ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Справа № Б8/180-10
Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року колегією суддів у складі: Поляков Б.М. (головуючий, доповідач у справі), Куровський С.В., Катеринчук Л.Й. прийнято до провадження касаційну скаргу арбітражного керуючого Жмайло О.В. в особі представника Адвокатське об"єднання "Віталій Титич і партнери" на ухвалу господарського суду Київської області від 15.06.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року у справі №Б8/180-10.
Мною, Катеринчук Л.Й., при прийнятті зазначеної ухвали було висловлено окрему думку, суть якої полягає в такому:
Вважаю такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права вимогу пункту 3 ухвали Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року про зобов'язання арбітражного керуючого Жмайло О.В. надати суду до 31.05.2017 року документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 6 230, 40 грн. та попередження про можливість залишення без розгляду касаційної скарги заявника у випадку невиконання вимог ухвали суду в цій частині.
Так, матеріалами справи підтверджується сплата Жмайло О.В. за розгляд його касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року судового збору на суму 1 653 грн., що згідно до пояснень скаржника становить суму, визначену підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та відповідає вимогам пункту 2 Інформаційного листа ВГСУ №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року (том 48, а.с. 256, 261).
Отже, вимагаючи наперед оплати спірної суми судового збору, колегія суддів касаційного суду у складі: Поляков Б.М., Куровський С.В., Катеринчук Л.Й. тим самим висловлює поза межами судового засідання з розгляду касаційної скарги Жмайло О.В. свою точку зору по спірному питанню на предмет суми стягнення судового збору, щодо якого є різна практика розгляду у ВГСУ, що порушує вимоги статті 47 ГПК України про прийняття рішення колегією суддів касаційного суду за наслідком обговорення усіх обставин справи.
Вважаю, що касаційна скарга Жмайло О.В. має бути прийнята без зобов'язання скаржника сплатити спірну суму судового збору в розмірі 6 230, 40 грн. (пункт 3 Ухвали суду від 18.05.2017 року), а рішення про стягнення спірної суми судового збору може бути прийнято за наслідком касаційного розгляду за касаційною скаргою Жмайло О.В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року та винесенням відповідної постанови.
Касаційною скаргою Жмайло О.В. від 16.12.2016 року підтверджується її підписання від імені довірителя представником ОСОБА_6, як головою Адвокатського об'єднання. Згідно нотаріального Доручення від 16.04.2014 року Жмайло О.В. уповноважив громадянина України ОСОБА_6 та адвокатське об"єднання "Віталій Титич і партнери" на ведення всіх його справ у будь-яких установах, підприємствах та організаціях, в судах. Отже, касаційна скарга підписана ОСОБА_6, як керівником адвокатського об'єднання, що здійснює представництво клієнта (Жмайло О.В.) в судах України. Відтак, вважаю зобов'язання ОСОБА_6, як фізичної особи, з'явитися в судове засідання 31.05.2017 року є необґрунтованим, оскільки касаційна скарга підписана ОСОБА_6 як представником юридичної особи. А юридична особа - Адвокатське об'єднання "Віталій Титич і партнери" вправі направити в судове інших представників для належного представництва інтересів Жмайло О.В. і суд не вправі обмежувати обсяг представництва, визначений дорученням 16.12.2016року.
Відтак, вважаю що з пункту 4 ухвали суду від 18.05.2017 року має бути виключено вимогу про обов'язкову явку в судове засідання ОСОБА_6
Статтею 8 Конституції України передбачено визнання і дію принципу верховенства права, найвищу юридичну силу норм Конституції, прийняття та відповідність законів України нормам Конституції, пряму дію норм Конституції та гарантування права громадянину безпосередньо на підставі Конституції звернутися до суду для захисту конституційних прав і свобод.
Рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 року розтлумачено статтю 8 Конституції України про визнання і дію принципу верховенства права як панування права в суспільстві, яке вимагає від держави втілення його у законотворчій та правозастосовчій діяльності.

Згідно статті 129 Конституції України суддя здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права.

Отже, здійснюючи правозастосовчу діяльність, суди не вправі обмежувати право на касаційний розгляд додатковими вимогами щодо необґрунтованого подання документів чи вимогами про обов'язкову явку в судове засідання фізичних осіб, які не є представниками скаржника, під загрозою залишення без розгляду касаційної скарги у випадку невиконання таких вимог скаржником.

З огляду на зазначене, вважаю необґрунтованою ухвалу Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року в частині її пунктів 3-4 про зобов'язання вчинення певних дій.

Суддя

Вищого господарського суду України Катеринчук Л.Й.