РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017Справа №910/5785/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 156.250,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Маковський П.М. - директор

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 156.250,00 грн. збитків, завданих внаслідок втрати вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5785/17 та призначено справу до розгляду на 27.04.2017.

Від позивача 25.04.2017 на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника, який має приймати участь в іншому судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/5785/17 від 27.04.2017, у зв'язку з нез'явленням представників сторін в засідання суду та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 10.04.2017, розгляд справи відкладено на 23.05.2017.

Від позивача 12.05.2017 на адресу суду надійшли витребувані судом документи.

Позивачем 23.05.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Позивач в судовому засіданні 23.05.2017 підтримав позовні вимоги повністю.

Відповідач в судове засідання 23.05.2017 не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, вимог ухвали господарського суду про порушення провадження у справі від 10.04.2017 та ухвали від 27.04.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.04.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки наявних в матеріалах справи документів достатньо для розгляду справи, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 23.05.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» та Приватним акціонерним товариством «Українська гірничо-металургійна компанія» (замовник) укладено договір № 010/15-ПВ перевезення вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого позивач як експедитор-перевзіник зобов'язався доставити ввірений йому для перевезення вантаж згідно із товарно-транспортною накладною за маршрутами відповідно до підписаних сторонами заявок.

07.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» та Приватним акціонерним товариством «Українська гірничо-металургійна компанія» складено заявку на транспортування вантажу, за умовами якої позивачу було замовлено здійснити перевезення вантажу (труби профільні вагою 22 т.) із м. Дніпропетровська до м. Черкаси у період 07.-08.04.2016. Вантаж слід забрати у ПАТ «Комінмет» м. Дніпропетровськ. Перевезення здійснюється водієм ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2.

07.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» (далі - позивач, експедитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, виконавець) було укладено договір-заявку № 105/04 на транспортно-експедиційні послуги (далі - договір-заявка).

Відповідно до договору-заявки, відповідач зобов'язався здійснити 08.04.2016 перевезення вантажу (труба профільна вагою 22 т.) автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3, посвідчення водія НОМЕР_4) за маршрутом: м. Дніпропетровськ - м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 6/1.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем було втрачено товар, що ним перевозився, у зв'язку з чим відповідач має компенсувати вартість втраченого товару у розмірі 156.250,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

В підтвердження виконання договору-заявки, зазначений в договорі автомобіль 07.04.2016 було подано на завантаження до вантажовідправника: ПАТ «Коминмет» (м. Дніпроперовськ, вул. Комінтерна,7).

Відповідно до нарядів на відвантаження № 4622 та № 4634 від 07.04.2016, видаткових накладних № 4622 та № 4634 від 07.04.2016 та товарно-транспортної накладної № 4634 від 07.04.2016, водій ОСОБА_3 на вищевказаному транспортному засобі отримав для перевезення наступний вантаж:

1. труби сталеві електрозварні водогазопровідні, ДСТУ 3262-75, СТ2ПС 6м 20х2,8 - 3,096 т., вартістю без ПДВ 34.185,01 грн.;

2. труби сталеві електрозварні водогазопровідні, ДСТУ 3262-75, СТ2ПС 6м 50х3 - 2,806 т., вартістю без ПДВ 30.398,32 грн.;

3. труби сталеві електрозварні прямокутні, ДСТУ 8645-68, 13663-86, СТ3ПС 6м 60х30х2,0 - 2,490 т., вартістю без ПДВ 21.165,00 грн.;

4. труби сталеві електрозварні прямошовні, ДСТУ 10704-91, 10705-80, СТ2ПС 12м 57х3 - 3,272 т., вартістю без ПДВ 35.446,66 грн.;

5. труби сталеві електрозварні прямошовні, ДСТУ 10704-91, 10705-80, СТ2ПС 12м 127х4 - 4,582 т., вартістю без ПДВ 50.592.93 грн.;

6. труби сталеві електрозварні прямошовні, ДСТУ 8645-68, 13663-86, СТ2ПС 12м 80х60х3,0 - 3,610 т., вартістю без ПДВ 32.941,25 грн.

Всього 19,856 т. на загальну суму без ПДВ 204.729,17 грн. (з ПДВ - 245.675,01 грн.).

Відповідно до умов договору-заявки вказаний вантаж мав прибути до місця розвантаження: м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 6/1, 08.04.2016, без права переадресування вантажу, про що було зазначено в ТТН.

Матеріали справи свідчать, що вантаж не прибув до вказаного в договорі місця розвантаження, та вантажоодержувачем не отриманий, що є порушенням виконання зобов'язання відповідачем та свідчить про втрату вантажу перевізником.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.08.2016 у справі № 925/588/16 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» на користь Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» 245.675,01 грн. вартості втраченого вантажу, перевезення якого здійснювалось із залученням перевізника ФОП ОСОБА_1 автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2. У даній справі ФОП ОСОБА_1 було залучено третьою особою без самостійних вимог.

Згідно п. 4 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі № 925/145/17 від 16.03.2017, ТОВ «Реммонтажсервіс» погасив частину вартості втраченого вантажу в сумі 63.200,00 грн. (згідно рішення у справі № 925/588/16) шляхом заліку зустрічних вимог з ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія».

Згідно п. 4 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі № 925/140/17 від 21.03.2017, ТОВ «Реммонтажсервіс» погасив ще частину вартості втраченого вантажу на суму 93.050,00 грн. (згідно рішення у справі № 925/588/16) шляхом заліку зустрічних вимог з ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія».

Отже, ТОВ «Реммонтажсервіс» погасило ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» згідно рішення Господарського суду Черкаської області від 16.08.2016 у справі № 925/588/16 частину вартості втраченого вантажу в розмірі 156.250,00 грн.

Частинами першою та другою статті 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти в розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що сума в розмірі 156.250,00 грн. є збитками позивача, які мали місце внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем за договором.

Отже, позивачем доведено причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідача та понесеними позивачем збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» про стягнення 156.250,00 грн. збитків у вигляді витрат по сплаті втраченого вантажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01004, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс» (19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Жовтнева, 9-Д, ) 156.250 (сто п'ятдесят шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. збитків та 2.343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 29.05.2017.

СуддяВ.В.Сівакова