РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017Справа №910/2597/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»
до за участю про 1. Міністерства оборони України; 2. Центра забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» стягнення збитків у розмірі 64 203 грн. 65 коп.

Представники:

від Позивача: Чала І.М. (представник за довіреністю);

від Відповідача - 1 : не з'явились;

від Відповідача - 2: Сорока А.В. (представник за довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі також - «Відповідач - 1») про стягнення збитків у розмірі 64 203 грн. 65 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» на підставі Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1045308 від 31.07.2015 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що оскільки вина у вчиненні ДТП водієм Міністерства оборони України ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, який перебував у трудових відносинах з Відповідачем - 1, останній зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану своїм працівником у розмірі 64 203 гривень 65 копійок.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2597/17, судове засідання призначено на 01.03.2017 року.

01.03.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 20.02.2017 року не виконали, а представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання, в якому просить Суд замінити первісного Відповідача - Міністерство оборони України на належного - Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України.

Представник позивача частково заперечив проти задоволення клопотання та просив Суд залучити Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України до участі у справі в якості Відповідача-2.

Суд зазначив, що відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Враховуючи вищевикладене, Суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання Відповідача та залучення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України до участі у справі в якості Відповідача-2.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача направити копію позовної заяви з додатками на адресу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України та надати Суду докази на підтвердження направлення.

2) Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України:

- надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують направлення відзиву позивачу; оригінали та належним чином засвідчені копії документів в якості доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень на позовну заяву, копію Полісу НОМЕР_4;

- надати докази на підтвердження виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків з Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України під час дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року відкладено розгляд справи на 29.03.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, залученням до участі у справі Відповідача-2, витребуванням додаткових доказів по справі.

03.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 20.02.2017 року.

13.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 20.02.2017 року та вимог ухвали суду від 01.03.2017 року.

29.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 20.02.2017 року.

29.03.2017 року в судове засідання з'явились представники відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі в якості Відповідача-3 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова".

Суд зазначив, що відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Клопотання вмотивовано тим, що між Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" 27.03.2015 року укладено Договір про закупівлю послуг страхування цивільно-правової відповідальності (65.12.2), який полягає у страхуванні майнових інтересів Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням шкоди завданої життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації Страхувальником забезпечених транспортних засобів, про що були оформлені відповідні Поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Полісу №АЕ/2740228, яким забезпечений транспортний засіб - службовий автомобіль "Шевроле", військовий номерний знак НОМЕР_6, страховому відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода завдана майну третьої особи в межах 50 000,00 грн. Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України подано повідомлення про страховий випадок до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" з метою врегулювання питань страхового відшкодування.

З огляду на викладене, Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України про залучення до участі у справі в якості Відповідача-3 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова".

Однак, дослідивши матеріали та обставини справи, керуючись статтею 27 Господарського процесуального кодексу України, Суд вважає за необхідне залучити Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- направити копію позовної заяви з додатками на адресу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" та надати Суду докази на підтвердження направлення;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзивів Відповідачів;

- надати письмові пояснення щодо зазначення в позовній заяві застрахованого автомобіля НОМЕР_2 в той час, як у постанові Голосіївського районного суду міста Києва від 19.07.2016 року у справі №752/6739/16-п зазначено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась в автомобілем "Нісан Кашкай" д.н.з. НОМЕР_5.

2) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова":

- надати письмові пояснення по суті позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс";

- надати докази на підтвердження відповіді на повідомлення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України про страховий випадок, що трапився з автомобілем Шевроле", військовий номерний знак НОМЕР_6.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова", відкладено розгляд справи на 12.04.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

11.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи та пояснення на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2017 року.

12.04.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-2. Представник відповідача-1 та третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили. Представник третьої особи вимоги ухвали суду від 29.03.2017 року не виконав.

В судовому засіданні представник відповідача-2 подав додаткові письмові пояснення по справі та клопотання, в якому просить Суд замінити первісного Відповідача - Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України на належного Відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова".

Щодо клопотання представника відповідача-2 Суд зазначив, що відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти заміни первісного Відповідача-2 - Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова".

З огляду на викладене, Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача-2.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача-2 надати оригінал Полісу №АЕ/2740228 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року відкладено розгляд справи на 26.04.2017 року, у зв'язку з неявкою представників відповідача-1 та третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

26.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява у порядку статті 24 Господарського процесуального кодексу України, в якій просить Суд виключити Міністерство оборони України в якості відповідача по справі.

26.04.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-2. Представник відповідача-1 та третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили. Представник відповідача-2 та третьої особи вимоги ухвали суду не виконали.

Щодо заяви Позивача про виключення Міністерства оборони України від участі у справі в якості Відповідача, Суд зазначив, що статтею 24 Господарського процесуального кодексу України не передбачено право Позивача на виключення Відповідача по справі.

З огляду на викладене, Суд прийшов до висновку про відмову в прийнятті до розгляду заяви Позивача.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник відповідача-2 в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача-2 надати оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії документів, долучених до відзиву на позовну заяву, який подано в судовому засіданні 29.03.2017 року.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 17.05.2017 року, у зв'язку з неявкою представників відповідача-1 та третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

10.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшли документи по справі.

16.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява, якою просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України, стягнути з Центра забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України 64 203 грн. 65 коп.

