ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р.Справа № 922/1074/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СК Альтаір», 61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, 32-б, корп. А-9, офіс, 74/4, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс Компані», 61017, м. Харків, вул. Пащенківська, 11, ;

про стягнення 636734,53 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 16.03.2017);

відповідача не зявився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Альтаір» звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс Компані» про стягнення основного боргу в сумі 611294,63 грн. за договором №07-10/16-108 на виконання робіт від 07.10.2016, пені за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 22977,98 грн., 3 % річних у сумі 2461,92 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №07-10/16-108 на виконання робіт від 07.10.2016 щодо оплати виконаних ТОВ «СК Альтаір» робіт. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.03.2017 порушено провадження у справі.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 25.04.2017.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2017 було відкладено розгляд справи на 16.05.2017 о 12:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 16.05.2017 надав суду супровідним листом (вх.№15630 від 16.05.2017) копію документа, що підтверджує відправлення відповідачеві претензії. Поданий документ долучено судом до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні визнала наявність заборгованості ТОВ «Дакс Компані» перед ТОВ «СК Альтаір».

Відповідно до ст.77 ГПК України судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 23.05.2017 о 12:45 год.

Представник позивача у судовому засіданні 23.05.2017 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис представника ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності б/н від 03.05.2017, на повідомленні про дату, час та місце наступного судового засідання.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

07 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дакс Компані» (далі, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СК Альтаір» (далі, підрядник) було укладено договір №07-10/16-108 на виконання робіт (далі, договір).

Згідно із п.1.1. договору замовник доручає, а підрядник зобовязується, відповідно до умов цього договору, виконати роботи на Будівництві комплексу з приймання, обробки та зберігання зернових культур на земельній ділянці за адресою: вул. Миру, 5, с. Лана, карлівський район, Полтавська область.

У п.1.2. договору зазначено, що обсяги, види і вартість робіт за даним договором визначаються сторонами динамічною договірною ціною, що оформлюється додатковою угодою до даного договору за взаємною згодою сторін.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість робіт за даним договором складає 330087 грн. 90 коп., у т.ч. ПДВ 20% - 55014 грн. 65 коп., згідно Договірної ціни (Додаток №1).

Водночас 01 листопада 2016 року між вказаними сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору, якою у звязку із фактичним збільшенням обсягів робіт на суму 281206 грн. 73 коп. за договором №07-10/16-108 на виконання робіт від 07.10.2016 внесено зміни у п.2.1. цього договору, відповідно до якого загальна вартість робіт за даним договором складає 611294 грн. 63 коп., в т.ч. ПДВ 20 % - 101882 грн. 44 коп.

На підставі додаткової угоди №1 від 01.11.2016 до договору внесено також зміни до договірної ціни (Додаток 1 до договору №07-10/16-108 на виконання робіт від 07 жовтня 2016 року), і викладено ці зміни в договірній ціні, яка є додатком 1 до даної додаткової угоди.

Відповідно до п.п.2.3.-2.5. договору розрахунки з підрядником проводяться за фактом виконаних робіт після підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3) (далі, документи про приймання виконаних робіт). Замовник сплачує виконану роботу підрядника протягом 5 банківських днів після підписання сторонами документів про приймання виконаних робіт. Оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на р/рахунок підрядника. Моментом оплати вважається дент надходження коштів на рахунок підрядника.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем та відповідачем було підписано документи про приймання виконаних робіт 31.01.2017, а саме довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2017 року та акти №1 та №2 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2017 року (а.с.22-33).

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у разі порушення замовником строків платежів за виконані роботи, замовник сплачує підряднику за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який нараховувалася пеня від суми простроченого платежу.

Як зазначає позивач відповідач свої зобовязання за договором з оплати виконаних робіт не виконав, на надіслану позивачем претензію від 15.02.2017 вих. №15-02/17-07 відповіді не надав, кошти на рахунок позивача не перерахував, в звязку з чим позивач і звернувся із вказаним позовом до суду, нарахувавши на суму заборгованості пеню у сумі 22977,98 грн. та 3 % річних у сумі 2461,92 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із положеннями ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У ч.1 ст. 843 ЦК України закріплено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором №07-10/16-108 на виконання робіт від 07 жовтня 2016 року виконав, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами про приймання виконаних робіт, а саме: довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2017 року (форма КБ-3), та актами №1, №2 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2017 року (форма КБ-2в), за якими загальна вартість виконаних робіт складає 611294,63 грн. (а.с.22-33).

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п.2.4. договору замовник сплачує виконану роботу підрядника протягом 5 банківських днів після підписання сторонами документів про приймання виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи документи про приймання виконаних робіт було підписано сторонами 31.01.2017 (а.с.22, 25, 31).

Строк оплати відповідачем виконаної роботи позивача, з огляду на положення п.2.4.договору, настав 08.02.2017.

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив оплату виконаної роботи, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 611294,63 грн., яка не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд доходить висновку, що позов в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 611294,63 грн. є обґрунтованим та правомірним, тому підлягає задоволенню.

Щодо заявленої до стягнення у позові пені в сумі 22977,98 грн. суд виходить з наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ст. 230 ГК України міститься визначення штрафних санкцій. Так, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку

України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у разі порушення замовником строків платежів за виконані роботи, замовник сплачує підряднику за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , діючої в період, за який нараховувалася пеня від суми простроченого платежу.

Судом встановлено, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання з 08.02.2017, у звязку із чим нарахування пені починається з 08.02.2017 згідно із приписами ч.6 ст.232 ГК України. Разом з цим, із матеріалів справи, а саме із наданого суду розрахунку пені (а.с.37), вбачається, що позивач нарахував пеню за період з 07.02.2017 по 27.03.2017.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, зважаючи на те, що прострочення оплати за договором (документи про приймання виконаних робіт підписано 31.01.2017) розпочалося з 08.02.2017, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме: підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 22509,04 грн. за період з 08.02.2017 по 27.03.2017 як такі, що відповідають вимогам чинного законодавства України та матеріалам справи, в іншій частині пеня заявлена до стягнення безпідставно і позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 2461,92 грн. за період з 07.02.2017 по 27.03.2017, суд керується положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (а.с.36) на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України, з огляду на те, що прострочення оплати за договором (документи про приймання виконаних робіт підписано 31.01.2017) розпочалося з 08.02.2017, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині, а саме: підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2411,68 грн. за період з 08.02.2017 по 27.03.2017 як такі, що відповідають приписам ст.625 ЦК України, в решті позовних вимог у цій частині суд відмовляє, як у таких, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Згідно із положеннями ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із цим суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 9543,23 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс Компані» (61017, м. Харків, вул. Пащенківська, 11, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СК Альтаір» (61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, 32-б, корп. А-9, офіс, 74/4, ) 611294,63 грн. основного боргу, 22509,04 грн. пені, 2411,68 грн. 3% річних та 9543,23 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_3