УХВАЛА

04.01.2017Справа № 910/18684/15
За скаргою приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

на дії державного виконавця

У справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА"

до приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

про стягнення 51 713,16 грн. заборгованості, 3% річних 3 527,81 грн., індексу

інфляції - 33 957,93 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

Від позивача Дєдушеву М.К. (дов. від 03.01.2017)

Від відповідача Фрідман Д.А.(за довіреністю)

Від ВДВС не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" заборгованості за договором № 11080801 від 08.08.2011 про участь постачальника в системі LeaseIT, а саме: основного боргу в розмірі 51 713,16 грн., 3% річних в розмірі 3 527,81 грн., індексу інфляції - 33 957,93 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 та Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.16, позов товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено частково, стягнуто з приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" 38 474 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. основної заборгованості та 1 069 (одну тисячу шістдесят дев'ять) грн. 79 коп. витрат на оплату судового збору, у іншій частині позовних вимог - відмовлено.

26.10.2015 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2015, повний текст якого підписаний 15.10.2015, яке набрало законної сили 26.10.2015, видано відповідний наказ.

Через загальний відділ діловодства господарського суду м. Києва від приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" надійшла скарга на дії державного виконавця.

Ухвалою від 01.12.16 відкладено вирішення питання про прийняття скарги від Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії державного виконавця до повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2016 розгляд скарги призначено на 04.01.2017 після повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України.

Представники ВДВС в судове засідання 04.01.2017 не з'явилися про причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

04.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові матеріали від приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій".

В судове засідання 04.01.2017 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник позивача проти скарги заперечував.

Представник відповідача просив задовольнити свою скаргу.

Скарга на дії заступника начальника відділу Оболонського ВДВС в м. Києві мотивна тим, що постанова від 17.10.2016 ВП № 49343549 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на розрахунковому рахунку №032, відкритому Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» в ПАТ "Кредобанк", у межах коштів на виплату заробітної плати працівникам підприємства, податків та інших обов'язкові платежів, на сплату судового збору, витрат на проведення призначених судом судових експертиз, та в частині накладення арешту на кошти, що містяться на розрахунковому рахунку №5700, відкритому Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» в АТ "Укрсиббанк" прийнята з порушенням положень ст. 43 та 48 Конституції України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки даною постановою звернуто стягнення на рахунки які використовуються виключно для виплати заробітної плати працівникам товариства, для сплати податків та інших обов'язкових платежів, а отже постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали скарги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 та Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016, позов товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено частково, стягнуто з приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" 38 474 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. основної заборгованості та 1 069 (одну тисячу шістдесят дев'ять) грн. 79 коп. витрат на оплату судового збору, у іншій частині позовних вимог - відмовлено.

26.10.2015 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2015, повний текст якого підписаний 15.10.2015, яке набрало законної сили 26.10.2015, видано відповідний наказ.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою про арешт коштів боржника від 17.10.2016 у виконавчому провадженні №49343549 щодо стягнення з ПрАТ «Лізинг ІТ» боргу в сумі 38474,85 грн. та витрат на оплату судового збору 1069,79 грн. накладено арешт на кошти у межах суми боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат 43827,10 грн., які містяться на 7 банківських рахунках боржника, вказаних у Постанові про арешт коштів боржника, у тому числі на рахунку №032 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365 та рахунок 5700 в АТ "Укрсиббанк", МФО 351005.

Крім цих рахунків, арешт накладено також на кошти на рахунках №02 в "Міський комерційний банк", №5700 в АТ "Укрсиббанк", №5701 в АТ "Укрсиббанк", №032 в ПАТ "Кредобанк", №01 в ПАТ "Міський комерційний банк".

В своїй скарзі боржник зазначає, що постанова від 17.10.2016 ВП № 49343549 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на розрахунковому рахунку №032, відкритому Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» в ПАТ "Кредобанк", у межах коштів на виплату заробітної плати працівникам підприємства, податків та інших обов'язкові платежів, на сплату судового збору, витрат на проведення призначених судом судових експертиз, та в частині накладення арешту на кошти, що містяться на розрахунковому рахунку №5700, відкритому Приватному акціонерному товариству «Лізинг інформаційних технологій» в АТ "Укрсиббанк" прийнята з порушенням положень ст. 43 та 48 Конституції України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки даною постановою звернуто стягнення на рахунки які використовуються виключно для виплати заробітної плати працівникам товариства, для сплати податків та інших обов'язкових платежів, які є захищеними видатками.

Відтак, боржник не погоджується із зазначеною постановою ВДВС від 17.10.2016 та вважає, що вона підлягає скасуванню.

Проте суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15- 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

3. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

4. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

5. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

6. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

7. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

8. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Постановою про арешт коштів боржника від 17.10.2016 у виконавчому провадженні №49343549 накладено арешт на кошти у межах суми боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат 43827,10 грн., які містяться на 7 банківських рахунках боржника.

Будь-яких обмежень щодо накладення арешту на рахунки положення Закону не містять.

Скаржник в обґрунтування поданої ним Скарги не надав належних доказів, які б підтверджували його твердження про протиправність дій державного виконавця ВДВС у винесенні ним постанови про арешт коштів боржника від 17.10.16, а також доказів, які б підтверджували обставини, викладені у Скарзі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону, виконанню державною виконавчою службою підлягають такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Законом.

За статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обов'язковість виконання судових рішень, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ці положення Конституції поширюються на всіх без винятку службових осіб, незалежно від того, чи є вони представниками законодавчої, виконавчої або судової влади, виконують свої службові обов'язки у державному апараті, в органах місцевого самоврядування або на окремих підприємствах, в установах та організаціях.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ст. 82 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно п. 4 ст. 82 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.ст. 115, 116 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Нормою ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Нормою ч.4 ст. 13 передбачено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець здійснює примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Отже, суд дійшов висновку про те, що ВДВС вчиняються всі передбачені законодавством заходи із забезпечення виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2015, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Доводи приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" викладені у скарзі на дії державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанови від 17.10.2016 про арешт коштів боржника на виконання наказу господарського суду м. Києва № 910/18684/15 від 26.10.2015 - визнати неправомірними.

2. Скаргу приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанови від 17.10.2016 про арешт коштів боржника на виконання наказу господарського суду м. Києва № 910/18684/15 від 26.10.2015 - відхилити.

3. Дану ухвалу може бути оскаржено у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

4. Ухвалу направити сторонам та державній виконавчій службі Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Суддя Головатюк Л.Д.