РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017Справа №910/3797/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ"
Провизнання правочину недійсним
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

Суддя О.М. Ярмак
За участю представників:

від позивачаВергелес Ю.О. (представник за довіреністю)
від відповідачаКучеренко О.В. (представник за довіреністю), Пономаренко К.П. (представник за довіреністю)
від третьої особине з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/3797/17 та призначено до розгляду на 11.04.2017.

11.04.2017 позивачем подано позовну заяву із зміненим предметом позову.

Ухвалою від 11.04.2017 судом продовжено строк розгляду спору, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1, розгляд справи відкладено на 16.05.2017.

15.05.2017 судом отримано письмові пояснення у справі від третьої особи.

В судовому засіданні 16.05.2017 судом прийнято до розгляду позовну заяву із зміненим предметом позову як таку, що подана з дотримання порядку, встановленого ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, визнавши недійсними меморіальні ордери від 03.07.2014 № 50_6, № 50_7, № 50_8 та № 50_9, на підставі яких здійснено 03.07.2017 погашення заборгованості в розмірі 1 527 616,41 грн за кредитним договором № 51-КЛ/КРВ від 26.12.2012.

Представник відповідача надав відзив на позов та обґрунтував викладені у ньому заперечення.

Третя особа в засідання суду не з'явилася, надавши попередньо до суду письмові пояснення, у яких зазначила про необґрунтованість позовних вимог.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" (позичальник) укладено Кредитний договір № 51-КЛ/КРВ з юридичною особою (про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії під заставу депозиту) (діл - Кредитний договір), за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом заборгованості 2 030 000,00 грн строком користування з 26.12.2012 по 25.12.2013 зі сплатою 21% річних.

На виконання умов кредитного договору банк видав позичальнику транш у розмірі 2 026 393,44 грн, що підтверджується платіжним дорученням та випискою з рахунка.

15.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" (Заставодержатель) та ОСОБА_1 (Заставодавець) укладено договір № 51-Я-1 застави банківського вкладу (депозиту), яким забезпечується виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ", що виникають зх. Кредитного договору № 51-КЛ/КРВ від 26.12.2012 та будь-яких додаткових угод до нього, укладених між заставодержателем та боржником.

Згідно з п. 1.2 розділу 1 договору № 51-Я-1 застави банківського вкладу в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.12.2013, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором заставодавець передає в заставу за цим договором всі належні йому грошові кошти (предмет застави) за договором про строковий вклад № 2169-Д «Листопад VIP»з щомісячною сплатою процентів від 15.11.2013, укладеному між сторонами, відповідно до умов якого на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ФІНРОСТБАНК» зарахована сума (вклад) в розмірі 1 500 000,00 грн на строк до 24.12.2014 під 18 процентів річних.

Дострокове погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" за Кредитним договором в розмірі 1 527 616,41 грн відбулося на підставі меморіальних ордерів від 03.07.2014 № 50_6, № 50_7, № 50_8 та № 50_9 шляхом списання грошових коштів депозиту ОСОБА_1, які перебували в заставі позивача.

За твердженням позивача, правочин з погашення заборгованості в розмірі 1 527 616,41 грн за Кредитним договором є недійсним на підставі ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, тому меморіальні ордери, на підставі яких здійснено погашення заборгованості, мають бути визнаними недійсними.

Позивач вважає, що він не мав права застосовувати позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у зв'язку з відсутністю порушень позичальником умов Кредитного договору та відповідно відсутністю простроченої заборгованості.

Вивчивши доводи позивача, суд не встановив підстав для задоволення позову у заявленому ним вигляді, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, правочин є юридичним фактом та являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, тобто, є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 1.19-1) ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Аналогічне визначення меморіального ордеру міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

Згідно з п. 1.35) ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

На підставі викладеного, суд вказує, що меморіальний ордер як документ, яким оформлюється банківська операція переказу коштів, не є правочином в розумінні цивільного та господарського законодавства, тому положення ЦК України щодо недійсності правочинів застосуванню в даній ситуації не підлягають.

Окрім того, суд вважає також необхідним зазначити, що позивач не навів чітких обставин неправомірності та незаконності погашення заборгованості за спірними меморіальними ордерами, а також не надав належних на підтвердження вказаному доказів.

Також, суд констатує, що позивачем не доведено перед судом наявності у нього суб'єктивного права, яке було порушено відповідачем шляхом вчинення ним неправомірних дій, не описано характеру цих дій, не підтверджено їх неправомірність відповідними доказами.

На підставі викладеного вище, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними меморіальних ордерів з підстав необґрунтованості доводів позивача.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.05.2017

Суддя О.М. Ярмак