Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" травня 2017 р. Справа № 906/1148/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №3 від 01.12.16р.

ОСОБА_2 - дов. від 11.05.17р.

від відповідача: ОСОБА_3 - договір про надання правової допомоги №98 від 20.04.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоінновації" (м. Київ)

до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна інформативна фірма "Експертінвестпроект" (м. Бердичів, Житомирська область)

про стягнення 970000,00 грн.

Строк розгляду спору продовжено на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Ухвалою суду від 06.02.17р. провадження у справі було зупинено, а згідно ухвали від 19.04.17р. - поновлено на підставі ст. 79 ГПК України.

У відповідності до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 16.05.17р. оголошувалась перерва до 19.05.17р.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 970000,00 грн. авансового платежу за продукцію згідно договору поставки №2 від 14.04.14р.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснили, що на виконання умов договору поставки підприємство сплатило авансові платежі, але ПП "Виробничо-комерційна інформативна фірма "Експертінвестпроект" не виконала умов щодо поставки побутових електричних безрідинних батарей. Просили суд задовольнити позов. Крім того, заперечували проти заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі повторної почеркознавчої експертизи, так як підстав для проведення повторної чи додаткової експертизи немає.

Представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечував. Зазначив, що свої зобов'язання за договором підприємство виконало, що підтверджується накладною від 20.10.2014, в якій зазначено, що ПП "Виробничо-комерційна інформативна фірма "Експертінвестпроект" відпустило, а ТОВ "Теплоінновації" через ОСОБА_4 прийняло побутові електричні безрідинні батареї в кількості 513 шт. Підтримав подану 16.05.17р. заяву про призначення повторної почеркознавчої експертизи, оскільки у ОСОБА_4 не відбиралися експериментальні зразки підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи, що унеможливлює повне проведення експертного дослідження.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі повторної почеркознавчої експертизи, оскільки не вбачає підстав для її призначення. Крім того, ухвалою від 23.01.17р. суд в порядку ст. 30 ГПК України викликав в судове засідання ОСОБА_4 для надання пояснень по справі. Однак, вказана особа в засідання суду не з'явилася. Також слід зазначити, що для проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі матеріали, які містять підпис ОСОБА_4, подавались до суду як представниками позивача, так і представниками відповідача.

Таким чином, суд вважає, що підстави для призначення у справі повторної почеркознавчої експертизи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.04.14р. між сторонами був укладений договір поставки №2 (а.с.10-12), відповідно до умов якого відповідач (постачальник) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити і поставити продукцію - побутові електричні безрідинні батареї, а позивач (покупець) зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, сплатити авансові платежі, прийняти і оплатити таку продукцію (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 даного договору, якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки за цим договором, строки поставки продукції за цим договором визначаються у специфікаціях, що додаються до цього договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до специфікації, що є додатком №1 до договору (а.с.13), відповідач повинен виготовити та поставити 1000 шт. побутових електричних безрідинних батарей з можливістю плавного регулювання потужності від 0 до 1000 Вт з електронною платою, що забезпечує можливість дистанційного управління потужністю батареї через мережу Інтернет орієнтовною вартістю за одиницю 3000,00 грн. на загальну суму 3000000,00 грн.

Пунктом 4.2 договору сторони визначили, що продукція, що є предметом поставки за цим договором, відвантажується на адресу, вказану покупцем за рахунок покупця, у термін не пізніше 20 робочих днів з дня подання письмової заявки покупця за умови наявності готової продукції на складі постачальника.

Покупець сплачує авансовий платіж на користь постачальника у розмірі 1500000,00 грн. окремими траншами (п. 5.1 договору).

Повний розрахунок за цим договором між постачальником і покупцем провадиться на підставі специфікацій, накладних та актів приймання-передачі (п. 5.2 договору).

На виконання умов даного договору, позивач сплатив відповідачеві авансові платежі на загальну суму 970000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями до прибуткових касових ордерів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.14-35) та оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні.

04.11.14р. позивач виставив відповідачеві лист-заявку на поставку продукції протягом 20-ти днів з дня отримання листа-заявки (а.с.165).

Слід зазначити, що представник відповідача в засіданні суду не заперечував факту отримання заявок на поставку продукції від позивача, про що відображено в протоколі судового засідання від 17.01.17р. (а.с.143).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором №2 від 14.04.14р. щодо поставки продукції не виконав.

