ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 911/768/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд", смт. Макарів,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект", с. Петровське Бориспільського району,

про стягнення 1 911 633,21 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 01.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 05.01.2016;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд", смт. Макарів, звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою від 01.03.2017 до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект", с. Петровське Бориспільського району, в якому просить суд стягнути з відповідача 1 911 633,21 грн. заборгованості, яка складається з: 1 089 818,47 грн. основного боргу за договором поставки № 2509/4 від 25.09.2012, 69 867,81грн. - 3% річних, 751946,93 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче-будівельне підприємство "Укргазкомплект" укладено договір поставки №2509/4, на виконання умов договору позивачем були поставлені будівельні матеріали та надано транспортні послуги з доставки, що підтверджується видатковими накладними та актами здачі-прийняття робіт, проте відповідач обов'язку щодо оплати поставленого товару та наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.11.2016 основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 089 818,47 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням нарахованих у звязку із простроченням грошового зобовязання 69 867,81 грн. 3% річних та 751 946,93 грн. інфляційних втрат.

Разом з позовною заявою позивачем подано до господарського суду Київської області клопотання про забезпечення позову від 01.03.2017, шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-будівельне підприємство "Укргазкомплект" в межах ціни позову в розмірі 1 911 633,21 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/768/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.04.2017.

04.04.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" до господарського суду Київської області надійшло заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що позивач в обґрунтуванні позовних вимог, звернув увагу на термін (строк) проведення розрахунків 30 календарних днів, при цьому не зазначив підстави проведення розрахунків, а саме за умови отримання коштів відповідачем від замовника будівництва.

Ухвалою суду від 04.04.2017 розгляд справи №911/768/17 відкладено на 18.04.2017.

18.04.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.04.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про залучення доказів від 14.04.2017.

Ухвалою суду від 18.04.2017 розгляд справи №911/768/17 відкладено на 15.05.2017.

15.05.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-будівельне підприємство "Укргазкомплект" до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками від 15.05.2017.

15.05.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору від 15.05.2017, в якій позивач просить суд залучити в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Альтіс-Спецбуд", мотивуючи клопотання тим, що істотні обставини даної справи неможливо встановити без залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору зазначеної особи.

Розглянувши подане клопотання про залучення третьої особи, суд відмовив у його задоволенні. Відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Підставою поданого позову є господарський договір поставки від 25.09.2012 №2509/4 між позивачем і відповідачем. Жодних доказів того, що зазначений договір забезпечує виконання якихось інших зобовязань, в тому числі перед ТОВ «Альтіс-Спецбуд», чи породжує для цієї особи якісь зобовязання, сторонами не подано. Пунктом 5.1 договору передбачено оплату коштів за товар протягом 30 календарних днів з моменту приймання товару покупцем за умови отримання грошових коштів від замовника, однак, відомостей про те, яка особа в даному випадку є замовником та за яким договором, подані суду матеріали, в тому числі текст договору поставки від 25.09.2012 №2509/4, не містять. Крім того, клопотання мотивоване не тим, що рішення у справі може вплинути на права та обовязки ТОВ «Альтіс-Спецбуд», а необхідністю зясування всіх обставин справи, зокрема факту отримання коштів покупцем від замовника, між тим, для цієї мети законом передбачено інші процесуальні можливості та механізми (в порядку пункту 4 частини першої ст. 65 ГПК України, або у відповідності до ст. 38 ГПК України).

В судовому засіданні 15.05.2017 в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 22.05.2017, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

Після оголошеної перерви в судове засідання 22.05.2017 зявились представники позивача та відповідача, які надали пояснення по суті справи.

22.05.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати у ліквідатора ПАТ КБ "Євробанк" банківські виписки за період з 25.09.2012 по 16.08.2016 по контрагенту - товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект".

Суд розглянувши клопотання позивача про витребування доказів від 22.05.2017, відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Позивач обґрунтовує клопотання тим, що в зв'язку з процедурою ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" не має можливості отримати банківські виписки за період з 25.09.2012 до 16.08.2016, що унеможливлює підтвердження проведених платежів відповідача за договором поставки №2509/4 від 25.09.2012.

В той же час, позивач є стороною (отримувачем коштів) за виписками, які він просить суд витребувати, і позивачем не подано суду належних та допустимих доказів звернення останнім до ліквідатора банку з клопотанням про отримання вказаних вище банківських виписок, а відтак і не доведено неможливості отримати банківські виписки самостійно.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин обовязок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця, тобто на відповідача.

Сторони, звертаючись до суду, повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову від 01.03.2017, в якому останній просить суд накласти арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-будівельне підприємство "Укргазкомплект" в межах ціни позову в розмірі 1 911 633,21 грн., що знаходяться на рахунках відповідача, суд відмовляє в його задоволені, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Втім, не виключається можливість вжиття заходів до забезпечення позову й після порушення провадження у справі.

Строк розгляду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову процесуальним законом не встановлено; отже, суду слід виходити з того, що цей строк має бути розумно необхідним для ефективного запобігання негативним явищам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності субєкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не наведено жодних доказів та обґрунтувань, які б свідчили про те, що без накладення арешту на грошові кошти відповідача рішення суду не буде виконано. За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відтак, розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд", смт. Макарів (далі - ТОВ "Укрпідводтрубопровідбуд") до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельне підприємство "Укргазкомплект", с. Петровське Бориспільського району (далі - ТОВ "ВБП "Укргазкомплект"), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Позивач твердить, що 25.09.2012 між ТОВ "Укрпідводтрубопровідбуд" (продавець) та ТОВ "ВБП "Укргазкомплект" (покупець) укладено договір поставки №2509/4, відповідно до умов якого:

- продавець зобов'язується постачати покупцю товари на об'єкт : "Поштова площа" окремими партіями за тендерними цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (далі за текстом товар), а покупець зобов'язаний приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах (пункт 1.1 договору);

- договір вступає в дію з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та діє до 31.12.2012. Строк дії договору може щорічно продовжуватись відповідно до п.2.2 (пункт 2.1 договору);

- покупець зобов'язаний повести повний розрахунок за отриманий товар згідно рахунків фактур та накладних після 30 календарних днів з моменту прийняття товару покупцем, за умови отримання грошових коштів замовника.

Частиною першою ст. 173 та пунктом 2 частини першої ст. 175 ГК України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Вказаний договір поставки від 25.09.2012 №2509/4 за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору поставки та договору надання послуг. Згідно з визначенням положень частини першої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно частини першої ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як стверджує позивач, ним на виконання умов договору було поставлено будівельні матеріали та надано транспортні послуги з доставки, на підтвердження чого він посилається на ряд видаткових накладних та актів здачі-приймання робіт, за якими товари та послуги були прийняті відповідачем, що, на думку позивача, породжує обов'язок відповідача оплатити поставлений товар та надані послуги.

Суд, дослідивши в судовому засіданні подані позивачем для огляду оригінали договору поставки №2509/4, актів здачі-прийняття робіт та видаткових накладних, яі є підставою заявлених вимог, встановив, що жоден з представлених документів не містить підпису уповноваженої особи відповідача, а лише факсимільне відтворення його підпису.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Суд зазначає, що спеціальне врегулювання законодавцем в цій нормі застосування факсимільного відтворення підпису в документах, свідчить про те, що при відсутності такого роду застереження про їх застосування, вказану норму слід застосовувати як таку, що виключає можливість факсимільного відтворення підпису.

Як вбачається з умов договору поставки №2509/4 від 25.09.2012, сторони не погодили в умовах договору №2509/4 від 25.09.2012 використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, також, договір не містить зразків відповідного аналога власноручного підпису уповноваженої особи відповідача. Будь-яких інших документів, у яких сторонами було б погоджено використання факсимільного відтворення підпису, суду також не подано.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивачем не подано достатніх належних письмових доказів того, що вказаний договір поставки був укладеним сторонами з наданням йому відповідно до ст. 207 ЦК України простої письмової форми, набрав юридичної сили, та створив для сторін обумовлені ним правові наслідки.

Долучені позивачем копії видаткових накладних та актів здачі-приймання виконаних робіт не можуть підтверджувати фактичне виконання вказаного договору, оскільки жоден з цих документів також не містить підпису, а лише факсимільне відтворення підпису уповноваженої особи відповідача. Зазначене, по-перше, вже як зазначалось, не передбачено умовами договору, а по-друге, підписання як і договору, так і видаткових накладних та актів здачі-прийняття робіт уповноваженою особою ТОВ "ВБП "Укргазкомплект" заперечується представником відповідачем в повному обсязі.

Відтак, правові підстави, які б породжували для відповідача обов'язок сплатити позивачу основну заборгованість у сумі 1089818,47 грн. за договором поставки №2509/4 від 25.09.2012 позивачем не доведено на підставі належних доказів, як і обов'язок сплати 3% річних в сумі 69867,81 грн. та 751946,93 грн. інфляційних втрат у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання. Отже, вимога позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-будівельне підприємство "Укргазкомплект" про стягнення 1 911 633,21 грн. не належить до задоволення.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на товариство з обмеженою відповідальністю " Укрпідводтрубопровідбуд ".

Керуючись статтями 1, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 66, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

2. В позові товариству з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 30.05.2017.

Суддя О.В. Конюх