КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Справа№ 910/14192/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Агрикової О.В.

при секретарі Мурашко М.С.

за участю представників

від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіальногоуправління юстиції у м. Києві: не з"явились

від прокуратури Шевченківського району м. Києва: Танцюра О.Б.

від Міністерства енергетики та вугільної промисловості: не з"явились

від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України": Конопліцький І.В., за дов.

від Публічного акціонерного товариства "Київенерго": Кравчик С.М., за дов.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 08.02.2017 р.

у справі № 910/14192/17 (суддя Смирнова Ю.М.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у м. Києві

за позовом Виконуючого обов'язки прокурора Шевченківського району

м. Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості

2) Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 6574444,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2014 у справі №910/14192/14 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5160254,10 грн інфляційних втрат та 1414190,72 грн три проценти річних. Також присуджено до стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України 73080,00 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015 вказане рішення залишено без змін.

12.01.2015 Господарським судом міста Києва у справі №910/14192/14 видано відповідні накази.

03.01.2017 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії органу державної виконавчої служби, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №46705219 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати недійсною постанову в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №46705219.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 р. у справі № 910/14192/17 у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2017р. у справі № 910/14192/14 та прийняти нове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 46705219 задовольнити у повному обсязі. Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 16.12.2016р. постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 46705219. Визнати недійсною постанову в.о. начальника примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магди С.В. від 16.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 46705219.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2017р. для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Мартюк А.І. суддів: Шапран В.В., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р. клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 08.02.2017р. у справі № 910/14192/14 задоволено та відновлено пропущений строк. Прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до провадження та призначено на 14.03.2017р.

10.03.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшло заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-53/930/17 від 14.03.2017р., у зв'язку з участю судді Шапран В.В. у ХIV позачерговому з'їзді суддів України та знаходженням судді Зеленіна В.О. на підготовці для підтримання кваліфікації, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14192/14.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу 14.03.2017р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 910/14192/14 до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. у справі № 910/14192 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 11.04.2017р.

03.04.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшли доповнення до заперечень на скаргу.

В судовому засіданні 11.04.2017р. оголошено перерву до 12.04.2017р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 р. по справі № 910/14192/14 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебуванням у відпустці судді (який не є суддею - доповідачем) Алданової С.О.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.04.2017 р. для розгляду справи № 910/14192/14 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Агрикова О.В. прийнято апеляційну скаргу до провадження у названому складі суду та призначено розгляд справи на 25.04.2017р.

Представники скаржника та прокуратури в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників апелянта, відповідача та прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі №910/14192/14 відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку, що суми інфляційних нарахувань та процентів річних за наказами Господарського суду міста Києва № 910/14192/14 від 12.01.2015 підлягали списанню, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 21.10.2014р. у даній справі встановлено, що заборгованість Публічного акціонерного товариства "Київенерго" перед стягувачем виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 1475-12-БО від 31 липня 2012 р. і погашена в повному обсязі до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Повідомленням про списання та припинення зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань №42АУ/92П3/12564 від 6 грудня 2016 р. підтверджується факт списання Публічним акціонерним товариством "Київенерго" вказаних сум за наказом Господарського суду м. Києва № 910/14192/14 від 12.01.2015р., стягнутих на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Таким чином, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві правомірно закінчив виконавче провадження, шляхом винесення відповідної постанови ВП № 46705219 від 16 грудня 2016 р.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження"

Згідно з ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404- VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з оскаржуваною постановою, підставою для закінчення виконавчого провадження №42982206 стали обставини, визначені п. 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404- VIII.

Так, пунктом 16 ст. 39 вищезгаданого Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. (Частину першу статті 39 доповнено пунктом 16 згідно із Законом № 1730-VIII від 03.11.2016).

Однак, згідно з оскаржуваною постановою державним виконавцем встановлено, що сума, яка підлягає списанню становить 6 574 444,82 грн. у відповідності до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Проте, апеляційним судом встановлено, що факт списання заборгованості нічим не підтверджено.

Отже, державним виконавцем не враховані приписи частини 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", (який набрав чинності 30.11.16).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

В свою чергу, преамбулою Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Абзацами 4 та 5 ч.1 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) - кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до приписів ч.1 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (далі - реєстр).

Вказана норма кореспондується з абз. 12 ч.1 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного реєстру. Так, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.(частини 1-2 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що для списання зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, товариство мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за рішенням суду у вказаній справі з відповідача стягується заборгованість за неналежне виконання ним умов Договору купівлі-продажу природного газу від 31.07.12 № 1475/12-БО.

Пунктом 1.2 Договору визначено - газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними та організаціями та іншими споживачами.

Тобто газ, спожитий відповідачем за вказаним договором, не використовувався ним для виробництва теплової та електричної енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб. Таким чином, на переконання колегії суддів дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за судовим наказом від 12.01.15 №910/14192/14 не поширюється, отже зазначена заборгованість не підлягає списанню у порядку визначеному цим Законом, а виконавче провадження щодо її стягнення не може бути закінчене на підставі п. 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП № 46705219 про закінчення виконавчого провадження є передчасними та незаконними, а згадана постанова такою, що підлягає визнанню недійсною.

Місцевий суд не звернув уваги на вищезгадані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби в частині визнання дій незаконними, а постанови державного виконавця недійсною.

З огляду на згадане вище, апеляційний господарський суд вважає, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали не можуть бути достатніми підставами для відмови в задоволенні скарги на дії органу державної виконавчої служби, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала місцевого суду - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби в частині визнання дій незаконними, а постанови державного виконавця недійсною.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 по справі № 910/14192/14 скасувати.

2. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

3. Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП № 46705219 про закінчення виконавчого провадження.

4. Визнати недійсною постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.12.2016 ВП № 46705219 про закінчення виконавчого провадження.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1 600, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/14192/14 надіслати до Господарського суду міста Києва.

8. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

О.В. Агрикова