РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017Справа №910/5282/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»

про відновлення становища, яке існувало до порушення права шляхом

скасування оперативно-господарської санкції

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Халимон С.В. - по дов. № 91/2016/10/26-3 від 26.10.2016

від відповідача Сергієнко Р.В. - по дов. № Д-9/17 від 19.01.2017

від третьої особи Дороніна О.М. - по дов. № 6-58 від 10.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Публічного акціонерного товариства «Київгаз» про відновлення становища, що існувало до порушення прав Публічного акціонерного товариства «Київенерго»; скасування оперативно-господарської санкції, що застосована Публічним акціонерним товариством «Київгаз» у вигляді донарахування об`єму природного газу 2813,679 тис. куб. м., відповідно до акту розрахунку від 31.12.2016 та включення цього об`єму 2813,679 тис. куб. м. до акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.12.2016 до договору від 02.02.2015 № 167-15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5282/17 та призначено справу до розгляду на 13.04.2017.

Позивачем 07.04.2017 до відділу діловодства суду подано повідомлення про відсутність аналогічного спору між сторонами.

Відповідачем 13.04.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідачем в судовому засіданні 13.04.2017 подано витребувані судом документи.

Відповідачем в судовому засіданні 13.04.2017 подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу у справі № 910/5282/17.

Відповідачем в судовому засіданні 13.04.2017 подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5282/17 від 13.04.2017 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», розгляд справи відкладено на 11.05.2017.

Позивачем 19.04.2017 до відділу діловодства суду подано докази надіслання доданих до позовної заяви документів залученій третій особі - Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз».

Позивачем 27.04.2017 до відділу діловодства суду подано докази надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів залученій третій особі - Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз».

Відповідач у поданому 11.05.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач необґрунтовано кваліфікує донарахування обсягів розподіленого природного газу як оперативно-господарську санкцію. Донарахування є одним з засобів визначення обсягу про транспортованого природного газу ГРМ внаслідок пошкодження/втрати вузлів обліку. Згідно акту № 26 від 07.12.2016 та протоколу засідання комісії від 12.12.2016 засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу, за участі представників позивача, факт порушення роботи ЗВТ представниками позивача не заперечувався, вони ознайомлені з актом без особливих думок, про що свідчать їх підписи. Згідно висновків комісії акт про порушення № 26 задоволений та прийняте рішення про проведення розрахунку за номінальною потужністю споживання природного газу газовим обладнанням. В акті про порушення № 26 від 07.12.2016 та під час розгляду даного акту комісією позивачем не порушувалось питання, як це передбачено п. 6 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем про проведення експертизи виявлених пошкоджень ЗВТ, а отже визнано факт пошкодження ЗВТ та виток газу. Відповідачем на підставі акту про порушення № 26 від 07.12.2016 було правомірно здійснено нарахування (донарахування) об'єму та обсягу природного газу і його вартості з дотриманням процедури розгляду згідно Кодексу газорозподільних систем та правильно визначено обсяги розподіленого природного газу в акті від 31.12.2016.

Позивачем в судовому засіданні 11.05.2017 подано клопотання про залучення до матеріалів справи документів.

Позивач в судовому засіданні 11.05.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 11.05.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа в судовому засіданні 11.05.2017 заперечень проти задоволення позовних вимог не навела.

В судовому засіданні 11.05.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.05.2017.

Позивачем 17.05.2017 до відділу діловодства суду на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України подано клопотання про витребування доказів.

Судом розглянуто дане клопотання та відмовлено в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, зокрема документи які просить витребувати відповідач не підтвердять обставини, що мають значення для вирішення даного спору.

Третя особа у поданих 17.05.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає, що відповідно до відомостей Управління реалізації та розрахунків за надані послуги з транспортування та зберігання природного газу ПАТ «Укртрансгаз» заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «Укртрансгаз» за надані послуги транспортування природного газу магістральними трубопроводами в грудні 2016 року відсутня.

Відповідач у поданому 18.05.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що ним на підставі задоволеного акту про порушення № 26 від 07.12.2016 правомірно здійснено нарахування не облікованого (донарахуваного) об'єму та обсягу природного газу і його вартості з дотриманням процедури розгляду згідно Кодексу газорозподільних систем та правильно визначено обсяги розподіленого природного газу в акті від 31.12.2016.

Позивач у поданих в судовому засіданні 18.05.2017 поясненнях зазначає, що факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що є підставою для донарахування необлікованих об'ємів природного газу в порядку, передбаченому розділом XI кодексу, повинен бути підтверджений позачерговою чи експертною повіркою або ж експертизою ЗВТ. Проте, в порушення вказаних норм кодексу повірка або експертиза пломби чи засобу вимірювальної техніки, встановленого в районній котельні «Виноградар» не проводились. Тому вважає, що відповідачем неправомірно застосовано оперативно-господарську санкцію та безпідставно здійснено донарахування об'єму природного газу в розмірі 134,800 тис. куб. м. відповідно до акту розрахунку від 31.12.2016.