В судовому засіданні 17 травня 2017 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви від 16.05.2017 року. В судовому засіданні представник Відповідача - 2 заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представники Позивача та Третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 року у справі № 910/2597/17.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Міністерства оборони України є 03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» є 02660, м.Київ, ВУЛИЦЯ МАРИНИ РАСКОВОЇ , будинок 11.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/2597/17 направлялись на адреси Сторін, зазначені на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач - 1 та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» від 16.05.2017 року, приймає її до розгляду.

Приймаючи до уваги, що Відповідач - 1 та Третя особа була належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача - 1 та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 травня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

31 липня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТРО Кеш Енд Кері України» (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1045308, відповідно до Додаткової угоди №7 від 18.04.2016 року до договору предметом є страхування транспортного засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2016 року по вул. Саперно - Слобідська у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_5 (після державної реєстрації 29.04.2016 року присвоєно державний реєстраційний номер НОМЕР_1), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕТРО Кеш Енд Кері України», під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою №90411067 про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2016 року у справі №752/6739/16-п ОСОБА_3, водія транспортного засобу «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Звітом про визначення вартості матеріального збитку №57/16 від 12.05.2016 року, складеним Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6, визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 65 252 грн. 57 коп.

Відповідно до Страхового акту № 730/16/50/ТР25/00/2 від 25.05.2016 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» в розмірі 64 203 грн. 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 03729 від 26.05.2016 року із зазначенням призначення платежу: «страх.відшк. (Метро Кеш Енд Кері) зг.страх. акту №730/16/50/ТР25/00/2 від 25.05.2016р.»

08.02.2107 року Позивач звернувся до Відповідача - 1 з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 64 203 грн. 65 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що оскільки вина у вчиненні ДТП водієм Міністерства оборони України ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, який перебував у трудових відносинах з Відповідачем - 2, останній зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану своїм працівником у розмірі 64 203 гривень 65 копійок з урахуванням Заяви від 16.05.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1045308 від 31 липня 2015 року відповідно до Додаткової угоди №7 від 18.04.2016 року до договору, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 64 203 грн. 65 коп.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, встановлена у судовому порядку Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2016 року у справі №752/6739/16-п, якою ОСОБА_3, водія транспортного засобу «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23 серпня 2011 року у справі № 42/92.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що оскільки вина у вчиненні ДТП водієм Міністерства оборони України ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, який перебував у трудових відносинах з Відповідачем - 2, останній зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану своїм працівником у розмірі 64 203 гривень 65 копійок з урахуванням Заяви від 16.05.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, на час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22.04.2016 року за участю транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_5 (після державної реєстрації 29.04.2016 року присвоєно державний реєстраційний номер НОМЕР_1), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕТРО Кеш Енд Кері України», під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Центром забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України, що підтверджується наказом начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України №11 від 25.09.2012 року й посвідченням прапорщика ПР №072765.

Як вбачається з витягу з наказу начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України №88 від 21.04.2016 року, автомобіль «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, закріплено за старшим водієм 1 автомобільного взводу 1 автомобільної колони ОСОБА_3.

Крім того, на час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22.04.2016 року, водій транспортного засобу «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_3 виконував трудові (службові) обов'язки Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України, що підтверджується відповідним подорожнім листом від 22.04.2016 року.

Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, має нести саме Відповідач - 2 - Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України як юридична особа, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої застрахований Позивачем автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Крім того, Судом встановлено, що на час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 22.04.2016 року, відповідальність водія транспортного засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким скоєно ДТП, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4, розмір ліміту по майну становить 50 000 грн. 00 коп., франшиза - 00 грн. 00 коп.

25.04.2016 року Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» з заявою про настання страхового випадку.

Постановою Пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). (п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України та приймаючи до уваги визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4 розміри лімітів відповідальності, Суд приходить до висновку, що особою, на яку покладено обов»язок відшкодувати Позивачу суму сплаченого страхового відшкодування в межах відповідних лімітів (50 000 грн. 00 коп.) є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова».

В процесі розгляду вказаної справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року залучено до участі у справі в якості Відповідача-2 - Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України.

Таким чином, з урахуванням заяви Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» від 16.05.2017 року, Судом розглядаються позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 64 203 грн. 65 коп. з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України.

З урахуванням вищевикладеного, Суд зазначає, що у зв'язку тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» залучено до участі у справі в якості третьої особи, а непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» в частині стягнення з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України суми страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. (в межах ліміту по майну, визначеного Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4) задоволенню не підлягають.

Проте, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4 розміри лімітів відповідальності та франшизи (64 203 грн. 65 коп. сума страхового відшкодування - 50 000 грн. 00 коп. ліміту по майну), сума страхового відшкодування у розмірі 14 203 грн. 65 коп. підлягає стягненню з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України, як з юридичної особи, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої застрахований Позивачем автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Суд зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до Міністерства оборони України про стягнення збитків у розмірі 64 203 грн. 65 коп., оскільки Відповідачем - 1 жодним чином не порушено право Позивача.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України( 03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 24978319) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 33-37, ідентифікаційний код юридичної особи 19411125) 14 203 (чотирнадцять тисяч двісті три) грн. 65 (шістдесят п'ять) коп. та судовий збір у розмірі 353 (триста п'ятдесят три) грн. 96 (дев'яносто шість) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до Міністерства оборони України про стягнення збитків у розмірі 64 203 грн. 65 коп. - відмовити повністю.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 травня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин