донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.05.2017 справа №908/2921/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1В ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.01.2017
у справі№ 908/2921/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ
до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ", м. Запоріжжя
провідшкодування матерільної шкоди в порядку регресу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.01.2017р. по справі №908/2921/16 відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ", м. Запоріжжя про відшкодування матерільної шкоди в порядку регресу.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2017р. по справі №908/2921/16 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати виходячи з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2017р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Будко Н.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2017р. у звязку із перебуванням у відпустці судді Будко Н.В. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Малашкевич С.А.

Позивач у судове засідання 22.05.2017р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 22.05.2017р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.01.2014 р. о 17-50 год. по вул. Космічній в м. Дніпропетровськ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Subaru Forester д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Шкода октавіа, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6.

Вищевказана дорожньо транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6, що підтверджується Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2014 р. у справі №331/802/14-п (з урахуванням постанови від 21.11.2014 р. про виправлення описки в даній справі).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Шкода октавіа, д/н НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ Страхова компанія Оранта-Січ на підставі Полісу № АС/0414739 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн., франшиза - 1000 грн.

Транспортний засіб Subaru Forester д/н НОМЕР_1, який є другим учасником ДТП, застраховано на підставі договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0455088.066 від 28.01.2013 р. (далі - договір), укладеного між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Альфа Страхування (Страховик) та ОСОБА_5 (Страхувальник).

На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування та з метою визначення розмір збитку позивачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду транспортного засобу від 14.01.2014 р.

Згідно рахунку СТО ПП ОСОБА_7 від 17.01.2014 р. №30 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 36 406,00 грн.

Позивачем 24.02.2014 р. складено розрахунок страхового відшкодування, згідно якого вартість ремонту складає 36406,00 грн., розмір збитку складає 34 843,21 грн., франшиза 450,00 грн., до виплати 34 393,21 грн. та страховий акт на суму 34 393,21 грн.

Платіжним дорученням від 12.03.2014р. №5984 здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 34 393,21 грн.

Також, згідно рахунку СТО ПП ОСОБА_7 від 14.03.2014 р. №168 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 38 296,82 грн. А згідно рахунку ПП Аеліта від 14.01.2014 р. №94 вартість матеріалів склала 1950,00 грн. Всього - 40 246,82 грн.

Відповідно до звіту №17/03/14-1 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_3 від 17.03.2014р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Subaru Forester із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 32 002,55 грн.

Позивачем 09.04.2014 р. складено розрахунок страхового відшкодування, згідно якого вартість ремонту складає 40 246,82 грн., розмір збитку складає 39 039,42 грн., франшиза 450,00 грн., авансові виплати складають 34 393,21 грн., до виплати 4 196,21 грн.

Позивачем також складено страховий акт від 09.04.2014 р. на суму 4 196,21 грн. та здійснено виплату страхового відшкодування на рахунки СТО платіжними дорученнями від 14.04.2014р. №8918 - на суму 3903,61 грн. та № 8919 на суму 292,60 грн.

За таких обставин, загальна сума виплати страхового відшкодування по зазначеному вище страховому випадку склала 38 589,42 грн. на підставі платіжних доручень від 12.03.2014 р. №5984 в розмірі 34 393,21 грн., від 14.04.2014р. №8918 - на суму 3903,61 грн., від 14.04.2014р. № 8919 на суму 292,60 грн.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в ПрАТ Страхова компанія Оранта-Січ згідно полісу АС/0414739, позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 38 589,42 грн.

Заява позивача була задоволена відповідачем частково на суму 28 452,56 грн., що підтверджується витягом з банківської виписки по рахунку позивача за 28.01.2015 р.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ звернулось до місцевого господарського суду із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ", м. Запоріжжя залишкової суми страхового відшкодування в сумі 9 136,86 грн.

При розгляді вищезазначених вимог колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобовязанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобовязання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обовязок із відшкодування шкоди не виконала.

При цьому, перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 Цивільного кодексу України.

Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 23.03.2016 року у справі № 6-2598цс15, від 23.09.2015 року у справі № 3-303гс15.

Враховуючи наведене, до спірних правовідносин, що виникли в даній справі підлягають застосуванню саме положення ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», оскільки спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у звязку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є саме відповідач.

Відповідно до ч.18 ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Верховним Судом України у листі від 19.07.2011 Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Предметом спору у цій справі є сума у розмірі 9 136,86 грн., що є різницею між фактичним розміром витрат страховика за договором майнового страхування і здійсненою відповідачем страховою виплатою за полісом страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу. Фактично така різниця виникла у звязку з тим, що позивач за договором добровільного страхування визначив вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, а відповідач з урахуванням цього коефіцієнта, а також зі зменшенням суми страхового відшкодування на суму податку на додану вартість.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 29 п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

За змістом пунктів 7.38, 7.39 Методики передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників інших колісних транспортних засобів (далі КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує сім років. Винятком стосовно використання зазначених вимог є випадки, якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Із матеріалів справи вбачається, що пошкоджений транспортний засіб Subaru Forester д/н НОМЕР_1, який застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Альфа Страхування" випущено в 2008 році, а вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась у 2014 році, тобто строк експлуатації Subaru Forester не перевищує сім років.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу огляду транспортного засобу від 14.01.2014р. Subaru Forester д/н НОМЕР_1 має сліди відновлювального ремонту крила переднього, капоту, що зумовлює застосування в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу, що також зазначено в звіті №17/03/14-1 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_3 від 17.03.2014р.

Матеріали справи свідчать, що відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснювалось методом заміни складових частин.

За таких обставин, з огляду на те, що відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд в постанові від 01.02.2017р. по справі №910/6922/16.

Відповідно до звіту №17/03/14-1 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НОМЕР_3 від 17.03.2014р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Subaru Forester із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 32 002,55 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вищевказаний звіт №17/03/14-1 про визначення вартості матеріального збитку від 17.03.2014р. відповідає вимогам, що передбачені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовґязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у звязку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обовязок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (50 000,00 грн.) і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у звязку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей в розмірі 32 002,55 грн. за мінусом франшизи в розмірі 1000 грн., тобто на загальну суму 31 002,55 грн.

Аналогічного правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.03.2017р. по справі №910/32969/15.

В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності зменшення суми страхового відшкодування на суму податку на додану вартість, враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Тобто, за змістом вищевказаної правової норми, сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ лише у випадку, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника).

Із матеріалів справи вбачається, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 здійснювалось не на рахунок потерпілої особи або її представника, а безпосередньо на рахунок станції технічного обслуговування. Так, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" перерахувало грошові кошти на користь СТО ПП ОСОБА_7 на підставі платіжного доручення №5984 від 12.03.2014р. в сумі 34 393, 21 грн., №8918 від 14.04.2014р. в сумі 3 903,61 грн., та на користь ПП «Аеліта» на підставі платіжного доручення №8919 від 14.04.2014р. в сумі 292,60 грн.

При цьому, вищевказані платіжні доручення свідчать, що зазначені виплати було здійснено без ПДВ.

За таких обставин, з огляду на той факт, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 було здійснено не на рахунок потерпілої особи (її представника), а на користь станції технічного обслуговування, те, що таке відшкодування було здійснено без ПДВ, приписи абз. 2 ч.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не застосовуються в спірних правовідносинах.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд в постанові від 11.02.2016р. по справі №910/19300/15.

Враховуючи наведене, з огляду на той факт, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Оранта-Січ" здійснило виплату страхового відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" частково в розмірі 28 452, 56 грн., а вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Subaru Forester, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей за вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн. складає 31 002,55 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо стягнення на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та здійсненою відповідачем виплатою в сумі 2 549,99 грн.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" підлягають частковому задоволенню на загальну суму 2 549,99 грн.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись із позовом до винної у ДТП особи для повного відшкодування завданої нею шкоди на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2017р. по справі №908/2921/16 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" в сумі 2 549,99 грн. В залишковій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2017р. по справі №908/2921/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2017р. по справі №908/2921/16 скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9 136,86 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, пр.-т Воззєднання, 19, ) матеріальну шкоду в сумі 2 549,99 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, пр.-т Воззєднання, 19, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 384,58 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 423,04 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази суду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_3