Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

22.05.2017 р. Справа № 927/294/17

За позовом: Приватного підприємства „ОСОБА_1 Сервіс, вул. Київська, 74, оф. 1, м. Чернігів, 14000.

До відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства „Оберіг, вул. Шевченка, 3, с. Травкине, Бобровицький район, Чернігівська область, 17400.

Предмет спору: про стягнення 4 186390,32 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність №12 від 17.03.2017 р., 22.05.2017 р. не зявився.

Від відповідача ОСОБА_3, довіреність від 12.01.2017 р.

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача боргу в розмірі 3842792,59 гривень, штрафу 38145,37 гривень, пені 156324,91 гривень, інфляційних 115580,43 грн., та 3% річних 33547,02 гривень. Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем умов договору поставки № 22-03-16(А)/ДК-Н.

Після порушення провадження в справі позивачем подано заяву від 19.05.17 про зменшення розміру позивних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача: 38145,37 гривень штрафу, 78162,46 гривень пені, 115580 гривень інфляційних та 33547,02 гривень 3% річних; повернути зайво сплачений судовий збір; провести розгляд справи без участі представника позивача. Заяву обгрунтовано частковим погашенням відповідачем суми боргу. Заяву підписано представником відповідача ОСОБА_2, в якому відповідні повноваження, в тому числі і на зменшення позовних вимог, надані дорученням №12 від 17 березня 2017 року. Факт оплати суми боргу підтверджується доданими до заяви копіями платіжних доручень.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує права та охоронювані закони та інтереси сторін, а тому прийнята судом до розгляду. Спір вирішується з її урахуванням. З урахуванням вказаного задоволено клопотання позивача і про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт укладення договору з позивачем та зазначає, що заявлені досягнення позивачем інфляційних витрат та процентів річних має достатній компенсаційний розмір за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань. Просить врахувати часткове виконання відповідачем зобовязань за договором поставки та з урахуванням ст. 551 Цивільного кодексу України зменшити розмір неустойки до 5% від заявленої суми.

Неналежне виконання відповідачем умов договору поставки, наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки, інфляційних витрат та процентів річних, їх розмір, стали причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

22.03.2016 року між сторонами укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № 22-03-16(А)/ДК-Н (далі за текстом Договір), за умовами якого Постачальник (ПП «ОСОБА_1 Сервіс») зобовязується передати (поставити) у зумовлений строк Покупцеві (ПСП «Оберіг») продукцію для сільськогоспвиробництва (насіння кукурудзи, засоби захисту рослин, надалі Товар), а Покупець зобовязується прийняти Товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 1.3 Договору загальна кількість та найменування Товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови, визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього Договору, які є невідємною його частиною.

Згідно з пунктом 1.4 Договору вартість Товару повинна бути повністю сплачена Постачальнику Покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах ( специфікаціях) до даного Договору, що є невідємною частиною даного Договору.

Як узгоджено сторонами в пункті 8.5.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті ціни Товару сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 1% (одного відсотків) та пеню за кожен день прострочення в розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу.

Сторонами укладені додаткові угоди до Договору: №1 від 22 березня 2016 року на поставку товару на загальну суму 1977127,96 грн. строком оплати до 1 грудня 2016 року, №2 від 5 квітня 2016 року на поставку товару на суму 1532097,00 строком оплати до 1 грудня 2016 року та №3 від 20 вересня 2016 року на поставку товару на суму 305311,80 строком оплати до 1 грудня 2016 року.

За видатковими накладними Позивач передав на умовах Договору, а Відповідач прийняв товар:

-№РН-0000006 від 7 квітня 2016 року на суму 219307,50 грн.;

-№РН-0000013 від 11 квітня 2016 року на суму 1249552,66 грн.;

-№РН-0000019 від 12 квітня 2016 року на суму 10965,00 грн.;

-№РН-0000031 від 6 травня 2016 року на суму 508267,80 грн.;

-№РН-0000035 від 16 травня 2016 року на суму 1521132,00 грн.;

-№РН-0000066 від 28 вересня 2016 року на суму 305311,80 грн.

Всього відповідачу передано товару на загальну суму 3814536,76 грн. за який він зобовязаний був розрахуватися до 01.12.2016 р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем проведено розрахунок за поставлений товар лише після порушення судом провадження у справі за позовом позивача, а саме: платіжним дорученням №63 від 12.04.2017 р. сплачено 500000 грн.; платіжним дорученням №75 від 27.04.2017 р. сплачено 400000 грн.; платіжним дорученням №112 від 17.05.2017 р. оплачено 1577127,96 грн.; а платіжним дорученням №113 від 17.05.2017 р. сплачено 1337408,80 грн. В звязку з цим позивачем зменшено розмір заявлених позовних вимог.

Вказані вище докази підтверджують порушення відповідачем умов Договору.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У відповідності до п.8.5.1 Договору позивачем нараховано штрафні санкції у вигляді 38145,37 грн. штрафу та 78162,46 грн. пені за період прострочення виконання відповідачем зобовязання з 01.12.2016 р. по 17.03.2017 р. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2017 р.).

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок суд приходить до висновку, що нарахування штрафних санкцій у вказаній сумі відповідає умовам Договору та чинного законодавства, а тому позов у цій частині судом задовольняється.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення з 01.12.2016 р. по 17.03.2017 р. позивачем нараховано 115580,43 грн. інфляційних та 33547,02 грн. 3% річних.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок і встановлено, що на користь останнього необхідно стягнути 115580,43 грн. інфляційних та 33520,47 грн. 3% річних.

В іншій частині позову про стягнення 26,55 грн. 3% річних судом відмовлено за необґрунтованістю.

На підставі викладеного позов задовольняється частково.

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача (п.4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

В звязку з вказаним судовий збір у розмірі 61199,60 грн. слід покласти на відповідача.

В частині зменшення позовних вимог на суму 28255,83 грн. боргу та 78162,45 грн. пені судовий збір у сумі 1596,27 грн. судом ухвалою від 22.05.2017 р. повернуто позивачу за його клопотанням відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідач просить з врахуванням часткового виконання ним Договору та ст.551 Цивільного кодексу України зменшити розмір штрафу та пені до 5 відсотків від заявленої суми.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснено у пункті 3.17.4. постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи обставини справи, а саме те, що відповідач почав сплачувати заборгованість лише після порушення провадження у справі, прострочення оплати боргу тривало більше 4 місяців і на значну суму, штрафні санкції нараховано позивачем не за весь період прострочення, позивачем з урахуванням оплати боргу зменшено розмір пені наполовину, розмір боргу також зменшено на суму 28255,83 грн. (без врахування п.4.3.3 Договору яким передбачено оплату вартості товару у випадку зміни курсу іноземної валюти), враховуючи інтереси сторін та відсутність збитків у позивача, суд не вважає даний випадок винятковим який дає підстави до зменшення штрафних санкцій до 5% від заявленої суми. А тому у клопотанні відповідача про зменшення штрафних санкцій до 5% від заявленої суми судом відмовлено.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства „Оберіг, вул. Шевченка, 3, с. Травкине, Бобровицький район, Чернігівська область, , (р/р 2 В АТ «ОСОБА_4 Аваль»), на користь Приватного підприємства „ОСОБА_1 Сервіс, вул. Київська, 74, оф. 1, м. Чернігів, , (р/р 9 в філії АТ «ОСОБА_4 Аваль»), 38 145,37 грн. штрафу, 78 162,46 грн. пені, 115 580,43 грн. інфляційних, 33 520,47 грн. 3% річних та 61 199,60 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову про стягнення 26,55 грн. 3% річних відмовити.

Повне рішення складено 22.05.2017 р.

Суддя Ю.В. Федоренко