільки відповідачем частково сплачено 100000,00 грн 24.03.2017 та 615006,67 грн 25.04.2017, то позивач просить зменшити позовні вимоги про стягнення основного боргу на 715006,67 грн. Крім того, оскільки відповідачем частково сплачена сума штрафних санкцій у розмірі 247367,87 грн, то позивач зменшує позовні вимоги в частині стягнення 247367,87 грн і просить стягнути штраф у розмірі 674324,38 грн. У звязку з тим, що у позовній заяві неустойку було розраховано до 23.03.2017, а зобовязання по основному боргу відповідач виконав лише 25.04.2017, то позивач просить збільшити суму неустойки на 98406,19 грн та стягнути з відповідача 980193,58 грн неустойки. Окрім того, позивач просить збільшити позовні вимоги на суму нарахованих 30% річних в розмірі 73858,82 грн. У поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 29070,29грн та повернути позивачу сплачений судовий збір у сумі 8707,00грн. Вказана заява долучена судом до матеріалів справи.

Представник відповідача залишив розгляд заяви №24-05/17-01 від 24.05.2017 на розсуд суду.

У п. 3.10, 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Як вбачається зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Разом з тим, п. 3.12.постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, передбачено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, оскільки вимоги про стягнення 30% річних не були заявлені позивачем при подачі позову та до переходу суду до розгляду справи по суті (17.05.2017 суд перейшов до розгляду спору по суті, що підтверджується протоколом судового засідання від 17.05.2017), то суд розцінює заяву позивача в цій частині, як заяву про зміну предмета позову, оскільки мають місце нові вимоги, та відповідно відсутні у позивача процесуальні підстави для збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 30% річних. За таких обставин, суд залишає без розгляду заяву позивача в частині збільшення позовних вимог про стягнення з відповідача 30% річних у сумі 73 858,82грн.

Окрім того, суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноваження особи, що підписала заяву №24-05/17-01 від 24.05.2017, докази сплати судового збору за розгляд даного позову, з урахуванням попередньо поданої позивачем заяви №12-05/17-01 від 12.05.2017, враховуючи приписи ст.22 ГПК України прийняв заяву позивача №24-05/17-01 від 24.05.2017 в частині збільшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у сумі 209642,51грн.

Суд зазначає, що заявлені позивачем зменшення позовних вимог щодо стягнення основного боргу на суму 715006,67грн, зменшення позовних вимог на суму 247367,87 грн штрафних санкцій та збільшення позовних вимог на суму неустойки на 98406,19 грн, заявлені позивачем у заяві №24-05/17-01 від 24.05.2017 були прийняті судом відповідно до поданої позивачем заяви №12-05/17-01 від 12.05.2017, і повторного процесуального прийняття до розгляду не потребують.

Таким чином, з урахуванням поданих позивачем заяв, суд доходить висновку, що предметом розгляду є вимоги про стягнення з відповідача основного боргу (попередньої оплати з урахуванням п.7.1.2 договору) в розмірі 209 642,51 грн, штрафу в розмірі 674324,38 грн, неустойки у розмірі 980193,58 грн, а разом 1 864160,47 грн.

У судовому засіданні представник позивача подав письмові пояснення вих.№24-05/17-02 від 24.05.2017, в яких вважає відзив відповідача необґрунтованим та просить задовольнити позов у повному обсязі. Одночасно, у поясненнях позивач зазначає, що отримання відповідачем вимоги № 20-01/17-01 від 20.01.2017 р. підтверджується тим, що при здійсненні платежу, у призначенні платежу у платіжному дорученні від 25.04.2017 р. відповідач посилався на лист № 20-01/17-01 від 20.01.2017, а це і є пред'явлена позивачем вимога (дата і номер співпадають). Також позивач у своїх поясненнях зазначає, що Акт звірки не може використовуватися як письмова форма підтвердження суми боргу, оскільки цей акт не містить посилань на умови договору. Тому, посилання на Акт звірки як належний доказ є неправомірним. Стосовно оплати штрафних санкцій відповідачем відповідно до листа з електронної пошти позивач повідомляє, що якщо лист і був скерований з електронної адреси позивача, позивач зазначає, що особа, яка його надсилала не була наділена відповідними повноваженнями визначати суму боргу відповідача. Крім того, лист не містить підпису та відтиску печатки, лише за умови наявності яких документ отримує відповідний статус.

У судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву (додаткові пояснення) вих№49-2017 від 25.05.2017, в якому заявлені позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначає, що у відповідача відсутнє прострочення виконання зобов'язання по поставці товару, внаслідок надання недостовірних доказів до позовної заяви, що в межах строку дії договору, між сторонами було укладено додаткову угоду №2К від 30.12.2016 до договору постачання сільськогосподарської продукції №ФКв070416-01 від 07.04.2016, відповідно до умов якої, постачальник зобов'язується поставити кукурудзу 3 класу, урожаю 2016 року, у кількості 588,400 т, по ціні за залікову вагу 3 326,48 грн/т. на загальну суму 1 957 300,83грн, у строк до 30 грудня 2016 (фактично додатковою угодою змінено кількість і строк поставки). На виконання змінених умов договору, СТОВ «Шабалинівське» було передано, а ТОВ «Украгроком» прийнято кукурудзу 3 класу у кількості 588,400 т, що у грошовому еквіваленті становить 1 957 300,83 грн, та підтверджується видатковою накладною №14 від 30.12.2016, в тому числі, при поставці 588,400 т, сума за користування коштами позивача (курсова різниця та 15% річних) склала 308 039,17 грн. Одночасно у відзиві відповідач стверджує, що сума попередньої оплати яку потрібно повернути покупцю становила 1 115 006,67 грн. Сторони домовилися між собою, що вказана сума буде оплачена відповідачем шляхом повернення коштів на поточний банківський рахунок позивача. Позивачем було надано реквізити на повернення грошових коштів в листі на електронну пошту відповідача від 01.03.2017, що підтверджується роздрукованим текстом даного листа, проте кінцевий строк повернення авансового платежу ніде не був встановлений. Відповідач зазначив, що 01.03.2017 здійснив першу оплату повернення грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням №1381 від 01.03.2017 на суму 200 000,00 грн. Надалі повернення коштів підтверджується платіжними дорученнями №1466 від 15.03.2017 р. на суму 200 000,00 грн, №1494 від 24.03.2017 на суму 100 000,00 грн, №1570 від 25.04.2017 на суму 615 006,67 грн. Відповідачем додатково було сплачено 15 % річних за користування грошовими коштами позивача за період з моменту оплати позивачем попередньої оплати по останню дату періоду повернення коштів, та збільшення на міжбанківському валютному ринку України вартості долару США в національній валюті за період з моменту отримання попередньої оплати до моменту здійснення з позивачем остаточного розрахунку, що підтверджується платіжним дорученням №1571 від 25.04.2017 на суму 247 367,87 грн. Сума розрахунку була здійснена позивачем та направлена в листі на електронну пошту відповідача від 24.04.2017, що підтверджується роздрукованим текстом даного листа. Покупцем було направлено вимогу за вих. № 20-01/17-01 від 20.01.2017 про повернення грошових коштів та оплату штрафних санкцій цінним листом від 26.01.2017 із штрих кодовим ідентифікатором 757, фіскальний чек № 2461 від 26.01.17, за якою позивач відмовляється від поставки товару у зв'язку із тим, що відповідачем було недопоставлено частину товару і вимагає повернути грошові кошти та сплатити штраф неустойку. Про вимогу відповідачу не було відомо, адже вона була надана лише разом із позовною заявою. Відповідачем зазначено, що звертаючись до відповідача з такими вимогами, позивач, по суті вимагає здійснити оплату штрафу і неустойки, які не є обов'язком відповідача за договором, дана вимога позивача є безпідставною, і такою, що суперечить положенням договору та не може братись судом до уваги. Відповідач також зазначає, що позивач у своєму клопотанні за вих.№ 16-05/17-01 від 16.05.2017, надаючи додаткові доводи про наявність витрат і збитків для позивача внаслідок порушення відповідачем строків поставки, не враховує укладену між сторонами Додаткову угоду №2К від 30.12.2016, де встановлено строк поставки товару до 30.12.2016 р. у кількості 588,400 т.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти відзиву відповідача, зазначивши, що Додаткову угоду №2К від 30.12.2016 було підписано декілька днів тому, особою, що не мала права її підписувати, а тому її не можна вважати належним доказом, оскільки це ставить під сумнів її дійсність.

У судовому засіданні представником відповідача подано клопотання від 25.05.2017 про залучення до матеріалів справи оригіналу додаткової угоди №2К від 30.12.2016 до договору постачання сільськогосподарської продукції №ФКв070416-01 від 07.04.2016, яке задоволено судом, документ залучений до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні надав заяву про продовження строку розгляду справи на 15 днів у звязку з необхідністю подання додаткових доказів по справі і з'ясування обставин. Представники позивача не заперечували проти продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В силу ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально більшістю голосів суддів.

При цьому, в силу ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Однак відповідно до ч.3 зазначеної статті, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на пятнадцять днів.

Враховуючи, наміри позивача та відповідача надати додаткові документи, пояснення, які мають значення для вирішення спору, приймаючи до уваги обставини справи і те, що строк розгляду справи закінчується 31.05.2017, з метою повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, суд вважає за доцільне задовольнити заяву відповідача та продовжити строк вирішення спору на 15 днів до 15.06.2017, включно.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є незявлення представників сторін в судове засідання, неподання витребуваних доказів, необхідність витребування нових доказів.

Вислухавши пояснення та доводи представників сторін, враховуючи, необхідність витребування у позивача та відповідача додаткових доказів, наміри сторін надати додаткові документи і письмову позицію по предмету спору з огляду на обставини справи, суд з метою дотримання принципу змагальності сторін, вважає за необхідне відкласти розгляд справи, зобовязавши сторони надати витребувані документи. За таких обставин розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. 22, 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України суд,

У Х В А Л И В :

1. Продовжити строк розгляду спору на 15 днів до 15.06.2017, включно.

2. Розгляд справи відкласти на 01.06.2017 о 10год. 00хв. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 14000 м. Чернігів, пр. Миру 20, зал судових засідань №307.

3. Зобов'язати позивача надати: свідоцтво платника податку на додану вартість; письмово викласти свою позицію щодо фактів, обставин наведених у відзиві відповідача вих.№49-2017 від 25.05.2017 та щодо поставки товару по видатковій накладній №14 від 30.12.2016 на суму 1957300,83грн.; письмове пояснення з відповідним документальним підтвердженням щодо порядку та підстав зарахування проведеної відповідачем поставки товару по видатковій накладній №14 від 30.12.2016 з чітким визначенням на виконання якого зобовязання вона була здійснена; довіреність №б/н від 04.01.2016 на директора Київського представництва ОСОБА_4 та документи, що підтверджують його призначення (звільнення); положення про Київське представництво позивача; товарно-транспортні документи щодо перевезення отриманої позивачем кукурудзи по видатковій накладній №14 від 30.12.2016; всі податкові накладні, які виписані (отримані) позивачем та відповідачем при здійснені господарських операцій по договору постачання сільськогосподарської продукції №ФКв 070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього (попередня оплата, відвантаження зерна, повернення попередньої оплати, перерахування коштів); відповідні реєстри податкових накладних за квітень 2016, грудень 2016, січень 2017, березень 2017, квітень 2017, в яких відображені вищезазначені податкові накладні; податкові декларації з податку на додану вартість (звіт) з доказами їх прийняття ДФС за період здійснення господарських операцій по договору №ФКв 070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього (квітень 2016, грудень 2016, січень 2017, березень 2017, квітень 2017) з відповідними додатками щодо корегування податкового кредиту, податкового зобовязання з огляду на проведені позивачем та відповідачем операції; документальним підтвердженням проведення коригування по податковим зобовязанням та податковому кредиту щодо здійснення позивачем попередньої оплати та щодо здійснення відповідачем поставки зерна кукурудзи та перерахування коштів на рахунок позивача на виконання умов договору №ФКв070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього; всі документи на підтвердження своєї правової позиції по справі; представнику в судовому засіданні мати документи, що підтверджують повноваження та посвідчують особу.

4. Зобов'язати відповідача надати: свідоцтво платника податку на додану вартість; письмово викласти свою позицію по предмету спору з урахуванням поданої позивачем заяви № 24-05/17-01 від 24.05.2017 та її часткового прийняття судом до розгляду; письмове пояснення з відповідним документальним підтвердженням щодо порядку та підстав зарахування проведеної відповідачем поставки товару по видатковій накладній №14 від 30.12.2016 з чітким визначенням на виконання якого зобовязання вона була здійснена; довіреність №2306 від 30.12.2016, яка зазначена у видатковій накладній №14 від 30.12.2016; довіреність №б/н від 04.01.2016 на директора Київського представництва ОСОБА_4; всі податкові накладні, які виписані (отримані) позивачем та відповідачем при здійснені господарських операцій по договору постачання сільськогосподарської продукції №ФКв 070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього (попередня оплата, відвантаження зерна, повернення попередньої оплати, перерахування коштів); відповідні реєстри податкових накладних за квітень 2016, грудень 2016, січень 2017, березень 2017, квітень 2017, в яких відображені вищезазначені податкові накладні; податкові декларації з податку на додану вартість (звіт) з доказами їх прийняття ДФС за період здійснення господарських операцій по договору №ФКв 070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього (квітень 2016, грудень 2016, січень 2017, березень 2017, квітень 2017) з відповідними додатками щодо корегування податкового кредиту, податкового зобовязання з огляду на проведені позивачем та відповідачем операції; документальним підтвердженням проведення коригування по податковим зобовязанням та податковому кредиту щодо здійснення позивачем попередньої оплати та щодо здійснення відповідачем поставки зерна кукурудзи та перерахування коштів на рахунок позивача на виконання умов договору №ФКв070416-01 від 07.04.2016 та додаткових угод до нього; всі документи на підтвердження своєї правової позиції по справі; представнику в судовому засіданні мати документи, що підтверджують повноваження та посвідчують особу.

5. Повноваження представників сторін мають бути підтверджені довіреністю, оформленою в установленому порядку (засвідченою нотаріально або, якщо довіреність видає юридична особа - підписом її керівника та завірена печаткою цієї організації, з наданням документів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала довіреність); у разі представництва інтересів сторони безпосередньо її керівництвом - відповідним документом, що підтверджує його призначення або обрання (або засвідчені належним чином витяги з них).

6. Попередити сторони, що незявлення в судове засідання повноважних представників не є перешкодою для розгляду спору по суті.

7. Попередити сторони, що відповідно до п.5 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право стягнути до Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до 1700 грн. за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Суддя Н.Ю.Книш