ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Справа № 904/1652/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

За участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1, посвідчення №024234 від 24.01.2014 рок.

Представники сторін:

від Дніпропетровської міської ради: ОСОБА_2, представник, довіреність №7/10-2573 від 28.12.2016 року;

від Фінансово-економічного департаменту ДМР: ОСОБА_3, представник, довіреність №10/13-6 від 05.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_4, представник, довіреність №01 від 10.01.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/1652/15

за позовом: Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій, м. Дніпро

про стягнення 73 790 грн. 97 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року прокурор м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій (надалі ПАТ ДОПАС) на користь Дніпропетровської міської ради в особі Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради 52 068 грн. 52 коп. основного боргу, 15 954 грн. 77 коп. інфляційних втрат та 3 767 грн. 68 коп. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/1652/15 (суддя Васильєв О.Ю.) в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2009 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 року №6/11 та від 26.11.2008 року №11/39 між Управлінням економіки Дніпропетровської міської ради (правонаступник - Департамент економіки , фінансів та міського бюджету Дніпровської міськради) та ВАТ Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій (забудовник), найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій, укладено договір про обовязковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська №72/3, предметом якого визначено сплату забудовником обовязкового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Дніпропетровська в звязку з вирішенням питань щодо дозволу на проектування та будівництво автостанції по вул. Героїв Сталінграда (п.1.1 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що розмір обовязкового внеску, згідно з розрахунком, що є невідємною частиною договору, становить 77 240 грн. 74 коп. (без ПДВ).

Відповідно п. 2.1 договору забудовник зобовязаний перерахувати обовязковий внесок у сумі 77 240 грн. 74 коп. (без ПДВ) на умовах, визначених договором.

Управління економіки зобовязалося в порядку, визначеному договором, видати забудовнику довідку про виконання вимог по сплаті обовязкового внеску (п. 2.2 договору).

За умовами п. 3.1, п. 3.2 договору, забудовник сплачує обовязковий внесок, вказаний у п. 2.1 договору, у строки згідно з графіком (додаток №1 до договору) на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету; після надходження повної суми обовязкового внеску, Управлінням економіки протягом трьох робочих днів з моменту отримання звернення забудовника видається довідка про виконання ним вимог по обовязковому внеску.

У випадку порушення забудовником графіку сплати обовязкового внеску довідка про виконання вимог по обовязковому внеску видається забудовнику після сплати повної суми обовязкового внеску, а також усіх нарахованих штрафних санкцій (п. 3.3 договору).

Відповідно п. 3.5 договору у разі зміни даних, вказаних у техніко-економічних показниках, наданих забудовником для розрахунку обовязкового внеску, сума обовязкового внеску коригується виходячи з фактичних показників.

Договір набирає чинності з моменту його реєстрації в Управлінні економіки та діє до повного його виконання (п. 6.1 договору).

Відповідно графіка сплати обовязкового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська (додаток №1 до договору №72/3 від 13.04.2009 року), сума обовязкового внеску становить 77 240 грн. 74 коп., яка підлягає сплаті забудовником двома сумами наступним чином: 23 172 грн. 22 коп. до прийняття рішення виконкому міської ради по обєкту, інша частина суми обовязкового внеску, а саме 54 068 грн. 52 коп., - до прийняття рішення виконкому міської ради про затвердження акта державної приймальної комісії по обєкту.

Платіжним дорученням №482 від 04.06.2009 року відповідач сплатив частину обовязкового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська у сумі 23 172 грн. 22 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою. Зобовязання по сплаті обовязкового внеску у сумі 54 068 грн. 52 коп. відповідач не виконав.

Рішення про затвердження акта державної приймальної комісії по обєкту (автостанція по вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпропетровську), яке визначає граничний строк оплати 54 068 грн. 52 коп., виконкомом Дніпропетровської міської ради не приймалось.

Звертаючись з позовом до суду, прокурор зазначив, що відповідно до приписів Закону України Про планування і забудову території, який був чинний на час укладення спірного договору, істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є розмір пайового внеску, строк (графік) сплати пайового внеску, відповідальність сторін, що і було погоджено сторонами при укладенні договору. Надання земельної ділянки із земель комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення місцевої ради. З огляду приписи Закону України Про планування і забудову територій щодо повноважень міської ради у вирішенні питань створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів, обумовлення органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом у своєму рішенні про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки чи відведення земельної ділянки під забудову зобов'язання про сплату пайового внеску є офіційним повідомленням замовника будівництва про настання у нього зобов'язання фінансового характеру в частині сплати відповідної величини коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та договірних зобов'язань в частині дотримання визначених у рішенні строків укладення договору пайової участі. Враховуючи вищенаведене, зобов'язання по сплаті обовязкового внеску в сумі 54 068 грн. 52 коп. відповідач не виконав. Крім того, прокурор просить суд стягнути на користь позивача 3 767 грн. 68 коп. 3% річних та 15 954 грн. 77 коп. інфляційних втрат.

Відповідач посилається на ті обставини, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №904/2923/15, яка набрала законної сили та в касаційному порядку не оскаржувалася, внесено зміни до договору про обовязковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська №72/3 від 13.04.2009 року, в силу яких ПАТ "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" звільняється від сплати обовязкового внеску у несплаченій його частині, а саме, у сумі 54 068 грн. 52 коп.

Місцевий господарський суд зазначив правовою підставою для відмови у задоволенні позову норму п.7 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно п. 7 розділу V Прикінцеві положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

З 15.04.2012 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яким ч. 4 ст. 40 Закону (перелік обєктів, у разі будівництва яких замовники не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту) доповнено п. 9 наступного змісту: "9) об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу)".

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції станом на 15.04.2012 року до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Отже, у вищевказаному Законі міститься пряма вказівка про зворотну дію в часі норми пункту 6 статті 40, якою встановлено граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що не може перевищувати:

1)10 відсотків кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежилих будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для житлових будинків.

Частина перша вказаної статті зобов'язує орган місцевого самоврядування при встановленні для замовника розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не перевищувати граничний розмір пайової участі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не звертався ні до Дніпропетровської міської ради ні до Департаменту щодо узгодження розміру пайового внеску, а в свою чергу, ні орган місцевого самоврядування, ні міська рада не приймала рішення по звільненню відповідача від сплати залишку пайової участі, тому останній повинен виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору.

Крім того, нормами Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не передбачено звільнення від сплати замовника будівництва транспортної інфраструктури по раніше укладеним договорам.

Місцевий господарський суд не прийняв до уваги те, що договір №72/3 про обов'язковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська укладено 13.04.2009 року, згідно норм Закону України "Про планування та забудову територій", чинного на той час та до набрання чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

В матеріалах справи є копія декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24.10.2012 року №ДП 71 (об'єкт прийнят в експлуатацію), тобто відповідач повинен був сплатити другий платіж внеску в сумі 54 068 грн. 52 коп., згідно графіку до договору, також до цього часу. Обов'язок позивача сплатити пайовий внесок в повному обсязі встановлено укладеним договором, який є чинним та підлягає виконанню.

За правилами ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача 3 767 грн. 68 коп., нарахованих за період: з 24.10.2012 року по 18.02.2015 року та 15 954 грн. 77 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період: листопад 2012 року - січень 2015 року є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки місцевий господарський суд прийняв рішення у справі без урахування вказівок, що містяться в постанові касаційної інстанції, що у відповідності до ст.111-12 є обов'язковим для суду першої інстанції, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/1652/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій на користь Дніпропетровської міської ради в особі Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради 52 068 грн. 52 коп. заборгованості , 3 767 грн. 68 коп. 3% річних, 15 954 грн. 77 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій в дохід Державного бюджету України 1 218 грн. 18 коп. судового збору за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області та 1 339 грн. 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 19.05.2017 року).