01.06.16р. позивач направив відповідачеві лист №01-06/2016-1, в якому просить розірвати договір поставки №2 від 14.04.14р. та повернути сплачені кошти на рахунок ТОВ "Теплоінновації" (а.с.36).

У своїй відповіді на зазначений вище лист відповідач повідомив позивача про те, що на виконання умов договору поставки №2 від 14.04.14р. було виготовлено 940 побутових електричних безрідинних батарей та передано у кількості 513 одиниць на суму 1311750,00 грн. До листа було додано акт приймання-передачі від 20.10.14р. без підпису та печатки покупця (а.с.37-38).

Суд звертає увагу, що частина обладнання, яке зазначено відповідачем у вказаному вище акті приймання-передачі, було встановлено відповідачем під час реконструкції системи опалення із застосуванням енергозберігаючих технологій Згурівського НВК "Гімназія - ЗОШ 1 ступеня" та Згурівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, на виконання умов договорів №1 та №2 від 01.08.14р., укладених із замовником - Приватним підприємством "Промбіоенергія" (а.с.100-111).

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 30.05.16р. у справі №910/8491/16 (а.с.112-115).

Таким чином, поставка продукції, на яку посилається відповідач в своєму листі №06/06 від 06.06.16р. (а.с.37), була здійснена на виконання договорів, укладених з іншим суб'єктом господарювання і стороною яких позивач не являється.

Тому внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку по договору №2 від 14.04.14р. щодо поставки товару, станом на день звернення з позовом до суду та на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем з авансових платежів в сумі 970000,00 грн., яку останній і просить суд стягнути в позовній заяві.

Суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору поставки №2 від 14.04.14р.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання.

Як передбачено частинами 1 і 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо поставки товару в повному обсязі та у встановлений договором строк.

В процесі розгляду справи відповідач як доказ поставки продукції позивачеві надав оригінал накладної б/н від 20.10.14р., з якої вбачається, що Приватне підприємство "ВКІФ "Експертінвестпроект" відпустило, а ТОВ "Теплоінновації" прийняло через ОСОБА_4 побутові електричні безрідинні батареї в кількості 513 шт. на суму 1311750,00 грн.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 - колишній директор ТОВ "Теплоінновації", про що не заперечували представники позивача в засіданні суду.

Разом з тим, в судовому засіданні 06.02.17р. представник позивача надав нотаріально посвідчену заяву від 04.02.17р., в якій ОСОБА_4 повідомляє, що накладна б/н від 20.10.2014р. ним не підписувалась і містить підпис, який суттєво відрізняється від підпису ОСОБА_4

З метою встановлення дійсності підпису директора ТОВ "Теплоінновації" ОСОБА_4 на накладній б/н від 20.10.14р., суд ухвалою від 06.02.17р. призначив у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Житомирському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експерта було поставлено питання: "Чи відповідає підпис, здійснений на накладній б/н від 20.10.14р., підпису директора ТОВ "Теплоінновації" ОСОБА_4. Також зазначеною ухвалою суд зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

12.04.17р. на адресу суду від Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта №1/273 від 06.04.17р., в якому зазначено, що досліджуваний підпис, який розміщений в графі: "Одержав" накладної б/н від 20.10.14р., виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою шляхом наслідування "на око" його підпису.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту поставки товару позивачеві на виконання умов договору №2 від 14.04.14р.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів поставки товару на виконання умов договору №2 від 14.04.14р. суду не надав.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Крім того, згідно зі ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вимогами ч. 6 ст. 49 ГПК України передбачено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при задоволенні позову - на відповідача

Як вбачається з рахунку на оплату вартості експертизи (а.с.176), вартість почеркознавчої експертизи у даній справі становила 2250,24 грн., яку за платіжним дорученням №385 від 07.03.17р. оплатив позивач - ТОВ "Теплоінновації" (а.с.183).

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і вартість експертизи в сумі 2250,24 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Виробничо-комерційна інформативна фірма "Експертінвестпроект", 13300, АДРЕСА_1,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоінновації", 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 14, оф. 32,

- 970000,00 грн. - заборгованості;

- 14550,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору;

- 2250,24 грн. - витрат, пов'язаних з оплатою вартості експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 24.05.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 22-б, оф. 27)

3 - відповідачу

Відпр. рек. з пов. про вручення.