УХВАЛА

11.05.2017Справа № 4/616
За скаргою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

За позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва
доПублічного акціонерного товариства "Фірма "Прокат"
простягнення 7084,99 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від скаржника - Чебуніна А.М., за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

від ВДВС - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2012 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фірма "Прокат" на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва 6 132 (шість тисяч сто тридцять дві) грн. 09 коп. заборгованості, 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 25 коп. пені, 335 (триста тридцять п'ять) грн. 72 коп. індексу інфляції, 138 (сто тридцять вісім) грн. 93 коп. 3% річних, 1506 (одну тисячу п'ятсот шість) грн. судового збору.

21.02.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2012, яке набрало законної сили 21.02.2012 судом видано наказ.

Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва подана скарга на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої скаржник просить суд:

- визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу Стягувачу без прийняття до виконання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.01.2017 року ВП № 51266699 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 21.02.2012 року № 4/616 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фірма Прокат» (04111, м. Київ, вул. Салютна, 15, ідентифікаційний код 03062272) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г) 6 132,09 грн. заборгованості, 478,25 грн. пені, 335,72 грн. індекс інфляції, 138,93 грн. 3% річних, 1506,00 грн. судового збору.

- зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до примусового виконання наказ Господарського суду м. Києва від 21.02.2012 року №4/616 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фірма Прокат» (04111, м. Київ, вул. Салютна, 15, ідентифікаційний код 03062272) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г) 6 132,09 грн. заборгованості, 478,25 грн. пені, 335,72 грн. індекс інфляції, 138,93 грн. 3% річних, 1506,00 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи подану скаргу скаржник зазначає, що оскільки відносини, що склалися між Стягувачем та органом ДВС Шевченківського району з приводу виконання наказу Господарського суду України від 21.02.2012 року по справі № 4/616 виникли раніше прийняття нового Закону України «Про виконавче провадження» за редакцією від 2 червня 2016 року за №1404-VIII, а тому повинні регулюватися Законом України «Про виконавче провадження» за редакціє від 21 квітня 1999 року за N 606-X1V, яким повернення виконавчого документа з підстав несплати авансового внеску не передбачалося.

Ухвалою суду від 13.02.2017 скаргу прийнято до розгляду. Розгляд скарги призначено на 28.03.2017.

Ухвалою суду від 28.03.2017 розгляд скарги відкладено на 11.05.2017.

Сторони та ВДВС про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 115 ГПК України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно інформації, що міститься на зворотній стороні наказу Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 року наказ суду від 21.02.2012 №4/616 не одноразово пред'являвся до виконання в органи ДВС Шевченківського району та повертався Стягувачу на підставі п. п. 2,5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за редакцією від 21 квітня 1999 року за N 606-XIV, в якій зазначається, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається Стягувачу у разі відсутності у боржника майка, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У результаті вжитих, державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи.

28.12.2016 року Скаржник повторно пред'явив виконавчий документ Господарського суду міста Києва від 21.02.2012 року до органів ДВС Шевченківського району.

16.01.2017 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції після 05.10.2016). Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва №4/616 від 21.02.2012 є відсутність підтверджуючих документів про сплату авансового внеску.

Згідно з п. 8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як зазначено у п. 6 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положень» Закону України «Про виконавче провадження» рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Згідно з п. 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положень» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, станом на дату набрання Законом України «Про виконавче провадження» законної сили 05 жовтня 2016 року наказ від 21.02.2012 у справі №4/616 не перебував на виконанні у органах державної виконавчої служби. Стягувач повторно звернувся із заявою про примусове виконання рішення 28.12.2016.

Твердження скаржника про те, що виконавчий документ, який перебував на виконанні до набрання чинності цим Законом, тобто до 05 жовтня 2016 року, повинен виконуватися органами державної виконавчої служби до настання підстав для завершення виконавчого провадження, та про те, що підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені ст. 49 Закону № 606-XIV від 21.04.1999р. у даному випадку відсутні, судом не приймаються, оскільки, під поняттям «завершення виконавчого провадження» слід розуміти винесення такої постанови органом державної виконавчої служби, якою припиняється можливість вчинення державним виконавцем виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. При цьому, постанова про повернення виконавчого документа від 13.09.2016р. на підставі ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. і є завершенням виконавчого провадження.

У період з вересня 2016 року по грудень 2016 року рішення у цій справі не виконувалося відділом ДВС (не перебувало на виконанні у відділу ДВС, відкритого виконавчого провадження у відділі ДВС не було, виконавчі дії за ним не здійснювались, попереднє виконавче провадження було завершене).

Водночас, суд звертає увагу, що згідно із ч. 2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції після 05.10.2016), сплата авансового внеску є обов'язковою при кожному пред'явленні виконавчого документа до виконання, а не лише за умови пред'явлення виконавчого документа до виконання вперше, як стверджує скаржник.

Враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що повідомлення ВП №51266699 від 13.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу прийнято правомірно та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13 постанови Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, скаржником не доведено суду порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, за таких обставин, суд відмовляє скаржнику у задоволенні поданої скарги

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

19.05.2017

Суддя І.І. Борисенко