ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2017 р. Справа № 911/950/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 17 476,54 грн.

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Смик М.М. (дов. б/н від 27.03.2017);

від відповідача ОСОБА_1

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Овертранс» (далі - позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 17 476,54 грн заборгованості, з яких: 11 206,20 грн боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення, 4 346,85 грн пені, 1 535,25 грн інфляційних втрат та 388,24 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за заявкою на транспорт та договором на перевезення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2017 порушено провадження у справі № 911/950/17, розгляд справи призначено на 14.04.2017.

Ухвалами господарського суду Київської області від 14.04.2017 та 21.04.2017 розгляд справи відкладено на 21.04.2017 та 19.05.2017 відповідно.

19.05.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 19.05.2017 (вх. № 10128/17 від 19.05.2017), згідно якої останній в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 11 206,20 грн боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення та 525,09 грн витрат на проїзд. Вказана заява прийнята судом.

У судовому засіданні 19.05.2017 представник позивача повністю підтримав задоволення уточнених позовних вимог, представник відповідача заперечив проти задоволення означених вимог.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Суд встановив, що заявкою на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 (а.с. 13) відповідач замовив позивачу перевезення вантажу за маршрутом: Німеччина (Зінген) - Україна (АДРЕСА_2), вартість якого 1 850 євро по курсу НБУ на момент доставки протягом 14 банківських днів після отримання оригіналів документів.

На виконання заявки на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 та договору на перевезення позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 46 706,20 грн ( 1850 євро по курсу НБУ на момент доставки), які мають бути оплачені протягом 14-ти банківських днів після отримання оформлених належним чином документів, що підтверджується заявкою на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 (а.с. 13), міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 530103 від 05.01.2016 (а.с. 16-17) та актом надання послуг № Б/12 від 11.01.2016 (а.с. 22).

Також позивачем для оплати відповідачем виставлено рахунок на оплату № З000000022 від 11.01.2016 на суму 46 706,20 грн, який залишився частково оплаченим відповідачем.

Відповідач свій обов'язок, передбачений заявкою на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 та договором, з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, виконав частково, сплативши позивачу 35 500 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 25-42), решту боргу у розмірі 11 206,20 грн не сплатив, що підтверджується банківською випискою (а.с. 56-57), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення на момент прийняття судового рішення склав 11 206,20 грн (46 706,20 грн - 35 500 грн), що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Предметом позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.05.2017 (а.с. 73), є вимоги про стягнення 11 206,20 грн боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення та 525,09 грн витрат на проїзд.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажів.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання заявки на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 та договору на перевезення позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 46 706,20 грн ( 1850 євро по курсу НБУ на момент доставки), які мають бути оплачені протягом 14-ти банківських днів після отримання оформлених належним чином документів, що підтверджується заявкою на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 (а.с. 13), міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 530103 від 05.01.2016 (а.с. 16-17) та актом надання послуг № Б/12 від 11.01.2016 (а.с. 22); відповідач свій обов'язок, передбачений заявкою на транспорт № 29/12 від 29.12.2015 та договором, з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, виконав частково, сплативши позивачу 35 500 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 25-42), решту боргу у розмірі 11 206,20 грн не сплатив, що підтверджується банківською випискою (а.с. 56-57), внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення на момент прийняття судового рішення склав 11 206,20 грн (46 706,20 грн - 35 500 грн), що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Доводи відповідача на те, що у нього не виникло зобов'язання з оплати наданих позивачем спірних послуг з перевезення вантажу з підстав ненадіслання відповідачем всього пакету документів, визначених спірною заявкою на транспорт оцінюються судом доказово неспроможними та нормативно безпідставними, оскільки позивачем надано суду докази такого надіслання, в тому числі реєстр рекомендованих відправлень, фіскальний чек від 21.01.2016 (а.с. 23) та список поштових відправлень (а.с. 24).

Крім того, суд звертає увагу відповідача на часткову оплату наданих позивачем спірних послуг на суму 35 500 грн, що вважається судом належним підтвердженням визнання відповідачем наявності обов'язку перед позивачем щодо оплати означених послуг з перевезення вантажу.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 11 206,20 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 11 206,20 грн боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд у порядку ст. 44 ГПК України відшкодувати за рахунок відповідача додаткові судові витрати, а саме: 525,09 грн витрат на проїзд, пов'язаних з явкою до суду представника ТОВ «Овертранс».

В підтвердження вищезазначених витрат позивачем надано копії проїзних документів за маршрутами: Львів - Київ з 18.05.2017 на 19.05.2017 та Київ-Львів з 19.05.2017 на 20.05.2017. Загальна вартість проїзду за відповідними документами становить 525,09 грн.

Приписами ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

З огляду вищенаведеного, враховуючи понесені позивачем в процесі розгляду даного спору витрати на прибуття представника ТОВ «Овертранс» у судове засідання, а також враховуючи задоволення судом заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про покладення як суми додаткових судових витрат, так і суми судового збору на відповідача повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 11 206,20 грн боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення та 525,09 грн витрат на проїзд є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» (81085, Львівська обл., Яворівський район, с. Підрясне, вул. Європейська, буд. 1, корп. Б-4; ідентифікаційний код 30626867) 11 206 (одинадцять тисяч двісті шість гривень) 20 коп. боргу за надані послуги згідно заявки на транспорт та договору на перевезення, 525 (п'ятсот двадцять п'ять гривень) 09 коп. витрат на проїзд та 1 600 (одну тисячу шістсот гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 24.05.2017

Суддя П.В.Горбасенко