РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017Справа №910/4811/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/4811/17

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»;

про стягнення 1 094 392,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Момотюк Л.І., довіреність № 91/2017/04/26-6 від 26.04.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (надалі - відповідач) про стягнення 1 094 392,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання обладнання № 113/5/205-13 від 01.07.2013р. у визначений строк не розрахувався за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 705 599,88 грн., за прострочення сплати якого нараховані 80 571,95 грн. пені, 269 859,11 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 38 361,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017р. порушено провадження у справі № 910/4811/17 та призначено її розгляд на 13.04.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017р. розгляд справи було відкладено на 18.05.2017р., у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні 18.05.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 27.03.2017р. та ухвали від 13.04.2017р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 27.03.2017р. та ухвали від 13.04.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримані останніми.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013р. між позивачем (за договором - виконавець) та відповідачем (за договором - замовник) було укладено Договір про надання послуг з утримання обладнання № 113/5/205-13, за умовами п.1.1 якого позивач зобов'язався забезпечити розміщення пересувного тимчасового обладнання станції телекомунікаційної мережі Інтернет провайдера відповідача та антенно-фідерного пристрою, які надалі іменуються RBS, на визначених Сторонами ділянках об'єктів позивача (далі - Об'єкти) у відповідності до Додатку 2 Договору, згідно з проектною документацією, яка розроблена відповідачем і погоджена з контролюючими органами. Позивач зобов'язався надавати послуги по утриманню обладнання відповідача згідно з переліком, визначеним у додатку 1 до Договору, а відповідач зобов'язався оплатити надані йому послуги відповідно до умов Договору. Роботи з монтажу RBS здійснює відповідач за свій рахунок. Завершення монтажу обладнання відповідача засвідчується Актом про монтаж обладнання.

Відповідно до п.3.1 договору, місячна плата за надання позивачем послуг, обумовлених цим Договором, з урахуванням відповідних витрат і нарахувань позивача (без вартості компенсації електроживлення RBS) визначається «Розрахунком вартості послуг з утримання обладнання відповідача на визначених Сторонами ділянках об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS (додаток 2 до Договору).

Умовами п.3.2 договору визначено, що відповідач здійснює оплату позивачу щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця шляхом банківського переказу на поточний рахунок позивача згідно з рахунком-фактурою за поточний місяць. Надання послуг по утриманню обладнання за звітний період закривається актом надання послуг, який надсилається відповідачу не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 2.1.7. договору, відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені Договором платежі.

Відповідно до п. 7.1. договору, договір набрав чинності з 01 липня 2013 року і діє протягом одного календарного року з можливістю подальшої пролонгації. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 днів до дати закінчення дії договору жодна із Сторін не заявить у письмовій формі про бажання припинити дію Договору.

Доказів розірвання Договору № 113/5/205-13 від 01.07.2013р. матеріали справи не містять.

31.01.2014р. сторони уклали додаткову угоду, якою фактично зменшили кількість об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS.

Додатковою угодою від 01.03.2014р. кількість об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS зменшено до 6.

07.02.2015р. сторонами було укладено Додаткову угоду, за умовами якої кількість об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS, було зменшено до 4 та визначено, що вартість послуг з утримання обладнання відповідача на одному об'єкті позивача за місяць складає 8 000,00 грн. з ПДВ.

В подальшому, додатковою угодою від 07.05.2015р. кількість об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS, зменшено до 3 та визначено, що вартість послуг з утримання обладнання відповідача на одному об'єкті позивача за місяць складає 8 000,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою від 01.09.2015р. кількість об'єктів позивача, на яких розміщується обладнання RBS зменшено до 2.

Як встановлено судом, на виконання умов договору, додатку 2 до договору, позивач забезпечив розміщення пересувного тимчасового обладнання станції телекомунікаційної мережі Інтернет провайдера замовника та антенно-фідерного пристрою у кількості 9 шт. та своєчасно і в повному обсязі надавав послуги по утриманню обладнання замовника згідно з Додатком 1 до Договору протягом періоду з лютого 2014 року по січень 2017 року включно, що підтверджується відповідними актами надання послуг, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали було досліджено судом в судовому засіданні.

Проте відповідач, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг у сумі 705 599,88 грн. належним чином не виконує, а тому виникла заборгованість.

Також, наявність заборгованості відповідача перед позивачем за отримані послуги підтверджується Актами звіряння взаємних розрахунків станом на: 09.11.2015р., 01.12.2016р., 01.01.2017р., підписаними повноважними представниками сторін.

Позивач листом від 10.01.2017р. № 029/113/5/138 звертався до відповідача з вимогою сплатити заборгованість, який отримано відповідачем нарочно 10.01.2017р. Проте, відповідач відповіді на вказаний лист не надав, заборгованість не сплатив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг відповідно до умов Договору у відповідача перед позивачем (за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно) виникла заборгованість в розмірі 705 599,88 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором в розмірі 705 599,88 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу послуги за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно, натомість на час розгляду спору в господарському суді відповідачем не надано доказів своєчасної оплати послуг, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню 705 599,88 грн.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 80 571,95 грн. пені, 269 859,11 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 38 361,66 грн., які нараховані окремо за кожний місяць, в якому виникла заборгованість.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з п.4.1 договору, у разі несвоєчасної оплати з вини відповідача, він сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, від заборгованої суми за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, та задовольняє зазначену вимогу у повному обсязі в сумі 80 571,95 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, та підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, який є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 5/1А; ) на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.. Франка, 5; ) основний борг в розмірі 705 599 грн. 88 коп., 80 571 грн. 95 коп. - пені, 269 859 грн. 11 коп. - інфляційні втрати, 38 361 грн. 66 коп. - 3% річних у сумі 291 грн. 01 коп. та 16 415 грн. 89 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 23.05.2017р.

Суддя А.І. Привалов