РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017Справа №910/1886/17

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

До Театрально-видовищного закладу культури "Український малий драматичний театр"

Третя особа Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 23 389,31 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Богданевич Ю.В., довіреність №062/15/1/03-20 від 04.01.2017

Від відповідача не з?явився

Від третьої особи не з?явився

Суть спору:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Театрально-видовищного закладу культури "Український малий драматичний театр" за участю третьої особи без самостійних вимог Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 23 389,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1886/17 та призначено розгляд на 06.03.2017.

03.03.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові матеріали по справі на виконання вимог ухвали.

В судове засідання 06.03.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представників відповідача та третьої особи.

Ухвалою суду від 06.03.2017 розгляд справи відкладено на 27.03.2017 об 11:10.

27.03.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 призначено розгляд справи на 28.04.2017.

В судове засідання 28.04.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 28.04.2017 представник відповідача та третьої особи не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 28.04.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем та Театрально-видовищним закладом культури «Український малий драматичний театр», як орендарем , а також КП «Київжитлоспецексплуатація», як балансоутримувачем було укладено договір від 07.12.2015 № 2097 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до Договору № 2097 передається в оренду Театрально-видовищному закладу культури «Український малий драматичний театр» нежиле приміщення загальною площею 285,00 кв. м, в т.ч. підвал 8,00 кв. м (МЗК), 1 поверх - 8,40 кв. м (сходи), 2 поверх - 269,40 кв. м (корисна площа) в будинку № 33 літер А на вул. Олеся Гончара у м. Києві.

Згідно з п.п. 3.1, 3.1.1 Договору за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок КП «Київжитлоспецексплуатація», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п.п. 3.7, 4.2.3 вказаного Договору відповідач зобов'язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою своєчасно і в повному обсязі (щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця).

Згідно пункту 3.12. Договору № 2097 у разі припинення (розірвання) Договору Орендар сплачує орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою до дня повернення Об'єкта за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції, підприємству-балансоутримувачу.

Позивач зазначив, що зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, проте відповідач договірні зобов'язання в частині здійснення платежів з компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, не виконує належним чином, не сплачує їх вчасно і в повному обсязі, в зв'язку із чим в нього утворилась заборгованість з компенсації витрат підприємства за період з 01.08.2016 по 31.01.2017 в розмірі 5 473,68 грн.; заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою складає 15 145,36 грн. за період з 01.08.2016 по 31.01.2017.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором оренди (найму).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості з компенсації витрат підприємства за період з 01.08.2016 по 31.01.2017 в розмірі 5 473,68 грн.; заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою складає 15 145,36 грн. за період з 01.08.2016 по 31.01.2017

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути пеню в розмірі 1765,74 грн.

Відповідно до п. 6.2 договору № 2097 за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та компенсації витрат підприємства закористування земельною ділянкою відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплаченої орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно статті 624 ЦКУ, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку позивача сума пені становить 1765,74 грн Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Позивач просить суд стягнути 3 % річних в розмірі 185,26 грн. та інфляційні втрати в розмірі 819,27 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 185,26 грн. - 3% річних та 819,27 грн. інфляційних втрат, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Театрально-видовищного закладу культури «Український малий драматичний театр» (01001, м. Київ, вул. Прорізана, 8, ідентифікаційний номер 22872213) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ідентифікаційний номер 03366500) заборгованість з компенсації витрат підприємства в сумі 5473 (п'ять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 68 коп., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 15 145 (п'ятнадцять тисяч сто сорок п'ять) грн. 36 коп., 3% річних в розмірі 185 (сто вісімдесят п'ять) грн. 26 коп., інфляційні втрати в розмірі 819 (вісімсот дев'ятнадцять) грн. 27 коп., пеню в розмірі 1765 (одна тисяча сімсот шістдесят п'ять) грн. 74 коп., судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.05.2017

Суддя Мельник В.І.