ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.05.2017 Справа № 920/1294/15(з)

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1294/15, порушеної за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Славяни» (40034, м. Суми, вул. Черепіна, б.29; ), про визнання його банкрутом,

представники сторін:

від кредиторів: ДПІ у м. Сумах - Лунік О.В. (довіреність №33341/10/18-19-10 від 14.07.2016), ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (довіреність від 24.03.2017), ПФ «Ордекс» - Сивенко В.М.;

представник боржника - Білик С.І.;

ліквідатор - Мальований О.П.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 29.09.2015 було порушено провадження у справі № 920/1294/15 про банкрутство ТОВ «Славяни» у відповідності до ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон).

Постановою господарського суду Сумської області від 22.10.2015 ТОВ «Славяни» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Мальованого Олександра Павловича.

Ухвалою суду від 11.04.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 в частині визнання кредиторських вимог ПФ «Ордекс», справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в цій частині.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 в частині визнання кредиторських вимог ФОП ОСОБА_2, справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в цій частині.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 (про затвердження реєстру кредиторів у частині вимог ПФ «Ордекс», ФОП ОСОБА_2), справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в частині кредиторських вимог ПФ «Ордекс», ФОП ОСОБА_2, ДПІ в м. Сумах.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 в частині повернення заяви ДПІ у м. Сумах без розгляду, справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в цій частині.

Ухвалою суду від 06.03.2017 розгляд справи в частині заяв ПФ «Ордекс», ДПІ у м. Сумах, ФОП ОСОБА_2 призначено в судове засідання на 27.03.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Щодо вимог ПФ «Ордекс»

25.11.2015 до суду надійшла заява б/н, б/д ПФ «Ордекс» про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 26433382 грн. 52 коп. (а.с.143-153 т. 4).

Ухвалою суду від 11.04.2016 заяву ПФ «Ордекс» з вимогами на суму 26 433 382,52 грн. задоволено частково; визнано ПФ «Ордекс» кредитором у справі №920/1294/15 про банкрутство ТОВ «Славяни» з вимогами в сумі 13 926 031,36 грн., які включено до четвертої черги реєстру вимог кредиторів; 2436,00 грн. судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог до першої черги.

Після апеляційного перегляду 10.11.2016 ухвала суду від 11.04.2016 залишена без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 в частині визнання кредиторських вимог ПФ «Ордекс», справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в цій частині.

Ухвалою суду від 06.03.2017 розгляд заяви призначено в судове засідання.

24.03.2017 до суду надійшли доповнення та уточнення кредитора ПФ «Ордекс» до заяви з кредиторськими вимогами, в яких просить суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги ПФ «Ордекс» у розмірі 26 433 382,52 грн.

Встановлено, що 01 квітня 2011 року між громадянкою ОСОБА_7 і ТОВ «Славяни» було укладено договір безвідсоткової позики (а.с.61-64 т.7). Розмір позики визначено 30 млн. грн. (п.2.1 договору), строк дії договору до 30.12.2011 (п.4.1). Строк дії вказаної угоди продовжено сторонами на підставі додатків №1 від 30.12.2011 та №2 від 27.12.2012 до цього договору відповідно до 27.12.2012 та 20.12.2013.

20 грудня 2013 року між громадянкою ОСОБА_7 і ТОВ «Славяни» було укладено договір безвідсоткової позики (а.с.65-66 т.7). Розмір позики склав 35 млн. грн. (п.2.1 договору), строк дії договору до 19.12.2014 (п.4.1).

27 лютого 2015 року між ОСОБА_7 і приватною фірмою «Ордекс» відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України було укладено договір відступлення права вимоги (а.с.67-69 т.7), за яким ОСОБА_7 (первісний кредитор) передала, а ПФ «Ордекс» (новий кредитор) прийняла на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором №б/н від 20.12.2013, укладеним між первісним кредитором і ТОВ «Славяни» (п.1.1). Згідно з відступленням права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду у розмірі 28 249 362,10 грн. шляхом безготівкового перерахування, або будь-яким іншим шляхом, в т.ч. заліком зустрічних вимог (п.2.1).

Пункт 1.1 цього договору відступлення права вимоги на підставі додаткової угоди від 02.03.2015 викладено в новій редакції: «Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором №б/н від 20 грудня 2013 р.; за Договором №б/н від 01 квітня 2011 р., Доповненням №1 від 30.12.2011 та Доповненням №2 від 27.12.2012 до Договору безвідсоткової позики №б/н від 01.04.2011 (далі - Основні договори), укладеними між Первісним кредитором та ТОВ «СЛАВЯНИ» (далі Боржник)».