В судовому засіданні 18.05.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київгаз» (газорозподільне підприємство, відповідач) було укладено договір про розподіл природного газу № 167-15 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання (комерційні вузли обліку) визначаються сторонами у додатку до договору за формою, наведеною у додатку 2 до договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

За умовами п. 3.1 договору договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ визначаються в додатку до договору по кожному об'єкту замовника або його споживачів за формою, наведеною у додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 4.2 договору облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом № 618 від 27.12.2005 Міністерства палива та енергетики України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за № 67/11941.

Обсяг протранспортованого газу визначається в пунктах призначення за допомогою комерційних вузлів обліку, визначених у додатку до договору (п. 4.4 договору).

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики.

Загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі ІV договору та додатках до нього (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами у договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.3.4 договору передбачено обов'язок замовника, в тому числі, забезпечити дотримання дисципліни відбору природного газу в пунктах призначення та в обсягах і на умовах, визначених договором; забезпечити збереження і цілісність комерційних вузлів обліку та пломб на них і на газовому обладнанні, зокрема, відключеному від систем газопостачання, що знаходяться на території об'єктів замовника.

Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Відповідно до п. 11 договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині транспортування газу з 01.01.2015 до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

З наданих суду документів вбачається, що у додатку 1 до договору сторонами було погоджено договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2015 рік; у додатку 2 до договору визначено перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживчого обладнання; у додатку 3 до договору сторонами було погоджено договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2016 рік;

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2015 внесено зміни до договору та визначено, що останній набирає чинності з дати його підписання і діє в частині транспортування газу з 01.01.2015 до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Доповнено договір додатком 3 «Договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2016р.».

07.12.2016 представниками Публічного акціонерного товариства «Київгаз» складено акт про порушення № 26, в якому зазначено, що за наслідками проведення огляду на об'єкті Публічного акціонерного товариства «Київенерго» СТ «Позняки», розміщеної за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 1, встановлено: невідповідність умов експлуатації тобто експлуатація датчиків 3095ЕВ в позаштатному режимі, внаслідок витоку газу на імпульсних лініях (ізолюючих втулках) об'єм облікованого газу зменшувався по лінії № 1.

В акті № 26 від 07.12.2016 вказано, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання 15.12.2016 за адресою: м. Київ, вул. Руслана Лужевського, 18, визначено контактний телефон.

29.12.2016 проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу Публічного акціонерного товариства «Київгаз», результати якого оформлені протоколом № 37.

Згідно протоколу № 37 від 29.12.2016 на засіданні комісії були присутні представники позивача - заступник головного інженера Публічного акціонерного товариства «Київенерго» Шелест О.І. та начальник СТАЗВ ПАТ «Київенерго» Гончарук В.О.

Даним рішенням комісії задоволено акт про порушення № 26 від 07.12.2016 повністю та вирішено застосувати відповідно до Кодексу газорозподільних систем розрахунок об'єму не облікованого природного газу.

Супровідним листом № 1 від 06.01.2017 Публічним акціонерним товариством «Київгаз» було надано позивачу акт-розрахунок необлікованого об'єму природного газу від 31.12.2016, рахунок на оплату № 295905/10799 від 31.12.2016 та два примірники акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.12.2016. Вказані документи було отримано 06.01.2017 інженером ІІ категорії відділу паливного забезпечення для передачі керівництву ПАТ «Київенерго» Болдиревим О.Г.

Згідно акту-розрахунку від 31.12.2016 відповідачем було донараховано 2980,987 тис. куб. м. природного газу.

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками обох сторін акт приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.12.2016, відповідно до якого за грудень 2016 року Публічним акціонерним товариством «Київгаз» надано, а Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийнято послуги з розподілу природного газу газорозподільною системою оператора у кількості 290 578,712 тис. куб. м. на загальну суму 69 947 407,16 грн. (з урахуванням ПДВ). В цьому акті зазначено, що останній підписано позивачем із зауваженнями, зокрема, замовником висловлено непогодження із включенням до обсягів газу 2980,987 тис. куб. м.

Обґрунтовуючи поданий позов, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» посилається на те, що відповідачем безпідставно застосовано до заявника оперативно-господарську санкцію у вигляді донарахування об'єму природного газу 2813,679 тис. куб. м. на підставі акту про порушення № 26 від 07.12.2016 та рішення від 29.12.2016 комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу Публічного акціонерного товариства «Київгаз» шляхом включення донарахованого об'єму до акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою. При цьому, заявником наголошено на тому, що протокол та рішення комісії про нарахування були складені з значним порушеннями Кодексу газорозподільних систем.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 вказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу, застосовується у тому разі, якщо покладення обов'язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб'єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ст. 54 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Тобто, звертаючись з позовними вимогами про відновлення становища, що існувало до моменту порушення шляхом скасування оперативно-господарських санкцій, позивачем повинно бути доведено, насамперед, обставини застосування такого виду господарської відповідальності, а також порушення умов договору та чинного законодавства при застосуванні певних наслідків порушення господарських зобов'язань.

