ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.05.2017 Справа № 904/5130/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

до Дніпропетровського радіоприладобудівного коледжу, м.Дніпро

про стягнення 862 544,17 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 20.12.16р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 03.01.17р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського радіоприладобудівного колледжу (далі - відповідач) про стягнення 825 831,07 грн. основного боргу, 23 296,68 грн. пені, 2496,08 грн. 3 % річних, 10 920,34 грн. інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за Договором № 41SBDpz1474-17 від 01.02.2017 р. на постачання природного газу, в частині оплати наданих позивачем послуг з постачання газу у лютому - березні 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2017 р. по справі № 904/5130/17 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.05.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в відзиві на позов просив суд: - відмовити у задоволенні позовних вимог в частині пені, 3 % річних з огляду на відсутність прямого умислу у порушенні власних зобовязань відповідача; - відтермінувати строки погашення заборгованості та відстрочити оплату боргу до 01.07.2017 р.; - зобовязати позивача укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору про реструктуризацію заборгованості.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.05.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) та Дніпропетровським радіоприладобудівним коледжом (споживач) укладений Договір № 41SBDpz1474-17 на постачання природного газу (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 (09123000-7) ОСОБА_2 природний (далі - газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 3.6. Договору в редакції Додаткової угоди №4 від 30.03.2017 р. до Договору визначена загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним Договором і становить 1 656 820,74 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 7:00 першого дня місяця до 7:00 першого дня наступного місяця включно.

Відповідно п. 4.2.1. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання природного газу.

За умов п. 4.7. Договору звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати предявлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

Пунктом 5.4.2. Договору визначено, що споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

На виконання умов Договору позивач здійснив постачання відповідачу природного газу: - у лютому 2017 року (в обсязі 57,995 тис.м. куб.) на суму 606 685,69 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДОЗ00009796 від 28.02.2017 р.; - у березні 2017 року (в обсязі 21,786 тис.м. куб.) на суму 219 145,38 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДОЗ00014006 від 31.03.2017 р., копії якого долучено до матеріалів справи (а.с. 18, 19).

Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем зі сплати за отриманий природний газ на суму 825 831,07 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем свого зобов'язання щодо здійснення постачання природного газу відповідачу на суму 825 831,07 грн.

Факт не своєчасного виконання відповідачем зобовязань за договором укладеним між сторонами, матеріалами справи встановлено.

На момент розгляду справи основний борг відповідача складає 825 831,07 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до 6.2.1. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 6.2.1. Договору, позивачем здійснено нарахування пені за період з 01.03.2017 р. по 14.04.2017 р. на суму 23 296,68 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Позивачем здійснено нарахування на суму основного боргу за період з 01.03.2017 р. по 14.04.2017 р. - 3 % річних у розмірі 2496,08 грн. та за період з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. - інфляційних втрат у розмірі 10 920,34 грн. (за період з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р.)

Перевіривши розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат за означені періоди, суд вважає їх вірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 825 831,07 грн. основного боргу, 23 296,68 грн. пені, 2496,08 грн. 3 % річних, 10 920,34 грн. інфляційних втрат.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно iз збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й iнші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий poзміp збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зi сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для зменшення розміру пені.

Доводи відповідача викладенні у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими і безпідставними в силу вищевикладеного, оскільки грошові зобов'язання повинні виконуватись відповідачем належними чином та у встановлені строком Договору.

Судовий збір у справі покладається на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дніпропетровського радіоприладобудівного коледжу (49000, м. Дніпро, вул. Шмідта, 18; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ) 825 831,07 грн. (вісімсот двадцять пять тисяч вісімсот тридцять одна грн. 07 коп.) основного боргу, 23 296,68 грн. (двадцять три тисячі двісті девяносто шість грн. 68 коп.) пені, 2496,08 грн. (дві тисячі чотириста девяносто шість грн. 08 коп.) 3 % річних, 10 920,34 грн. (десять тисяч девятсот двадцять грн. 34 коп.) інфляційних втрат, 12 938,16 грн. (дванадцять тисяч девятсот тридцять вісім грн. 16 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В клопотанні відповідача про зменшення розміру пені - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "22" травня 2017 р.

Повне рішення складено 18.05.2017