Боржник визнав вимоги ПФ «Ордекс» на суму 28 249 362,10 грн., про що між ними складено акт взаємних розрахунків від 27.02.2015.

12.04.2016 ліквідатор надав суду розрахунок кредиторських вимог ПФ «Ордекс» до ТОВ «Славяни», підтверджених первинними бухгалтерськими документами (а.с.234-237 т.5), згідно з яким за період з 01.06.2012 по 24.02.2015 ОСОБА_7 надано банкруту 14 007 766, 98 грн., а їй повернуто 81735,62 грн.

У судовому засіданні було оглянуто оригінали первинної бухгалтерської документації, зокрема: касові книги, прибуткові та видаткові касові ордери за період з 01.06.2012 по 24.02.2015.

Зіставивши дані первинних документів ТОВ «Славяни» та розрахунку ліквідатора, суд констатує, що кошти ,які відображені в позиціях 109-115 розрахунку, отримані банкрутом не від ОСОБА_7, а від ОСОБА_2 за прибутковими касовими ордерами від 23, 24, 26, 27, 30 грудня 2013 року та 03, 08 січня 2014 року відповідно 17494,48, 10350, 11144,08, 17969,53, 13715, 17704,63 та 15000 грн., загалом 103 377,72 грн. Підставами в прибуткових касових ордерах від 23 та 24.12.2013 зазначено отримання коштів від ОСОБА_2 за договором фінансової допомоги від 23.05.13, в інших - за договором фінансової допомоги від 20.12.13.

Крім того у позиції 203 розрахунку невірно вказано суму наданих ОСОБА_7 20.02.2015 коштів у розмірі 1342,60 грн., оскільки згідно з відповідним прибутковим касовим ордером ця сума складає 1785,82 грн.

В іншому розрахунок ліквідатора щодо наданих ОСОБА_7 коштів відповідає наявним оглянутим первинним бухгалтерським документам і, таким чином, судом з'ясовано, що на виконання договорів безвідсоткової позики від 01.04.2011 та 20.12.2013 ТОВ «Славяни» отримало від ОСОБА_7 13 904 832,48 грн. При цьому вказані документи засвідчили, що ТОВ «Славяни» повернуло ОСОБА_7 за видатковими касовими ордерами від 21.06.2012 - 136 330,82 грн., 22.06.2012 - 135 558,00 грн., 25.06.2012 - 200 000,00 грн., 26.06.2012 - 126 950,21 коп., 30.06.2012 - 331 000,00 грн., 06.07.2012 - 113 168,46 грн., 09.07.2012 - 135 262,68 грн., 10.07.2012 - 110 370,18 грн., 14.08.2012 - 150 000,00 грн., 30.08.2012 - 10 000,00 грн., 31.08.2012 - 185 633,99 грн., 03.09.12 - 10 000,00 грн., 04.09.2012 - 140 630,08 грн., 21.09.2012 - 104 028,82 грн., 25.09.2012 - 65 988,07 грн., 26.09.2012 - 310 922,05 грн., 27.09.2012 - 104 381,17 грн., 28.09.2012 - 204 263,72 грн., 01.10.2012 - 102 992,46 грн., 04.10.2012 - 70 000,00 грн., 09.10.2012 - 50 000,00 грн., 11.10.2012 - 111 527,10 грн., 15.10.2012 - 170 939,57 грн., 16.10.2012 - 100 852,20 грн., 18.10.2012 - 60 680,34 грн., 23.10.2012 - 82,26 грн., 24.10.2012 - 150 000,00 грн., 25.10.2012 - 220 000,00 грн., 26.10.2012 - 100 000,00 грн., 29.10.2012 - 780 000,00 грн., 30.10.2012 - 70 000,00 грн., 31.10.2012 - 210 000,00 грн., 31.10.2012 - 680,52 грн., 02.11.2012 - 130 000,00 грн., 02.11.2012 - 84 905,11 грн., 06.11.2012 - 84 138,34 грн.. 07.11.2012 - 47 736,96 грн., 15.11.2012 - 120 000,00 грн.. 19.11.2012 - 210 000,00 грн., 22.11.2012 - 229,54 грн., 26.11.2012 - 300 000,00 грн., 30.11.2012 - 200 000,00 грн., 07.12.2012 - 100 000,00 грн., 14.12.2012 - 80 000,00 грн., 27.12.2012 - 210 152,04 грн., 28.12.2012 - 30 000,00 грн., 29.12.2012 - 185 000,00 грн., 02.01.2013 - 370 000,00 грн., 08.01.2013 - 240 000,00 грн., 11.01.2013 - 100 000,00 грн., 14.01.2013 - 200 000,00 грн., 15.01.2013 - 70 000,00 грн., 21.01.2013 - 170 000,00 грн., 22.01.2013 - 60 000,00 грн., 28.01.2013 - 80 000, 00 грн., 04.02.2013 - 100 000,00 грн., 07.02.2013 - 9 000,00 грн., 08.02.2013 - 9 000,00 грн., 11.02.2013 - 4476,44 грн., 12.02.2013 - 60 000,00 грн., 13.02.2013 - 80 000,00 грн., 18.02.2013 - 150 000,00 грн.. 25.02.2013 - 300 000,00 грн., 13.03.2013 - 88 840,00 грн., 14.03.2013 - 100 000,00 грн., 25.03.2013 - 150 000,0 грн., 29.04.2013 - 70 000,00 грн., 20.12.2013 - 66 372,88 грн., 25.12.2013 - 700,00 грн., 06.02.2014 - 1 601,28 грн., 07.02.2014 - 9 313,30 грн., 10.02.2014 - 10 836,16 грн., 11.02.2014 - 10 186,02 грн., 13.02.2014 - 11629,50 грн., 14.02.2014 - 7 101,96 грн., 17.02.2014 - 12 607,40 грн., 18.02.2014 - 4 975,00 грн., 19.02.2014 - 10 000,00 грн., а всього 9 111 044,63 грн. позики.

