ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Справа № 922/2143/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 (дов. б/н від 08.12.16 р.);

1-го відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 (дов. б/н від 10.01.16 р.);

2-го відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 (дов. б/н від 12.03.16 р.);

третьої особи ТОВ «Омбілік - Трейд» - не з'явився,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (адв. угода. б/н від 14.03.17 р.)

розглянувши апеляційну скаргу третьої особи - ОСОБА_3 (вх.№1480Х/3-38) на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Південний", м.Одеса

до 1. Приватного підприємства фірми "Альтаир", м. Харків ,

2. Іноземного підприємства "Омбілік Інвестментс", м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМБІЛІК-ТРЕЙД" , м. Харків;

2.ОСОБА_3, м. Харків;

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

та за зустрічним позовом Приватного підприємства фірми "Альтаир", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Південний", м. Одеса

про визнання припиненим договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року у справі №922/2143/16 вжито заходи до забезпечення позову до вирішення справи по суті. Накладено арешт на нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, що на праві власності належить Іноземному підприємству "Омбілік Інвестментс". Заборонено суб'єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, що стосується нежитлових приміщень 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, що на праві власності належить Іноземному підприємству "Омбілік Інвестментс".

Третя особа - ОСОБА_3 із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він є іпотекодержателем спірних нежитлових приміщень на підставі договору іпотеки від 18.04.2016 року, укладеного з ІП «Омбілік Інвестментс», однак не був повідомлений про винесення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції. Також ОСОБА_3 вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов'язань.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, зокрема, що судом першої інстанції правомірно вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти суб'єктами державної реєстрації та нотаріусами будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав на спірні нежитлові приміщення, оскільки першим відповідачем вчиняються дії з відчуження спірних нежитлових приміщень. Просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Другий відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, посилаючись на те, що спірні нежитлові приміщення на даний час належать на праві приватної власності ОСОБА_3, а позивачем не надано доказів неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В судове засідання 22.05.2017 року представник ТОВ "ОМБІЛІК-ТРЕЙД" не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 року, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні направлялась на адресу ТОВ "ОМБІЛІК-ТРЕЙД", про що свідчить штамп на зворотньому боці.

Як роз'яснено в п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що ТОВ "ОМБІЛІК-ТРЕЙД" належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів та ОСОБА_3, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" звернувся до суду з позовом до приватного підприємства фірми "Альтаир" та Іноземного підприємства "Омбілік Інвестментс", в якому просить суд звернути стягнення на нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Південний" в рахунок погашення частини заборгованості за кредитним договором № В-12/2 від 28.12.2009 року в розмірі

1450047,96 грн., за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності в розмірі 496 954 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року порушено провадження у даній справі.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, в якому позивач просить суд:

1. Накласти арешт на нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, що на праві власності належить Іноземному підприємству "Омбілік Інвестментс".

2. З метою забезпечення позову заборонити суб'єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, що стосується нежитлових приміщень 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, що на праві власності належить Іноземному підприємству "Омбілік Інвестментс".

В заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що незважаючи на дійсність договору іпотеки № 01_02/10-46 від 01.02.2010 року, ПП Фірмою "Альтаир" (іпотекодавцем) спірні нежитлові приміщення були відчужені на користь ІП "Омбілік Інвестментс" шляхом укладення мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2016 року у справі №922/52/15, а в подальшому передані останнім в іпотеку ОСОБА_6

Як зазначає позивач, станом на час подання позову, запис про іпотеку нежитлових приміщень вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення господарського суду від 11.01.2016 року по справі № 922/5950/15, без визнання недійсним самого договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010 року; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року рішення господарського суду від 11.01.2016 року у справі №922/5950/15 в частині вилучення вказаного запису скасовано, однак, у зв'язку зі зміною власника на підставі мирової угоди, у позивача відсутня можливість повернути запис про іпотеку, що може призвести до подальшого продажу предмету іпотеки та зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року у даній справі задоволено клопотання позивача та вжито заходи забезпечення позову до вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2017 року зупинено провадження у справі №922/2143/16 до набрання законної сили рішення у справі №922/4727/16.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 р. за №16, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову і особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вибір заходу до забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Вказані приміщення передані в іпотеку позивачу на підставі договору №01_02/10-46, укладеному 01.02.2010 року з ПП «Альтаир», в якості забезпечення виконання ТОВ «ОМБІЛІК-ТРЕЙД» зобов'язань перед банком (позивачем) за кредитним договором №В-12/2 від 28.12.2009 року.

ПП «Альтаир» звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010 року, за результатами розгляду якого, рішенням господарського суду Харківської області від 11.01.2016 року у справі №922/5950/15 позовні вимоги задоволено частково, вилучено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та припинено обтяження нерухомого майна: нежитлових приміщень 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.106 т.1).

В подальшому, вказане рішення суду частково скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року у справі №922/5950/15, в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010 року та вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек - відмовлено (а.с.119 т.1).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2016 року у справі №922/5950/15 задоволено заяву ПАТ АК «Південний» та здійснено поворот виконання рішення господарського суду Харківської області від 11.01.2016 року №922/5950/15 в частині вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та припинення обтяження нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень 3-го поверху №7-:-11 житлового будинку літ.А-3, загальною площею 72,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ПП фірма "Альтаир" та вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, накладені на підставі Договору іпотеки № 01_02/10-46 від 01.02.2010 року.