Твердження позивача про те, що дії відповідача по донарахуванню обсягів природного газу на підставі акту про порушення за своєю правовою природою є застосуванням оперативно-господарської санкції суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частинами 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 вказаного Кодексу господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій: 1) одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною; відмова від оплати за зобов'язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов'язання від прийняття подальшого виконання зобов'язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов'язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов'язання. Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою з урахуванням характеру спірних правовідносин донарахування об'єму природного газу є одним з засобів обліку протранспортованого природного газу, який застосовується у чітко визначеному чинним законодавством порядку. Тобто, у даному випадку таке донарахування не має на меті настання для замовника несприятливих екомічних чи правових наслідків, а пов'язане насамперед, з необхідністю обґрунтованого визначення обсягів наданих за договором про розподіл природного газу послуг.

Одночасно, посилання позивача на позицію Вищого господарського суду України, яку наведено у п. 11 Інформаційного листа № 01-06/249 від 15.03.2011, згідно якої у спорах у сфері надання послуг з електропостачання, водовідведення та газопостачання: рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією, у разі незгоди із застосуванням якої заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням, суд до уваги не приймає, оскільки у даному випадку мають місце інші правовідносини.

Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Як вказувалось вище, між позивачем (замовником) та відповідачем (газорозподільним підприємством) виникли правовідносини, згідно яких газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

Тобто, у даному випадку позивач по відношенню до відповідача не є споживачем природного газу.

До того ж, представленими суду документами підтверджується, що відносини з газопостачання у Публічного акціонерного товариства «Київенерго» у спірний період існували з Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», а відповідач здійснював лише його транспортування газорозподільними мережами.

За таких обставин, у даному випадку між позивачем та відповідачем відсутні відносини з газопостачання, а отже посилання заявника на інформаційний лист Вищого господарського суду № 01-06/249 від 15.03.2011 в якості обґрунтування того, що донарахування газорозподільним підприємством об'ємів газу на підставі акту про порушення є оперативно-господарською санкцією, є недоречними.

Суд не погоджується з твердженнями позивача що акт № 26 від 07.12.2016 та рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу Публічного акціонерного товариства «Київгаз», результати якого оформлені протоколом № 37 від 29.12.2016 є такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, з огляду на наступне

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб'єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об'ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб'єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об'єктів будівництва або існуючих об'єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб'єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб'єктами ринку природного газу, визначені Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою № 2494 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п. 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем суміжні суб'єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об'єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв'язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: 1) пошкодження пломб; 2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу); 3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об'єму газу; 4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; 5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; 6) наявність несанкціонованого газопроводу; 7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Розрахунок необлікованого або облікованого частково об'єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.

Згідно п.п. 1,2 глави 5 розділу ХІ Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Як зазначалось вище 07.12.2016 представниками відповідача за участю представника позивача Оксюк О.В. (стоїть відмітка про відмову останнього від підписання акту) складено акт про порушення № 26, в якому зазначено, що за наслідками проведення огляду на об'єкті Публічного акціонерного товариства «Київенерго» СТ «Позняки» за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 1, встановлено експлуатацію датчиків 3095ЕВ в позаштатному режимі, внаслідок витоку газу на імпульсних лініях (ізолюючих втулках) об'єм облікованого газу зменшувався по лінії № 1. В даному акті вказано, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання 15.12.2016 за адресою: м. Київ, вул. Руслана Лужевського, 15 визначено контактний телефон.

Згідно з п. 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відео зйомкою.

Акт підписаний трьома представниками ПАТ «Київгаз», та його додатками є фото та відео фіксація, а отже він відповідає нормам Кодексу газорозподільних систем та є дійсним.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем дій щодо висловлення Публічному акціонерному товариству «Київгаз» будь-яких зауважень щодо змісту вказаного акту з моменту його складення.

Одночасно, з приводу тверджень заявника про те, що донарахування обсягів газу є безпідставним, оскільки встановлені в акті обставини не вказують на несанкціонований відбір природного газу, а відповідачем не було доведено несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, шляхом проведення експертизи, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу; несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом. У такому разі в акті про порушення робиться відповідний запис, при цьому представник Оператора ГРМ здійснює заходи щодо пакування пошкодженої пломби та/або лічильника газу (ЗВТ) та складає відповідний акт про направлення їх на експертизу чи позачергову або експертну повірку. До отримання їх результатів нарахування, передбачені цим Кодексом, не застосовуються.

Проте, за твердженнями відповідача, які з боку позивача належними та допустимими доказами не спростовані, представниками позивача у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем, вимог про проведення експертизи не заявлялось.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не заперечується обставина несвоєчасного отримання акту про порушення, а отже, позивач мав право та можливість заявити відповідачу про свої заперечення щодо його змісту.

Слід також зауважити, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об'єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу (п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем).

Отже, виходячи з встановленого газорозподільним підприємством порушення, слід дійти висновку, що Публічним акціонерним товариством «Київгаз» правомірно здійснено донарахування обсягів природного газу.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.05.2017.

Суддя В.В.Сівакова