ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017 року Справа № 904/1193/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 26.01.2017 року,

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року у справі №904/1193/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформакс", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформакс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" суму основного боргу в розмірі 386 476,85 грн., 3% річних в розмірі 11 365,45 грн., інфляційні в розмірі 46 090,27 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 6 658,98 грн. та витрати на оплату послуги адвоката у розмірі 38 647,69 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року у справі №904/1193/17 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволений частково:

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформакс" суму основного боргу в розмірі 386 476,85 грн., 3% річних в розмірі 11365,45 грн., інфляційні в розмірі 46 090,27 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 6 658,98 грн. та витрати на оплату послуги адвоката у розмірі 19 323,85 грн.

- в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки вугільної продукції № 16-0171-02 від 01.02.2016 року в частині своєчасної та повної оплати продукції, отриманої за видатковими накладними №1 від 02.02.2016 року, №2 від 15.02.2016 року, №31 від 27.05.2016 року, №32 від 31.05.2016 року у сумі 386 476,85 грн. Оскільки прострочення виконання мало місце, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи незначну складність (з правової точки зору) справи, місцевий господарський суд, з урахуванням приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", зменшив розмір витрат позивача на послуги адвоката, які підлягають стягненню з відповідача до 19 323,85 грн.

Місцевим господарським судом відхилено клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду на чотири місяці, з підстав ненадання належних доказів на підтвердження відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення; ненадання доказів реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 року по справі №904/1193/17 в частині відхилення клопотання про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення у справі №904/1193/17 на 4 місяці рівними частинами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для надання розстрочки виконання рішення. Так, на підтвердження заявленого клопотання відповідач посилався на наявність заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 060 213 109,68 грн., збитковість господарської діяльності підприємства (за результатами роботи за 9 місяців 2016 року збитки склали 4 104 237 тис.грн.). Апелянт зазначає, що незадовільний фінансовий стан суттєво впливає на можливість розрахунку з позивачем одним платежем, тому подаючи заяву про розстрочку виконання рішення суду намагався врівноважити інтереси позивача, інших кредиторів та держави (щодо своєчасної сплати податків та обовязкових платежів). Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що позивач не надав жодних пояснень та доказів для вирішення питання про можливість надання розстрочки виконання рішення суду, тому місцевим господарським судом відмолено у наданні розстрочки виконання рішення суду без зясування всіх обставин справи, що є підставою для скасування рішення в цій частині.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року у справі №904/1193/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 23.05.2017 року.

У судове засідання, яке відбулося 23.05.2017 року, представник апелянта не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) судової повістки №034, яке отримане апелянтом 20.04.2017 року.

22.05.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю представника в інших судових засіданнях.

15.05.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформакс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

У судовому засіданні 23.05.2017 року представник позивача підтримав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 23.05.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського", яке в подальшому змінило назву Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформакс" (постачальник) був укладений договір поставки вугільної продукції №16-0171-02, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався поставити на умовах, вказаних в договорі вугільну продукцію (надалі - продукція), якість, марка, кількість та вартість якої вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору і які є його невід'ємною частиною, а покупець в свою чергу, зобов'язувався прийняти та оплатити продукцію на умовах, вказаних в договорі.

Предметом поставки є продукція, найменування якої зазначено у Специфікаціях до цього договору (пункт 1.2 договору).

Сторонами узгоджено та підписано Специфікацію №1 до договору №16-0171-02 від 01.02.2016 року на поставку продукції АС (6-13) у кількості 500 тон протягом лютого 2016 року.

Відповідно до пункту 5.3 договору датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції призначення, яка вказана в залізничній накладній та специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформакс" здійснило поставку відповідачу продукції на загальну суму 1 736 476,57 грн., що підтверджується видатковими накладними №1 від 02.02.2016 року на суму 803 288,34 грн., №2 від 15.02.2016 року на суму 630 237,96 грн., №31 від 27.05.2016 року на суму 154 921,70 грн., №32 від 31.05.2016 року на суму 148 928,57 грн. та залізничними накладними №51712909, №51992147, №48246300, №48274260, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 4.1 договору порядок здійснення оплати погоджувався сторонами в специфікаціях до договору.

