ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Справа № 01/5026/1159/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддів:Погребняка В.Я., Полякова Б.М.,
розглянувши касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська м'ясна компанія" та публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 року
у справі Господарського суду№ 01/5026/1159/2011 Черкаської області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія"
пробанкрутство,
В судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Альфа-Банк"- Дзюбко М.П.,

арбітражний керуючий Левченко Н.П.,

ТОВ "Черкаська м'ясна компанія" - Ткаченко Г.В., Макеєв В.Ф.

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Шевчук Л.Ю.

ТОВ "Черкаська продовольча компанія" - Пирог І.Г., Дубовий С.М., Клименко В.М., Чижов К.Л.,

ТОВ Фірма "Метон-Трейдинг" - Ткаченко О.В.,

Черкаська міська рада - Луговський О.С., Король А.М.,

арбітражного керуючого Шистопала П.М. - Мірошник Є.П.,

арбітражний керуючий Іванюк О.М.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Черкаської області (суддя Гура І.І.) ухвалою від 17 січня 2017 року у справі № 01/5026/1159/2011 у задоволенні заяв публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" та ліквідатора боржника Левченко Н.П. про визнання боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відмовив; клопотання публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про припинення повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Левченко Н.П. задовольнив та усунув від виконання обов'язків розпорядника майна ТОВ "Черкаська продовольча компанія"; призначив нового розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Іванюка О.М., відмовив у задоволенні заяв щодо призначення розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Звездічева М.О., Новосельцева В.П., Шистопала П.М.

Постановою від 22 березня 2017 року Київський апеляційний господарський суд (судді: Доманська М.Л. - головуючий, Верховець А.А., Остапенко О.М.) ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17 січня 2017 року у справі № 01/5026/1159/2011 скасував в частині відмови у задоволенні заяви ПАТ "Альфа-Банк" та клопотання Левченко Н.П. про визнання боржника ТОВ "Черкаська продовольча компанія" банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури; задоволення клопотання публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про припинення повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Левченко Н.П. та усунення останньої від виконання повноважень розпорядника майна боржника; задоволення заяви арбітражного керуючого Іванюка О.М. та призначення останнього розпорядником майна боржника та прийняв нове рішення, яким завершив процедуру розпорядження майном боржника, припинив повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Левченко Н.П., визнав боржника ТОВ "Черкаська продовольча компанія банкрутом" та відкрив щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначив арбітражного керуючого Шистопала П.М. та вирішив інші процедурні питання.

Не погоджуючись з прийнятою у справі судом апеляційної інстанції постановою, скаржники товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська м'ясна компанія" та публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, якими просять скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2017 року у справі № 01/5026/1159/2011, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17 січня 2017 року залишити в силі.

Доводи касаційних скарг зводяться до порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 13, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту Закон про банкрутство), ст. 205 Господарського кодексу України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду, якою відмовлено у відкритті щодо боржника процедури ліквідації, та приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом, апеляційний господарський суд зазначив про наявність всіх підстав для припинення процедури розпорядження майном та переходу до ліквідаційної процедури, включаючи ту обставину, що на засіданні комітету кредиторів від 16.11.2015 року було прийнято рішення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновком апеляційного господарського суду, з огляду на наступне.

За приписами частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом, з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України та чинного цивільного законодавства.

В даному випадку застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 N 2343-XII в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі - Закон).

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01 червня 2011 року порушено провадження у справі № 01/5026/1159/2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія".

Згідно із частиною 5 статті 16 Закону, до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: вибори членів комітету кредиторів; визначення кількісного складу комітету кредиторів, визначення його повноважень, дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; інші питання, передбачені цим Законом.

Разом з тим, частина 8 зазначеної статті регламентує, що до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про: вибори голови комітету; скликання зборів кредиторів; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника; звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до ст. 22 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Завдання суду полягає у з'ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак, остаточна їх оцінка надається судом.

Згідно з частиною 4 статті 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюється цим Кодексом та іншими законами.

Отже, боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено його неспроможність відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Однак, приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом, суд апеляційної інстанції, надавши оцінку звіту щодо вартості матеріальних та нематеріальних активів боржника, помилково встановив про можливість його застосування лише в процедурі санації та не звернув уваги, що загальна вартість об'єктів оцінки становить 383 071 339,72 грн. Тобто встановлений факт перевищення розміру активу боржника над його пасивом та відповідно відсутності достатніх підстав для визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі.

Також, суд апеляційної інстанції формально підійшов до клопотання інвестора, яке було заявлено можливим інвестором на підставі оголошення поданого 27.01.2017 року. На думку суду касаційної інстанцій, апеляційний суд при прийнятті постанови про визнання банкрутом та переході на ліквідаційну процедуру, повинен був врахувати всі обставини при прийнятті зазначеного рішення. Це суперечить меті закону про банкрутство, яка передбачає пріоритет відновлення платоспроможності боржника, а не його ліквідацію як суб'єкта господарювання.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду та вважає передчасне винесення апеляційним господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, оскільки таке рішення повинно прийматись за наявності належних та допустимих доказів про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

До того ж судом апеляційної інстанції не вірно застосовано норми матеріального права, зокрема, при прийнятті постанови про визнання банкрутом апеляційний суд посилався на норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI. Однак, правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідації процедури - за його новою редакцією.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановивши ряд порушень розпорядником майна Левченко Н.П. вимог закону про банкрутство дійшов висновку про усунення арбітражного керуючого Левченко Н.П. від виконання нею обов'язків розпорядника майна ТОВ "Черкаська продовольча компанія". Враховуючи повноваження суду касаційної інстанції та відсутності можливостей вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2017 року підлягає скасуванню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 17 січня 2017 року у справі № 01/5026/1159/2011 залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія", товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська м'ясна компанія" та публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2017 року у справі № 01/5026/1159/2011 скасувати, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17 січня 2017 року залишити в силі.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков