ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р.Справа № 915/288/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Принцевської Н.М.

Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не зявились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ТОРЖОК»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року про повернення позовної заяви

по справі № 915/288/17

за позовом Дочірнього підприємства «ТОРЖОК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайськ-кондитер»

за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК»

2. Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»

про визнання права на невиконання обов'язків

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року Дочірнє підприємство «ТОРЖОК» (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайськ-кондитер» (далі Відповідач), за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК»; Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», в якому просило визнати станом на 30.01.2017р. за Дочірнім підприємством «ТОРЖОК» право не виконувати свої обов'язки перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Первомайськ-кондитер» за:

- Договором банківського кредиту № 19/К-К від 19.05.2006р. з Договорами про внесення змін та доповнень, Договором № 7262 про відступлення прав вимоги від 28.11.2016р., Договором № 071/11-16К про відступлення прав вимоги 13.12.2016р.;

- за Договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 2563, з Договорами про внесення змін і доповнень, Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 2563, посвідченим 13.12.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1593, Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 19.05.2006р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 2563, посвідченим 13.12.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1595;

- за Договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, з Договорами про внесення змін і доповнень, Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, посвідченим 13.12.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1594, Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 08.09.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 4516, посвідченим 13.12.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1596.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року по справі № 915/288/17 (суддя Коваль С.М.) на підставі п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву і додані до неї документи повернуто Дочірньому підприємству «ТОРЖОК» без розгляду, оскільки останнім не додано до неї доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також порушено правила об'єднання вимог або, зокрема їх сумісний розгляд суттєво утруднить вирішення спору.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем в одній позовній заяві обєднані вимоги у різних не повязаних між собою договорах та кожен із цих договорів є самостійним правочином, і, на підтвердження доводів щодо визнання право не виконувати своїх обов'язків по кожному із них, подано різні не звязані між собою докази, у звязку з чим вважав, що таке обєднання суттєво утруднить вирішення спору і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Крім того, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, оскільки позовна заява містить декілька вимог саме по різним договорам, проте докази сплати судового збору подано тільки за одним договором.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати зазначену ухвалу та позовні матеріали передати на розгляд до Господарського суду Миколаївської області, посилаючись на порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що у позовній заяві не було зазначено кілька звязаних між собою вимог, а одну вимогу щодо визнання права не виконувати зобовязання перед кредитором, яке поширюється на низку договорів, що закріплюють таке зобовязання.

Скаржник також наполягає на тому, що судовий збір було сплачено у встановленому порядку та розмірі, проте суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо кількості позовних вимог та їх не повязаності між собою, і, як наслідок, неналежної сплати судового збору за подання позовної заяви.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2017 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Гладишевої Т.Я., Принцевської Н.М. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання, яке призначене на 23 травня 2017 року, не зявилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайськ-кондитер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНМАРК» та Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», не скористалися наданим їм ст. 22 ГПК України правом.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищезазначених представників відповідача та третіх осіб.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 101 ГПК України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, підставами для повернення позовної заяви позивача, зокрема, є недодержання позивачем при подачі позовної заяви вимог п. 5 ст. 63 ГПК України, а саме - в позовній заяві обєднано вимоги про визнання права не виконувати свої обов'язки по трьом різним договорам з окремими додатковими угодами і сумісний розгляд цих вимог суттєво утруднить вирішення спору.

Пунктом 5 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Правила об'єднання кількох позовних вимог в одній позовній заяві встановлено в ст. 58 Господарського процесуального кодексу України. За змістом даної норми в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу).

Порушення правил об'єднання позовних вимог має наслідком повернення судом позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду.

Пунктом 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акту і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

У зв'язку з тим, що в одній позовній заяві об'єднані вимоги про визнання права не виконувати свої обов'язки по трьом різним договорам, а зазначені договори мають різний предмет, тому під час розгляду справи суд повинен надати належну оцінку договірним відносинам сторін за вказаними правочинами, доводам позивача щодо наявності обставин не виконувати свої обов'язки по цим договорам, господарський суд Миколаївської області дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення даного позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки об'єднання в одній позовній заяві та сумісний розгляд зазначених вимог суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, судова колегія вважає, що об'єднавши у одній позовній заяві вимоги про визнання права не виконувати свої обов'язки по трьом різним договорам, позивач допустив порушення правил об'єднання вимог.

Наведене свідчить про правильне застосування місцевим господарським судом, пункту 5 частини 1 статті 63 ГПК України, при поверненні позову без розгляду.

Крім цього, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо сплати позивачем судового збору за подачу позовної заяви лише за одну вимогу з огляду на таке.

Так, як було зазначено вище, позивачем у позові було заявлено вимоги про визнання права не виконувати свої обов'язки по трьом різним договорам, тобто позивачем в позовній заяві обєднано три вимоги нематеріального характеру.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1600 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

При цьому, абзацом 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, при поданні позовної заяви позивач повинен був надати до суду докази оплати судового збору у розмірі 4 800 грн. (1 600 * 3 = 4800), однак позивачем надано докази про сплату судового збору в сумі 1 600 грн., тобто у меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством.

За таких обставин, посилання апелянта на сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі є безпідставними.

Оскільки допущене скаржником порушення норми процесуального закону при подачі позову тягнуть за собою наслідки, передбачені п.п. 4, 5 статті 63 ГПК України, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви без розгляду.

Відтак, ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам п.п 4, 5 ст. 63 ГПК України і підстав для скасування судового акту, за наведених у апеляційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування прийнятої ухвали.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, правомірно повернув матеріали позовної заяви без розгляду на підставі п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, у зв'язку з чим оскаржена ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для її зміни чи скасування відсутні.

Отже, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновку місцевого господарського суду та не доводять його помилковість, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись cm.cm. 85, 99, 101-106, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ТОРЖОК» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року про повернення позовної заяви по справі № 915/288/17 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 23.05.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Н.М. Принцевська