РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017Справа №910/5913/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 2 647,30 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: Задніпряна А.В. за довіреністю № 01/105-55 від 29.12.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.04.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (відповідач) про стягнення 2 647,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на підставі Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-00 від 14.03.2014 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/6668974), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача. Оскільки відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 1-00 від 14.03.2014, то позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 647,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5913/17 та призначено розгляд справи на 15.05.2017 о 12:10 год.

27.04.2017 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/10134 від 25.04.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/6668974.

27.04.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 12.04.2017 про порушення провадження у справі № 910/5913/17 з повідомленням про відсутність аналогічного спору. В якості додатку до заяви позивач надав суд довідку на підтвердження часткової оплати відповідачем страхового відшкодування в сумі 5 922,84 грн.

В судове засідання, призначене на 15.05.2017, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.05.2017 подав відзив на позов, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копію полісу № АЕ/6668974, копію платіжного доручення № ID-89035 від 17.01.2017 на суму 5 922,84 грн., копію калькуляції № ЦВ/16/3798 від 08.12.2016. Відзив разом з доданими до нього документами залучений судом до матеріалів справи та переданий до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 15.05.2017, представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.05.2017 надав усні заперечення на позов та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, поданому 15.05.2017 в судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 15.05.2017, та оголосив перерву в судовому засіданні до 22.05.2017 о 10:40 год.

16.05.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення з урахуванням відзиву, відповідно до яких позивач надав пояснення щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, поданому 15.05.2017 в судовому засіданні.

В судове засідання, призначене на 22.05.2017, представник відповідача з'явився.

Представник позивача в судове засідання 22.05.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що позивач не подавав та не надсилав до суду заяв (клопотань) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує заявлені ним у позовній заяві б/н від 07.04.2017 позовні вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 22.05.2017 без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору, а також з, межах строку вирішення спору, встановленого статтею 69 ГПК України.

В судовому засіданні, призначеному на 22.05.2017, представник відповідача надав усні заперечення на позов та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, поданому 15.05.2017 в судовому засіданні.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.05.2017 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.03.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (страхувальник) було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-00 (надалі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований, зокрема, автомобіль «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування, відповідно до п. 9.1. договору страхування, становить 1 (один) рік з автоматичною пролонгацією на наступний рік, в разі, якщо жодна зі сторін не висуне заперечень щодо пролонгації Договору в термін не пізніше 30-ти (тридцяти) календарних днів до запланованої дати закінчення терміну дії договору. По матеріалам справи встановлено, що 16.01.2015 Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-00 було пролонговано з періодом страхування з 25.01.2015 до 24.01.2016.

20.01.2016 в місті Харкові на вулиці Моісєєвській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3. Наведене підтверджується довідкою № 85346052 про дорожньо-транспорту пригоду 5 роти 3 батальйону УПП НП у місті Харкові.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_3 п. 1, 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Київського районного суду міста Харкова від 10.02.2016 у справі № 640/1300/16-п, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Загальна вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Олексіївка» № 4077222 від 26.01.2016, становить 14 374,39 з ПДВ грн. (надалі - рахунок № 4077222 від 26.01.2016).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 454-02 від 29.01.2016 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 9 570,14 грн., виплата його підтверджується позивачем платіжним дорученням № 1332 від 29.01.2016.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 03.06.2016) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в частині суми 2 647,30 грн., яку позивач виплатив страхувальнику на умовах договору страхування, тоді як відповідач в наведеній частині страхового відшкодування не здійснив виплату позивачу.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 представлено договір (поліс № АЕ/6668974) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи також містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АЕ/6668974, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_3, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 05.01.2016 по 04.01.2017.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_3 керував автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/6668974, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією регресної вимоги № 6459 від 19.10.2016 на суму 9 570,14 підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчать матеріали справи (копія регресної вимоги наявна в матеріалах справи).

17.01.2017 відповідачем частково було виконане зобов'язання за полісом № АЕ/6668974 та здійснено страхове відшкодування у розмірі 5 922,84 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме наявною в них копією платіжного доручення № ID-89035 від 17.01.2017, наданою відповідачем 15.05.2017 в судовому засіданні разом із відзивом, та довідкою позивача, наданою 27.04.2017 через відділ діловодства суду разом із заявою на виконання вимог ухвали суду.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення 2 647,30 грн. складаються з різниці між фактично сплаченим позивачем страховим відшкодуванням - 9 570,14 грн., за вирахуванням часткової виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 5 922,84 грн.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АЕ/6668974 становить 1000,00 грн.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 15.05.2017 в судовому засіданні. В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивач неправомірно включив до розрахунку суми страхового відшкодування вартість відновлення пошкодженого зовнішнього дзеркала заднього виду автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, в той час, як, на думку відповідача, вказане пошкодження не могло бути отримане в ДТП, що сталася 20.01.2016.

Враховуючи зазначене, відповідач був змушений здійснити власний розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно даних ремонтної калькуляції № ЦВ/16/33798 від 08.12.2016, складеної відповідачем за допомогою системи Audatex, вартість відновленого ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 6 922,84 грн.

З урахуванням положень ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування в сумі 6 922,84 грн. було зменшене відповідачем на суму 1 000,00 грн. франшизи за полісом № АЕ/6668974.

17.01.2017 відповідач сплатив на рахунок позивача 5 922,84 грн. страхового відшкодування, що підтверджується відповідачем платіжним дорученням № ID-89035 від 17.01.2017.

Проте, суд зауважує, що твердження відповідача є хибними та такими, що не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне.

Як вказано позивачем у позовній заяві та у поясненнях, поданих 16.05.2017 через відділ діловодства суду, розрахунок розміру страхової виплати проводився наступним чином: 14 374,39 - 4 804,25 грн. = 9 570,14 грн., де

14 374,39 грн. - загальна вартість запасних частин та робіт з ПДВ, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Олексіївка» № 4077222 від 26.01.2016;

4 804,25 грн. - вартість запасних частин та робіт, які було віднято від загальної суми рахунку № 4077222 від 26.01.2016, а саме: дзеркало заднього виду - замінити; корпус дзеркала заднього огляду; привід регулювання дзеркала, скло дзеркала заднього огляду; кришка корпусу дзеркала заднього огляду.

Таким чином, судом встановлено, що доводи відповідача щодо неправомірного включення позивачем до розрахунку суми страхового відшкодування вартості відновлення пошкодженого зовнішнього дзеркала заднього виду автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, є хибними та такими, що не відповідають дійсності.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, була належна сума в розмірі 8 570,14 грн. (9 570,14 грн. (сума матеріального збитку, підтверджена рахунком № 4077222 від 26.01.2016, страховим актом № 454-02 від 29.01.2016 по договору страхування, платіжним дорученням № 1332 від 29.01.2016) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АЕ/6668974)).

Як вище було встановлено, відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором страхування № 1-00 від 14.03.2014 в сумі 5 922,84 грн., тоді як належало перерахувати 8 570,14 грн. Таким чином, недоплачена відповідачем сума страхового відшкодування за завдані збитки дорівнює 2 647,30 грн. (8 570,14 грн. - 5 922,84 грн. = 2 647,30 грн.).

Станом на час розгляду справи по суті докази на підтвердження здійснення відповідачем виплати недоплаченої суми страхового відшкодування в сумі 2 674,30 грн. в матеріалах справи відсутні, відповідачем до суду не подані та до матеріалів справи не залучені.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 674,30 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 2 674,30 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052) 2 674,30 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 30 коп.) страхового відшкодування, 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2017.

Суддя Гумега О.В.