ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" травня 2017 р. Справа № 911/1350/17

Суддя Карпечкін Т.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ"

треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання недійсними рішень та витребування земельних ділянок

встановив:

03.05.2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Барселона Ю ЕЙ", треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, прокурор просить суд:

1) - визнати недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 87 від 10.09.2010 року про передачу у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,35 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в межах села Софіївська Борщагівка;

- визнати недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 94 від 20.10.2010 року про передачу у власність ОСОБА_3, для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,5 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в межах села Софіївська Борщагівка;

- визнати недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 93 від 20.10.2010 року про передачу у власність ОСОБА_4, для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,5 га, розташованої в межах села Софіївська Борщагівка;

- визнати недійсним рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 140 від 20.10.2010 року про передачу у власність ОСОБА_5, для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої в межах села Софіївська Борщагівка.

2) витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області із незаконного володіння ТОВ "Барселона Ю ЕЙ" земельні ділянки, розташовані в с. Софіївська Борщагівка Києво - Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 частини 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Відповідно п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600,00 грн.

Відтак, прокурор в першу позовну вимогу фактично включив чотири немайнові позовні вимоги про визнання недійсними чотирьох рішень відповідача1, в другу позовну вимогу прокурор також фактично включив чотири майнові позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння відповідача2 чотирьох земельних ділянок.

Однак, прокурором у позові не зазначено і не додано доказів вартості кожної спірної земельної ділянки. Твердження прокурора про вартість в сумі 5415,94 грн. аналогічної земельної ділянки, яка розташована в межах села Софіївська Борщагівка, площею 0,35 га, яка також належить відповідачу2, не є належною і достовірною інформацією для визначення вартості чотирьох спірних земельних ділянок різної площі, та відповідно різної вартості. Окрім того, прокурором в позові не зазначено і змісту договору купівлі-продажу щодо вартості аналогічної земельної ділянки, не зазначено в який період і на підставі чого визначено відповідну вартість.

Таким чином, в позові не наведено належних і достовірних відомостей щодо вартості об'єкту, про витребування якого заявлено позовну вимогу.

До позову долучено платіжне доручення № 736 від 10.04.2017 року на суму 12800,00 грн., однак прокурором не визначено вартості кожної спірної земельної ділянки та не додано доказів в підтвердження їх вартості, що унеможливлює обрахунок судового збору за такі позовні вимоги, враховуючи те, що судовий збір за вимоги про витребування майна обраховуються з урахуванням вартості спірного майна.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Стаття 58 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви, прокурор просить визнати недійсними спірні рішення відповідача1 про передачу у власність земельних ділянок різної площі з різними кадастровими номерами різним фізичним особам, які в подальшому були відчужені на підставі різних договорів купівлі-продажу відповідачу2 та витребувати із незаконного володіння у відповідача2 чотири спірні земельні ділянки.

Враховуючи, що викладені в п. 1 прохальної частини позову чотири вимоги (за якими позивачами є прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відповідачем є Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області) стосуються приватноправових земельних відносин за участю фізичних осіб громадян, тобто не пов'язані з господарськими відносинами, відповідні вимоги не належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Крім того, як зазначено прокурором у позові та вбачається з доданих до позову документів, прийнятті спірних оскаржуваних рішень про передачу у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 спірних земельних ділянок, передувало прийняття Софіївсько-Борщагівською сільською радою чотирьох рішень про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність наведеним фізичним особам, спір про скасування яких розглядався Святошинським районним судом Київської області і відповідні рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою були скасовані постановами Київського адміністративного апеляційного суду.

Відтак, суд доходить висновку, що оскільки аналогічний спір (про визнання недійсними рішень), з аналогічними сторонами (за позовом прокурора до Софіївсько-Борщагівської сільської ради) розглядався місцевим судом, спір про визнання недійсними рішень Софіївсько-Борщагівської сільської ради про передачу у власність чотирьох спірних земельних ділянок чотирьом громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 також має бути розглянутий місцевим судом, процесуальним законодавством якого передбачено розгляд відповідної категорії спорів.

З огляду на викладене, зазначені в п. 1 прохальної частини позову чотири вимоги належить розглядати в порядку іншого судочинства.

Таким чином, прокурором у поданому позові порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки перша (фактично 4) і друга (фактично 4) позовні вимоги з огляду на їх зміст та суб'єктний склад сторін, пред'явлені до різних відповідачів, не поєднані ні підставами виникнення, ні спільними доказами, повинні заявлятися окремо та розглядатися в порядку різного судочинства, що суперечить ч. 3 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позовна заява не може бути прийнятою до розгляду Господарським судом Київської області та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись п. 4, 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя Т.П. Карпечкін