РІШЕННЯ

15 травня 2017 року Справа № 913/339/17

Провадження №6/913/339/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля»,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 84 950 грн. 00 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Захарова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №2050 від 25.10.2016;

від відповідача не прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладних №№ 51406395, 51406387 у розмірі 84 950 грн. 00 коп.

Позивачем надані додаткові пояснення щодо правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» з відповідними доказами, а також клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

Надані позивачем документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, явку повноважного представника не забезпечив, але про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи від відповідача не надійшло.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не є перешкодою розгляду справи по суті.

В той же час, відповідач за відзивом на позовну заяву від 15.05.2017 р. заявляє клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій в пять разів. Вказане клопотання відповідач, зокрема, обґрунтовує посиланням на те, що знаходиться в скрутному фінансовому стані.

Так, з грудня 2014 року відповідач практично не працює, всі його структурні підрозділи перебувають у простої. В той же час, збитки підприємства за 2016 рік становлять 757 813 тис. грн. Контрагенти відповідача неналежним чином виконують перед останнім грошові зобовязання, що сприяє виникненню дебіторської заборгованості. Так, сума дебіторської заборгованості за 2016 рік становить 188 908 тис. грн.

Крім цього, 15.03.2017 до адмінбудівлі товариства, яка розташована за адресою м. Сорокіне (Краснодон) Луганської області увійшла група невідомих осіб, які вимагали сплачувати податки в бюджет непідконтрольної українській владі території. У звязку з недопущенням ризику загрози життю співробітників, товариство було вимушено залишити майно та припинити діяльність підприємства.

Крім цього, стосовно відповідача порушено справу про банкрутство № 21/52б, яка знаходиться в провадженні господарського суду Луганської області.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що діями відповідача збитків і втрат позивачу не завдано, відповідач, з посиланням на норми п.3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України просить зменшити розмір штрафу.

Відзив відповідача прийнятий судом до розгляду та долучений до матеріалів справи.

Представник позивача заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в жовтні 2016 року зі станції Краснодон Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» здійснило відправлення концентрату вугільного у вагоні № 60727583 за накладною №51406395 та у вагоні №60732427 за накладною № 51406387 на станцію призначення Сартана Придніпровської залізниці вантажоодержувачу ПрАТ «Азовсталь».

16.10.2016 при прибутті вказаних вагонів на станцію Запоріжжя ліве Придніпровської залізниці було проведено переважування маси вантажу у вагонах, відправлених за вказаними накладними.

За результатами переважування встановлено, що:

- фактична вага вантажу у вагоні № 60727583 відправленого за накладною №51406395 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 64200 кг, замість 70 000 кг, що на 5800 кг менше, ніж визначено у накладній;

- фактична вага вантажу у вагоні № 60732427 відправленого за накладною №51406387 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 64600 кг, замість 70 000 кг, що на 5400 кг менше, ніж визначено у накладній;

Переважування здійснено за участю представників станції і за його результатами складено комерційні акти РА № 014733/1399/1098 та РА № 014734/1400/1099 від 16.10.2016 відповідно.

Оскільки відповідачем були припущені факти невірного зазначення у накладних маси вантажу, позивач нарахував штраф відповідно до положень ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України у сумі 84 950 грн. 00 коп., який останній просить стягнути на свою користь.

Відповідач позовні вимоги визнає та просить зменшити суму штрафу.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі Статут) визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

В даному випадку, відповідач у справі, зі станції Краснодон Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» здійснило відправлення концентрату вугільного у вагоні № 60727583 за накладною №51406395 та у вагоні №60732427 за накладною №51406387 на станцію призначення Сартана Придніпровської залізниці вантажоодержувачу ПрАТ «Азовсталь».

16.10.2016 при прибутті вказаних вагонів на станцію Запоріжжя ліве Придніпровської залізниці було проведено переважування маси вантажу у вагонах, відправлених за вказаними накладними.

За результатами переважування встановлено, що:

- фактична вага вантажу у вагоні №60727583 відправленого за накладною №51406395 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 64200 кг, замість 70 000 кг, що на 5800 кг менше, ніж визначено у накладній;

- фактична вага вантажу у вагоні №60732427 відправленого за накладною №51406387 не відповідає заявленій у супровідній накладній, а саме виявлено, що маса нетто складає 64600 кг, замість 70 000 кг, що на 5400 кг менше, ніж визначено у накладній;

Переважування здійснено за участю представників станції і за його результатами складено комерційні акти РА № 014733/1399 та РА № 014734/1400 від 16.10.2016

Переважування здійснювалося на справних 150 - тонних вагонних вагах.

В залізничній накладній вказано - вантаж вугільний концентрат, навантаження «з шапкою». Спосіб визначення маси вантажу електроні ваги заводський № 386.

В комерційному акті РА № 014733/1399 вказано, що навантаження вантажу нижче бортів 20 см, без поглиблень, з шапкою. Маркування не порушене та відповідає перевізному документу. Вийомок та поглиблень не має, посипання вантажу не має.

В комерційному акті РА № 014734/1400 вказано, що навантаження вантажу нижче бортів з шамкою. Маркування не порушене та відповідає перевізному документу. Вийомок та поглиблень не має, посипання вантажу не має. В технічному відношення вагон справний.

Відповідно до відмітки в розділі «Є» вказаних комерційних актів станції призначення Сартана Придніпровської залізниці, зроблені відмітка 20.10.2016 та 21.10.2016 про те, що при перевірці вантажу різниці проти цих актів не виявлено.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (z0861-00) (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) (z0763-11), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі - Правила 24.06.2011 за № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 22 "Правил видачі вантажів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Так, згідно Правил перевезення вантажів, пункту 4, розділу 28 "Правил складання актів" (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855), комерційного акту контрольне переважування маси вантажу у спірних вагонах проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

При цьому, невідповідність маси вантажу у вказаному вище вагоні була підтверджена при повторному переважуванні на станції призначення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту (п. 3.23 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (зі змінами та доповненнями).

Згідно ст. 24 Статуту, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно із п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі - Правила 24.06.2011 за № 765/19503), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.

В той же час, стаття 118 Статуту залізниць України передбачає відповідальність для вантажовідправника не за ту чи іншу кількість вантажу, невідповідність якого виявлено між даними супровідних документів та даними, отриманими при фактичному переважуванні цього вантажу, а лише за сам факт виявлення такої невідповідності.

Разом з цим, статтею 122 Статуту визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно вказаних вище накладних провізна плата на вагон становить 8495 грн. 00 коп., у звязку з чим сума штрафу складає 84950 грн. 00 коп. (8495,00х2х5 = 84950).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач належним чином довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій слід зазначити наступне.

У застосуванні ст.ст. 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Але, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлюється загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобовязання, незалежно від того, виникли чи ні у звязку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобовязання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Так, п. 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з розясненням п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), господарський суд повинен обєктивно оцінювати, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на таку увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання, невідповідності розміру неустойки наслідкам, що сталися тощо.

Виходячи з норм діючого законодавства, обставин справи та доводів відповідача за відзивом суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафних санкцій до 54 450 грн. 00 коп.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача штраф в сумі 54 450 грн. 00 коп., в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача як на сторону, яка порушила вимоги чинного цивільного законодавства в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, 54, код ЄДР 32363486, на користь:

- Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код ЕДРПОУ 40075815 в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро, Кіровський район, пр. Карла Маркса, буд. 108, код ЄДР 40081237 штраф у розмірі 54 450 грн. 00 коп., витрати по сплати судового збору у сумі 1 600 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення 22.05.2017

Суддя Т.А. Василенко