ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.2017 Справа № 907/269/17

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Шишлівці Ужгородського району

ДО Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», м. Ужгород

ПРО стягнення суми 66480,70грн. заборгованості, в тому числі 52000,00 грн. основного боргу, 12453,79 грн. інфляційних збитків, 2026,91 грн. 3% річних,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача ОСОБА_2 представник за довіреністю №88 від 15.05.2017р

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1, с. Шишлівці Ужгородського району звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», м. Ужгород про стягнення суми 66480,70грн. заборгованості, в тому числі 52000,00 грн. основного боргу, 12453,79 грн. інфляційних збитків, 2026,91 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.03.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.04.2017р.

У засіданні суду 04.04.2017 року судом, за згодою представників сторін, у відповідності до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.04.2017 року.

У засіданні суду 19.04.2017 року судом повторно, за клопотанням відповідача та за згодою позивача, була оголошена перерва до 15.05.2017 року для надання сторонам можливості добровільного врегулювання спору.

Позивач просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обгрунтованість наявними у справі матеріалами. З огляду на пояснення відповідача зазначає про те, що умовами договору та сторонами не було передбачено необхідності підписання та складання актів виконаних робіт за кожен місяць. Однак, з метою забезпечення відповідачу належного бухгалтерського обліку такі акти було складено позивачем та підписано відповідачем за період квітень 2014 року серпень 2016 року. Решта актів, які були складені позивачем (вересень 2016 15.11.2016 року) не були підписані відповідачем. Однак, позивач зазначає, що суть абонентської плати за договором комплексного абонентського обслуговування полягає в обовязку її сплати відповідачем в незалежності від обсягу наданих послуг та документального оформлення. Також позивач надав суду відомості про те, що 15.11.2016 року ним на адресу відповідача було надіслано проект договору про розірвання договору комплексного абонентського обслуговування, тобто, у односторонньому порядку припинено правовідношення (п.7 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Представник відповідача заперечує з приводу заявлених позовних вимог з підстав, наведених у поданих суду письмових поясненнях та просить суд взяти до уваги те, що позивачем не доведено факту надання відповідачу послуг за договором і не підтверджено таких обставин належними та допустимими доказами. Також зазначає, що частину актів наданих послуг (за період червень вересень 2016 року) підписано неповноважною посадовою особою відповідача, оскільки керівником товариства надано пояснення про те, що підписи на таких актах йому не належать, інших осіб на їх підписання ним не уповноважувалось. Також відповідач не заперечує факту отримання від позивача проекту договору про розірвання договору комплексного абонентського обслуговування. Однак, такий договір на день розгляду справи сторонами не узгоджено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.05.2017р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, а саме, Приватним Закарпатським обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист», м. Ужгород та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, с. Шишлівці Ужгородського району 18.03.2014 року було укладено Договір комплексного абонентського обслуговування, за умовами пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виконувати комплекс юридичних послуг та робіт (діяльність у сфері права) на умовах абонентського обслуговування.

Розділом 2 договору сторонами визначено обовязки виконавця та передбачено, що після виконання кожного найменування послуг (робіт) за запитом замовника, виконавець зобовязаний передати замовнику усі матеріали та документи про виконання робіт, а також документи замовника, повязані із виконанням замовлення.

В свою чергу, відповідно до пункту 3.1 договору сторонами встановлено обовязок замовника проводити розрахунки за цим договором в обумовлених розмірах та у встановлені строки.

Згідно розділу 5 договору сторонами визначено вартість послуг та порядок розрахунків та визначено, що абонентська плата встановлюється сторонами у розмірі 3000грн. за один розрахунковий період, який дорівнює календарному місяцю. Сплата абонентської плати здійснюється замовником до 20 числа поточного розрахункового періоду.

Пунктом 9.8 договору визначено, що цей договір набуває чинності з 18.03.2014 року і діє до його припинення. Окрім того, відповідно до пункту 9.5 договору сторонами узгоджено, що зацікавлена сторона вправі в односторонньому порядку розірвати договір, письмово попередивши про це іншу сторону за 5 календарних днів до розірвання договору.

Позивач зазначає, що за період дії договору, а саме з 18.03.2014 року по 15.11.2016 року, ним було надано послуги відповідачу, за які останній розрахувався частково. Однак, визначену договором абонентську плату за період з травня 2015 року (частково) по 15.11.2016 року у сумі 52000грн. не сплатив, у звязку з чим просить дану суму боргу стягнути в примусовому порядку. Також, у звязку з порушенням строків сплати абонентської плати, просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат та три відсотки річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із невиконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо надання послуг відповідно до умов договору на абонентське юридичне обслуговування від 18.03.2014.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 договору визначено суму абонентської плати у розмірі 3000грн. за один розрахунковий період, який дорівнює календарному місяцю. Сплата абонентської плати здійснюється замовником до 20 числа поточного розрахункового періоду (п.5.2 договору).

В свою чергу, аналіз умов укладеного сторонами договору від 18.03.2014 року свідчить про те, що суть абонентської плати за договором комплексного абонентського обслуговування полягає в обовязку її сплати відповідачем в незалежності від обсягу наданих послуг та їх документального оформлення (складання актів виконаних робіт (наданих послуг).

Заперечення відповідача про те, що частина актів виконаних робіт підписана не керівником товариства, а відтак, такі не свідчать про надання відповідних послуг, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що такі акти виконаних робіт за період червень вересень 2016 року не свідчать про надання відповідних послуг, оскільки у визначеному законодавством порядку підписи особи відповідача скріплені печаткою товариства.

З огляду на вищенаведене, вимоги позивача в частині стягнення суми 52000грн. боргу підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму 12453,79грн. інфляційних втрат та 2026,91грн. три відсотки річних за період з 21.03.2014 року по 13.03.2017р.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 12453,79грн. інфляційних втрат та 2026,91грн. три відсотки річних, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» (88000, м. Ужгород, вул. Кошицька, 30, код ЄДРЮОФОПГФ 02648811) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (89420, с. Шишлівці Ужгородського району, вул. Добов Іштвана, 33) суму 66480,70грн. (Шістдесят шість тисяч чотириста вісімдесят грн. 70 коп.) заборгованості (в тому числі 52000,00 грн. основного боргу, 12453,79 грн. інфляційних збитків, 2026,91 грн. 3% річних), а також суму 1 600,00 грн. (ОСОБА_2 тисячу шістсот грн. 00 коп.) у відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2017р.

Суддя О.Ф. Ремецькі