Пунктом 10 Специфікації №1 до договору сторони погодили, що оплата поставленої продукції має бути здійснена протягом 10-ти банківських днів від дати поставки продукції.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" здійснило часткову оплату поставленої продукції, непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 386 476,57грн., яка визнається відповідачем.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" зобовязань за договором №16-0171-02 від 01.02.2016 року в частині своєчасної та повної оплати поставленої продукції.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за поставлену продукцію у сумі 386 476,85 грн. за договором №16-0171-02 від 01.02.2016 року.

З урахуванням умов договору та Специфікації №1, строк поставленої продукції є таким, що настав.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, однак під час підрахунку суми основного боргу позивачем допущено арифметичну помилку, заборгованість складає 386 476,57 грн.

Доказів оплати поставленої продукції у повному обсязі відповідач не надав, позовні вимоги у сумі 386 476,57 грн., визнав.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 386 476,57 грн.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11 365,45 грн. за період з 19.02.2016 року по 17.03.2017 року та інфляційні втрати в сумі 46 090,27 грн. за період з березня 2016 року по лютий 2017 року.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про стягнення 3% річних в сумі 11 365,45 грн. за період з 19.02.2016 року по 17.03.2017 року та інфляційних втрат в сумі 46 090,27 грн. за період з березня 2016 року по лютий 2017 року.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 38 647,69 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

На підтвердження понесення зазначених витрат Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформакс" надані: договір про надання правової допомоги №07/11 від 07.11.2016 року; копію платіжного доручення №40 від 01.01.2017 року на суму 38 647,69 грн.; акт надання послуг №1 від 27.01.2017 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію посвідчення адвоката.

Як зазначено в пункті 6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Враховуючи незначну складність (з правової точки зору) справи, місцевий господарський суд з урахування приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зменшив розмір витрат позивача на послуги адвоката, які підлягають стягненню з відповідача до 19 323,85 грн.

Апеляційний господарський суд погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, а також врахує, що позивачем не оскаржується рішення місцевого господарського суду в цій частині.

28.02.2017 року Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить надати розстрочку виконання рішення суду на 4 місяці (а.с. 153-159, том 1).

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду відповідач посилається на те, що його господарська діяльність здійснюється в надзвичайно складних умовах, які викликані нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, сировину, зростанням тарифів на залізничні перевезення. Негативно впливає на виробничо-господарську діяльність втрата господарських зв'язків з постачальниками сировини та палива на Донбасі у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей, гостра необхідність пошуку нових постачальників, що примушує комбінат працювати в умовах браку сировини, що негативно позначається на показниках виробництва. За підсумками 9 місяців 2016 сума збитків відповідача склала 4 104 237 тис грн., про що останнім надано звіт про фінансовий стан станом на 30.09.2016 року. За інформацією Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників в м. Дніпро сума невідшкодованих державою сум з податку на додану вартість складає 1 060 213 109,68 грн. Заборгованість з розрахунків контрагентів комбінату та затримка з відшкодуванням державою податку на додану вартість суттєво впливає на можливість розрахунків відповідача в повному обсязі та одним платежем з контрагентами, в тому числі з позивачем.

Посилаючись на те, що відповідачем не надано банківських виписок про відсутність грошових коштів на рахунках, доказів на підтвердження відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення, баланс надано станом на 30.09.2016 року; не надано доказів реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду, Місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для надання розстрочки виконання рішення суду.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, просить скасувати рішення в цій частині та надати розстрочку виконання рішення суду на 4 місяці.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункти 7.1.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати таке:

1) виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року).

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для надання розстрочки виконання рішення та, відповідно, не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду.

При цьому апеляційний господарський суд враховує також ті обставини, що, крім іншого, підставою для надання розстрочки виконання рішення суду відповідач зазначав про утруднення здійснення виконання рішення одним платежем, між тим, визнаючи заборгованість, відповідач не здійснив її часткове погашення ні під час розгляду справи в місцевому господарському суді, ні після прийняття рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про перенесення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення.

При цьому апеляційний господарський суд виходить з того, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Крім того, до заяви не додано доказів на її підтвердження.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року у справі №904/1193/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2017 року у справі №904/1193/17 залишити без змін.

Повна постанова складена 26.05.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко