ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Справа № 910/2005/16
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівСибіги О.М.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"
на постанову від 13.12.2016 Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/2005/16 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"
доДержавної казначейської служби України
простягнення 5 383,82 грн. матеріальної шкоди

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - не з'явились

У зв'язку з перебуванням судді Яценко О.В. у відпустці та перебуванням судді Поляк О.І. на лікарняному, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Сибіга О.М., Данилова М.В., (протоколи автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.05.2017 та 16.05.2017).

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулось до Державної казначейської служби України з позовом про стягнення 5383,82 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.09.2016 (суддя Ващенко Т.М.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення неправомірних дій Запорізькою митницею Державної фіскальної служби України під час оформлення митної декларації № 112050000/2012/019045 та причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою митного органу та наявністю шкоди позивача.

Постановою від 13.12.2016 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого Тищенко О.В., суддів Тарасенко К.В., Іоннікової І.А. рішення господарського суду м. Києва залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" у касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Технохімреагент" звернулося до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України за оформленням товару - метабісульфіту натрію у кількості 25000кг (вага нетто) за ціною 0,328 дол. США/кг, та подало митну декларацію від 27.08.2012 № №112050000/2012/019045.

Визначення митної вартості товару позивач здійснив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Митним органом відмовлено у прийнятті митної декларації (картка відмови №112050000/2/00990) та 30.08.2012 прийнято рішення №112050000/2012/000571/2 про коригування митної вартості товару, внаслідок чого митну вартість товару було збільшено з 8 200,00 дол. США до 12 500,00 дол США.

11.09.2012 товар було оформлено та випущено у вільний обіг за митною декларацією №112050000/2012/019485, за якою сплачено 4995,63грн мита та 20981,63грн ПДВ (за первинною декларацією було визначено суму мита у розмірі 3960,28грн та ПДВ 16633,16грн).

Посилаючись на те, що ТОВ "Технохімреагент" були сплачені платежі в розмірі, визначеному митним органом - Запорізькою митницею Державної фіскальної служби України, а саме 4995,63 грн. та 20981,63 грн., тоді як постановою від 03.06.2015 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №0870/9571/12 визнано протиправними дії Запорізької митниці щодо винесення рішення про коригування митної вартості №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012 та скасовано рішення про коригування митної вартості № 112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 5383,82 грн. матеріальної шкоди (що становить різницю між сумою мита та ПДВ за митною декларацією №112050000/2012/019485 та за митною декларацією №112050000/2012/019045).

Господарські суди попередніх інстанцій відмовили в позові.

Рішення та постанова мотивовані, зокрема, статтями 1166 та 1173 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; розміру шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

Спеціальна правова конструкція ст. 1173 Цивільного кодексу України на відміну від загальних елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для наявності підстав для стягнення шкоди, виключає такий елемент як наявність вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу Державної митної служби України) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При відмові в позові суди послались на недоведення позивачем належними та допустимими доказами вчинення неправомірних дій Запорізькою митницею Державної фіскальної служби України під час оформлення митної декларації №112050000/2012/019045 та причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою митного органу та наявністю шкоди позивача, оскільки за митною декларацію від 27.08.2012 за №12050000/2012/019045 товар поставлявся за відмінними інвойсами та іншими документами, ніж по митній декларації №112050000/2012/019485 (графа 44 митних декларацій).

Поряд з цим судами було встановлено, що товар випущено у вільний обіг 11.09.2012 за МД № 112050000/2012/019485, за якою позивачем були сплачені платежі в розмірі, визначеному митним органом - Запорізькою митницею Державної фіскальної служби України. Крім того, у самій декларації №112050000/2012/019485 міститься посилання на первинну митну декларацію №112050000/2012/019045, картку відмови №112050000/2/00990 та рішення митного органу №112050000/2012/000571/2 (графа 44).

Тобто, мають місце висновки, які протирічать одне одному.

Крім того, з огляду на предмет спору, коло обставин які встановлювались судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає, що судові рішення у даній справі безпосередньо стосуються прав та обов'язків Запорізької митниці, тобто судами розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішень судами є Запорізька митниця Державної фіскальної служби України, та міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків.

Таким чином, має місце порушення судами норм процесуального права, а саме судами прийнято судові акти, що стосуються прав і обов'язків особи, яку не було залучено до участі у справі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в основу позовної заяви покладено постанову від 03.06.2015 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №0870/9571/12, якою визнано протиправними дії Запорізької митниці щодо винесення рішення про коригування митної вартості №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012 та скасовано рішення про коригування митної вартості №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012. У рішенні та постанові судів попередніх інстанцій міститься посилання на цю постанову, перелік норм права, які застосував адміністративний суд, проте судами не оцінено обставини, встановлені при розгляді вищезазначеної справи, та підстави скасування рішення цього органу про коригування митної вартості №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012 у розрізі законності та правомірності дій митного органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, без з'ясування та оцінки всіх обставин справи дійшли передчасного висновку про відмову в позові.

З огляду на те, що в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутнє право встановлювати або вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, так само як і надавати їм власну юридичну оцінку, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій у даній справі і передачі її на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та беручи до уваги доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час здійснення якого суду необхідно врахувати вищезазначені обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, і повністю встановивши фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, з наданням їм обґрунтованої юридичної оцінки, вирішити спір з приводу наявності чи відсутності підстав для задоволення позову із застосуванням до спірних правовідносин відповідних норм матеріального права.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" задовольнити частково.

Постанову від 13.12.2016 Київського апеляційного господарського суду у справі №910/2005/16 господарського суду міста Києва та рішення від 20.09.2016 господарського суду міста Києва скасувати; справу №910/2005/16 направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Сибіга

М. Данилова