ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р.Справа № 922/1139/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства " "ФЕД" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.б/н від 01.01.16);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.б/н від 27.01.17).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України, м. Харків звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства " "ФЕД" м. Харків, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість в розмірі 531980,28 грн., з яких: 309263,70 грн. - основна заборгованість, 11438,52 грн. - 3% річних, 42400,08 грн. - інфляційні витрати, 168857,98 грн. - пеня (0,3%). Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати в розмірі 7979,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на створення (передачу) науково-технічної продукції № 2/15 від 02.03.2015 щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт; в якості правових підстав посилається на положення ст.ст. 526,610,629 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 06.04.2017 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.04.2017 об 10:00 год.

20.04.2017 до суду від позивача надійшла заява (вх.№ 13368), в якій він просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи, а також письмові пояснення по справі (вх.№ 13367). Надані документи було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Також, 20.04.2017 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх.№ 13369), в якій він просить суд у зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, а саме основного боргу в розмірі 309263,70 грн., стягнути з відповідача заборгованість по договору, яка складається з 11438,52 грн. - 3% річних, 42400,08 грн. - інфляційні витрати, 168857,98 грн. - пеня (0,3%), що становить в загальному розмірі 222696,58 грн. та судовий збір в розмірі 7979,70 грн. Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2017 року прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 20.04.2017 (вх.№ 13369). Подальший розгляд справи проводити з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Задоволено клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи . Розгляд справи відкладено до 16.05.2017 року.

В судовому засіданні 16.05.2017 року позивач підтримав зменшені позовні позовні вимоги , позовну вимогу щодо стягнення пені в сумі 168 857,98грн. просить залишити на розсуд суду.

В судовому засіданні 16.05.2017 року відповідач усно не заперечував проти стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, у відзиві на позовну заяву (вх.№15437 від 15.05.2017 року) просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог в частині нарахування пені в сумі 168 857,98грн., у зв'язку із чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 168 857,98грн.

Присутні в судовому засіданні 16 травня 2017 року представник позивача та представник відповідача пояснили, що ними надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 квітня 2017 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

02 березня 2015р. між ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України та ПАТ "ФЕД" був укладений Договір на створення (передачу) науково - технічної продукції №2/15 .

Відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе ескізне проектування і макетування радіолокаційного каналу координатора.

Згідно до п. 1.2. Договору наукові, технічні, економічні та інші вимоги до науково технічної продукції, що є предметом договору міститься в технічному завданні, що є невід'ємною частиною цього договору, а так само відповідно до ГОСТ 2.1 1 8-73.

Відповідно до п.2.1. Договору за виконану роботу відповідно з цим договором Замовник перераховує Виконавця згідно до протоколу про договірну ціну 1 070 880,70 грн.

Згідно до п.2.3. Договору розрахунок за виконану роботу здійснюється на підставі Акту здачі - приймання робіт, відповідно Календарному плану (Додаток №2) протягом 10 банківських днів з дати його підписання.

Статтею 892 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

У статті 894 даного Кодексу зазначено, що виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Згідно зі статтею 898 Цивільного кодексу України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний, зокрема, прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Як вбачається із матеріалів справи позивач відповідно до п.1.1., 3.2, технічного завдання до Договору, протоколу угоди від 31.12.2015р.

20.11.2015р. Відповідачем на рахунок Позивача було перераховано аванс на виконання робіт по 3 етапу по вищевказаному договору в розмірі 12 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Позивача від 20.11.2015р.

31.12.2015р. був підписаний Акт №3 здачі - приймання виконаних робіт, відповідно до якого та п.3.1. календарного плану робіт. Відповідач зобов'язаний був сплатити Позивачу залишок коштів в розмірі 309 263,70 грн.

31.12.2015р. був підписаний протокол угоди про доопрацювання елементів антено - фідерного пристрою по Договору.

Сторони відповідно до Протоколу угоди, прийшли згоди, що п. 1.3. Договору не обхідно викласти в наступній редакції «Строк здачі робіт по Договору 30 червня 2016р.»

