РІШЕННЯ

23.05.2017Справа №910/6175/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/6175/17

за позовом приватного підприємства «Анастасія», м. Житомир,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя», м. Київ,

про стягнення 122 875,16 грн.(договір від 08.09.2006 № 20060908/3),

за участю представників:

позивача - Вербовський В.В. (директор); Перепона І.М. (довіреність від 17.03.2017 № 768-1);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Анастасія» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя» (далі - Компанія) про стягнення: 115 720 грн. страхових платежів за договором колективного накопичувального страхування життя за програмою «Страховий бонус» від 08.09.2006 № 20060908/3 (далі - Договір); 5 652,39 грн. втрат від інфляції; 1 502,77 грн. 3 % річних, а всього 122 875,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 23.05.2017.

22.05.2017 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

23.05.2017 Підприємство подало суду письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні 23.05.2017 надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав; відзив на позовну заяву не подав.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 23.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 Підприємством (страхувальник) і Компанією (страховик) було укладено Договір, за умовами якого:

- страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату вигодонабувачу на умовах передбачених Договором, а страхувальник зобов'язується сплачувати своєчасно і в повному обсязі страхові платежі і виконувати інші умови Договору (пункт 2.1 Договору);

- предметом Договору є страхування життя та здоров'я працівників страхувальника (пункт 2.2 Договору);

- об'єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з життям та здоров'ям застрахованих осіб (пункт 3.1 Договору);

- Договір набирає чинності з 00 годин дня, наступного за днем надходження на розрахунковий рахунок страховика першого страхового внеску передбаченого Договором і діє протягом 20 років (пункт 5.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Вербовським В.В., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - начальником відділу андерайтингу та клієнтського сервісу Карт В.О., яка діяла на підставі довіреності від 12.01.2006 № 2, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємство на виконання умов Договору за період з 08.09.2006 по 30.09.2015 внесло 4 000 євро страхових платежів.

Разом з тим, 28.09.2016 позивач цінним листом надіслав відповідачу заяву від 27.09.2016 про дострокове припинення Договору.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 997 ЦК України страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором.

Якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Якщо відмова страхувальника від договору обумовлена порушенням умов договору страховиком, страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю.

Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється.

Статтею 28 Закону України «Про страхування» передбачено, що дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі:

1) закінчення строку дії;

2) виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі;

3) несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору;

4) ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених статтями 22, 23 і 24 цього Закону;

5) ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України;

6) прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

У разі дострокового припинення договору страхування, крім страхування життя, за вимогою страховика страхувальнику повертаються повністю сплачені ним страхові платежі. Якщо вимога страховика обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, то страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.

Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума.

Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми.

Не допускається повернення коштів готівкою, якщо платежі було здійснено в безготівковій формі, за умови дострокового припинення договору страхування.

Таким чином, Договір припинив свою дію у зв'язку із зверненням з відповідною заявою позивача як страхувальника до відповідача як страховика.

Слід зазначити, що Підприємство неодноразово зверталося до Компанії з вимогами повернути страхові платежі, які були залишені без належного реагування.

Разом з тим, з листа відповідача від 17.05.2017 № 1.1.3-4/3936 вбачається, що Компанія просить вибачення за затримку у поверненні грошових коштів і визначила викупну суму за Договором у розмірі 3 619,02 євро.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення викупної суми підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 104 698,25 грн. (3 619,02 євро х 28,93 грн.).

Крім викупної суми, позивач просить стягнути з відповідача 1 502,77 грн. 3% річних і 5 652,39 грн. втрат від інфляції. Позивач визначає періоди прострочення: з 11.10.2016 по 17.03.2017 для 3% річних; з 01.11.2016 по 28.02.2017 для втрат від інфляції.

Слід зазначити, що період прострочення позивачем визначено невірно.

Так, початком прострочення щодо повернення викупної суми є 04.11.2016, оскільки Підприємство мало повідомити Компанію про припинення Договору за тридцять календарних днів і у страховика виник обов'язок із повернення страхової суми після спливу 30 днів з моменту отримання вказаної заяви (03.10.2016).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 1 153,11 грн. 3 % річних.

Що ж до вимог про стягнення втрат від інфляції, то вони не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до пункту 8.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 7; ідентифікаційний код: 25635389) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного підприємства «Анастасія» (10019, м. Житомир, вул. І.Гонти, 85-а (81); ідентифікаційний код: 25309846): 104 698 (сто чотири тисячі шістсот дев'яносто вісім) грн. 25 коп. боргу; 1 153 (одну тисячу сто п'ятдесят три) грн. 11 коп. 3 % річних та 1 587 (одну тисячу п'ятсот вісімдесят сім) грн. 77 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 26.05.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук