ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р.Справа № 922/1061/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків
до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 1 452,05 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 01-16юр/6010 від 15.08.2016 року

відповідача - ОСОБА_2 керівник

за відсутності клопотання технічна фіксація не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-2011", про стягнення 540,58 грн. пені, 188,15 грн. 3% річних, 723,32 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання за договором про постачання електричної енергії № 4-2190С від 15 вересня 2010 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31 березня 2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1061/17 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 18 квітня 2017 року. 18 квітня 2017 року ухвалою господарського суду Харківської області розгляд даної справи було відкладено до 03 травня 2017 року. 03 травня 2017 року по розгляду даної справи судом дуло оголошено перерву до 22 травня 2017 року. Під час перерви судом долучено до матеріалів справи пакет документів, які надійшов через канцелярію суду за супровідним листом (вх. № 16255 від 19 травня 2017 року) від представника позивача.

Після перерви 22 травня 2017 року судове засідання було продовжено, представники сторін в дане судове засідання з'явилися, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 вересня 2010 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 4-2190С. Відповідно до п.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Точка продажу електричної енергії зазначена у додатку № 18 "Точка продажу електричної енергії" до цього договору. Приєднана потужність у точці підключення зазначена у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію". Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), правилами улаштування електроустановок (ПУЕ), іншими нормативними документами. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів. Споживач зобов'язується, зокрема своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків" (ч. 2 п. 10.2 ПКЕЕ); здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з вимогами ПКЕЕ та умовами цього договору (п.п. 2.1, 2.3, 2.3.3, 2.3.4 договору). За внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", по день сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком. За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин споживання електроенергії та потужності. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150кВт і більше та середньомісячним (за підсумками минулого року) обсягом споживання 50 000 кВт г і більше (ст. 26 Закону України "Про електроенергетику") (п.п. 4.2.1, 4.2.2). Відповідно п. 9.4 договору (в редакції додаткової угоди від 27.11.2014 року), цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2014 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Розрахунковий період встановлено споживачу з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Споживач 1 числа кожного місяця самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів та надає постачальнику звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії за встановленою формою (додатком № 9 до договору "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії" (п.п. 1, 2 Порядку розрахунків). Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, споживачу протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "ОСОБА_2 про використану електричну енергію". Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення (п. 5 Порядку розрахунків). У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком рахунків постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції (п. 6 вказаного порядку).

На підставі вказаного договору, позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу, але останній належним чином не виконував свої зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманої електричної енергії, у зв'язку з чим позивачем проведено нарахування пені інфляційних втрат та 3% річних, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Статтею 6 ЦК України внормовано, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). В розумінні ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Водночас, за статтями 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1 договору про постачання електричної енергії № 4-2190 С від 15 вересня 2010 року, сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено право кредитора, за прострочення виконання грошового зобов'язання, вимагати сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання, яке виникало у відповідача перед позивачем (сплата вартості отриманої електричної енергії) є грошовим, а отже є правомірним й застосування ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до якого сума пені складає 540,58 грн., 3% річних складає 188,15 грн. та інфляційних втрат складає 723,32 грн. Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи приписи ст. 232 ГК України, п. 4.2.1 договору та ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що останній своєчасно сплачує вартість отриманої електричної енергії, отриманої в період з березня по січень 2017 року, спростовується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1 600,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 77, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім - 2011" (61105, м. Харків, проспект Гагаріна, 181, в тому числі з п/р НОМЕР_1, ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 5 АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_2" м. Київ, МФО 380805, ) 540,58 грн. пені, 188,15 грн. 3% річних, 723,32 грн. інфляційних втрат та 1 600,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 25.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4