Сторони відповідно до Протоколу угоди, прийшли згоди, що п. 6.1. Договору викласти в наступній редакції «Строк дії Договору початок 02.03.2015р.. закінчення 30.06.2016р.»

Сторони відповідно до Протоколу угоди, прийшли згоди, що внесені зміни відповідно до п.п. 1 та п.п. 2 цієї угоди відповідно строків здачі строків робіт та строків дії договору не змінять вартість робіт відповідно до п.2.1. Договору.

Однак, я к вбачається із матеріалів справи відповідач частково порушив п. 2.3 Договору, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 309 263,70 грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

06 березня 2017р. Позивачем була відправлена претензія вих. № 65-163/1 до ПАТ "ФЕД" з вимогою сплатити в добровільному порядку заборгованість по Договору на створення (передачу) науково - технічної продукції №2/15 від 02.03.2015р. в розмірі 309 263,70 грн. до 20.03.2017р.

На вищевказану претензію ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України відповіді не отримав.

Отже, відповідач за виконані роботи не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача з позовом.

Як свідчать матеріали справи на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом заборгованість відповідача становила 309 263,70грн.

Проте в ході розгляду справи відповідачем було частково сплачено основну суму боргу в розмірі 309 263,70 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

В процесі розгляду позивачем були зменшені позовні вимоги, оскільки відповідачем була сплачена сума боргу, про що позивач повідомив суд та зменшив суму позову, неоплаченими залишились нараховані позивачем 11438,52 грн. - 3% річних, 42400,08 грн. - інфляційні витрати, 168857,98 грн. - пеня (0,3%).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 168 857,98 грн. пені яку нараховано на підставі п. 4.3 договору на створення (передачу) науково-технічної продукції № 2/15 від 02.03.2015

Згідно до п. 4.3. Договору в разі несвоєчасної оплати робіт Замовник сплачує Виконавця пеню в розмірі 0,3% від суми, що підлягає до сплати, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач у своєму клопотанні (вх. № 15437 від 15 травня 2017 року) про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені в межах справи № 922/1139/17 вказує на те, що строк нарахування штрафних санкцій обмежується шестимісячним терміном, який сплинув, в зв'язку з чим просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності в частині вимог про стягнення пені, встановлені ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Також ч. 4. Цієж статті зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В частина пятій статті 267 ЦК України визначено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Враховуючи вище викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 168 857,98 грн. пені, з огляду на те, що строк на пред'явлення позовних вимог щодо стягнення пені, встановлений ст. 258 ЦК України, сплинув .

Щодо заявлених до стягнення 3% річних в сумі 11 438,52грн. та інфляційних нарахувань в сумі 42 400,08 суд зазначає наступне.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, необхідно зазначити, що оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді нарахування позивачем на суму боргу 3% річних та інфляційних нарахувань не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, то такі кошти нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов'язання.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів своєчасної сплати коштів за виконані роботи або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11 438,52грн. та інфляційних нарахувань в сумі 42 400,08 перевірені судом, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18 передбачено, що питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, у разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

Враховуючи викладене, а також те, що судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд вважає за необхідне повернути позивачу суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 4 638,96 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 807,58 грн. покласти на відповідача.

Суд роз'яснює позивачу його право звернутись до суду з заявою про повернення йому зайво сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.546, 548, 599, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193, 232 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні (зменшені ) вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ФЕД"(61023, Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд.132, код 14315552) на користь Інституту радіофізики та електроніки ім. О.Я. Усикова ОСОБА_3 Наук України(61085, Харківська область, м. Харків, Київський район, вул. Академіка Проскури, буд.12, код 03534593)- 11438,52 грн. - 3% річних, 42400,08 грн. - інфляційних витрат, витрати по сплаті судового збору в сумі 807,58грн.

В іншій частині позовних вимог по пені в сумі 168 857,98грн.відмовити.

Повне рішення складено 18.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4