Разом із тим, позивач, звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначає, що не може повернути запис про іпотеку до державних реєстрів, з огляду на наступні обставини.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2016 року у справі №922/52/15 затверджено мирову угоду між ПП «Альтаир» та ІП «Омбілік Інвестментс», за якою нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1 передані у приватну власність ІП «Омбілік Інвестментс» (а.с.123 т.1).

На підставі вказаної ухвали суду, 13.04.2016 року за ІП «Омбілік Інвестментс» (другим відповідачем у даній справі) приватним нотаріусом зареєстровано право власності на спірні нежитлові приміщення (а.с.130 т.1).

В подальшому, новий власник, ІП «Омбілік Інвестментс», передав вказані нежитлові приміщення в іпотеку ОСОБА_3 на підставі договору від 18.04.2016 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.06.2016 року у справі №922/52/15 скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 11.04.2016 року у справі №922/52/15 та відмовлено в задоволенні заяви ІП «Обмілік Інвестментс» про затвердження мирової угоди з тих підстав, що місцевий суд визнав право власності на майно без згоди іпотекодержателя вказаного спірного майна, що порушує права останнього.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що першим відповідачем вчинялись дії, спрямовані на відчуження спірних нежитлових приміщень шляхом укладення мирової угоди з ІП «Обмілік Інвестментс» (другим відповідачем), в затвердженні якої судом було відмовлено з тих підстав, що відсутня згода іпотекодержателя (позивача у даній справі).

При цьому, після затвердження судом мирової угоди ухвалою суду від 11.04.2016 року, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції, новий власник, ІП «Обмілік Інвестментс» передав спірні нежитлові приміщення в іпотеку ОСОБА_3

Вказані обставини свідчать про те, що другий відповідач також вчиняє дії, що в подальшому можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі в разі, якщо за результатами розгляду справи суд дійде висновку про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, а також заборони суб'єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, що стосується спірних нежитлових приміщень.

Колегія суддів зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову (накладення арешту на предмет іпотеки) співвідноситься з предметом позову (звернення стягнення на предмет іпотеки), а отже, існує конкретний зв'язок між певними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

При цьому, із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову звернувся ОСОБА_6, якому спірні нежитлові приміщення 18.04.2016 року передані в іпотеку на підставі договору з ІП «Омбілік Інвестментс» (другим відповідачем).

Під час апеляційного провадження у даній справі, ОСОБА_3 надав суду рішення Київського районного суду м.Харкова від 23.03.2017 року у справі №640/3072/17, яким в рахунок погашення заборгованості ІП «Омбілік Інвестментс» визнано право власності за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення 3-го поверху № 7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Наданий апелянтом новий доказ не приймається судовою колегією, оскільки вказане рішення суду не існувало на час винесення оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, а отже, не було предметом дослідження суду першої інстанції.

Крім того, відсутні докази набрання вказаним рішенням суду законної сили.

Разом із тим, обставини, на які посилається апелянт, свідчать про те, що між сторонами даної справи фактично існує спір щодо прав на нежитлові приміщення, звернення стягнення на які є предметом позову у даній справі.

Таким чином, у суда є достатньо обґрунтоване припущення, що скасування заходів забезпечення позову (заборони суб'єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно) може призвести до подальшого продажу предмету іпотеки, зокрема, і третьою особою - ОСОБА_3

Отже, у даному випадку уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову, може бути забезпечено лише шляхом накладення арешту на майно та заборони державним реєстраторами вчиняти будь-які дії щодо цього майна, що втім, не порушує права ОСОБА_3, оскільки останній є також учасником даного спору, а отже, має можливість здійснювати захист своїх інтересів під час розгляду даної справи по суті.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що він не був обізнаний про існування даного спору та не міг дізнатись про винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, є безпідставними з огляду на наступне.

Оскаржувана ухвала суду від 05.07.2016 року, відповідно до пунктів 2.6.1, 2.6.4, 2.6.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, направлена поштою ОСОБА_3, про що свідчить штамп на її зворотньому боці.

Отже, судом дотримано вимог статтей 64, 87 ГПК України, що відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є доказом належного повідомлення сторони.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала не надсилалась судом на його адресу, є безпідставними.

Крім того, судова колегія приймає до уваги, що ухвала господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року про порушення провадження у даній справі направлена судом ОСОБА_3 та отримана ним особисто 11.07.2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42 т.2).

В матеріалах справи докази направлення позивачем копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 особисто отримано 25.07.2016 року ухвалу господарського суду Харківської області від 14.07.2016 року у даній справі про відкладення розгляду справи, що підтверджується долученим до матеріалів справи повідомленням про вручення поштового відправлення за вих.№019069 (а.с.49 т.2).

В наведеній ухвалі від 14.07.2016 року судом було вказано про те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року вжито заходи забезпечення позову у справі №922/2143/16 до вирішення справи по суті.

Оскільки в матеріалах справи містяться докази вручення ОСОБА_3 ухвали суду від 14.07.2016 року, доводи апелянта про те, що він не міг дізнатися про вжиті заходи забезпечення позову є необґрунтованими.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджується отримання ОСОБА_3 поштової кореспонденції суду особисто, відсутні підстави вважати, що останній не був обізнаний про наявність судового провадження у даній справі, у зв'язку з чим посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було позбавлено третю особу можливості скористатись своїми процесуальними правами, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 05.07.2016 р. у справі №922/2143/16 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування, у зв'язку з чим апеляційна скарга третьої особи - ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 99, 102, п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу третьої особи - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 05.07.2016 року у справі №922/2143/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 24.05.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.