Тому документально підтверджений борг підприємства перед позикодавцем склав 4 793 787,85 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Статтею 1 Закону визначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

У відповідності до ч.3 ст.95 Закону кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Згідно зі ст.23 Закону майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Заява кредитора серед іншого має містити виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин суд вважає не доведеним розмір вимог ПФ «Ордекс» в сумі 26 433 382,52 грн. за актами взаємних розрахунків від 27.02.2015.

Заява кредитора про визнання кредиторських вимог підлягає частковому задоволенню на суму 4 793 787,85 грн. з визначенням їх до четвертої черги погашення. Крім того, до першої черги реєстру вимог кредиторів слід віднести 2 436,00 грн., що сплачено ПФ «Ордекс» як судовий збір за звернення до суду з вказаною заявою.

Щодо вимог ФОП ОСОБА_2

25.11.2015 до господарського суду Сумської області надійшла заява б/н, б/д ФОП ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог в сумі 3506752,37 грн. (а.с.96 т. 4).

Ухвалою суду від 11.04.2016 визнано ФОП ОСОБА_2 кредитором у справі № 920/1294/15 про банкрутство ТОВ «Славяни» з вимогами в сумі 3 506 752,37 грн., які включено до четвертої черги; 2 436,00 грн. судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог - до першої черги.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2017 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016 в частині визнання кредиторських вимог ФОП ОСОБА_2, справу №920/1294/15 направлено на новий розгляд в цій частині.

Встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 (комерційний агент) і ТОВ «Славяни» (підприємство) було укладено договори комерційного представництва №1 від 01.04.2009, №2 від 01.04.2010 та №3 від 01.01.2011 з терміном дії до 31 грудня відповідного року укладення (а.с.75-77, 90-92, 116-118 т.7).

Згідно з п.3.1 цих договорів комерційний агент отримує агентську винагороду за укладені угоди, які здійснені ним в інтересах підприємства, в розмірі 5% або 10% від суми обсягу поставок, що укладені ним з поставщиками продукції.

За даними ФОП ОСОБА_2 загальна вартість агентських послуг склала 3 563 184,54 грн., що обґрунтовується наданими ним щомісячними актами надання агентських послуг з квітня 2009 року по березень 2011 року включно, які підписані ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «Славяни» (а.с.81-89, 94-115, 119-124 т.7).

30.12.2013 між ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «Славяни» було складено акт звірки взаємних розрахунків, за яким у зв'язку з частковим погашенням та зарахуванням зустрічних однорідних вимог борг банкрута перед ФОП ОСОБА_2 за договорами комерційного представництва склав 3 506 752,37 грн. (а.с.125 т.7).

Відповідно до договорів комерційного представництва комерційний агент у порядку та на умовах, що визначені цими угодами та діючим в Україні законодавством, зобов'язується здійснювати комерційне представництво підприємства перед третіми особами, а підприємство зобов'язується оплачувати послуги комерційного агента (п.1.1). Комерційне представництво за цими договорами полягає в здійсненні комерційним агентом юридичних дій від імені підприємства щодо пошуку та укладення угод із закупки продукції з поставщиками для подальшої реалізації продукції підприємством в торгових мережах підприємства, доставку та реалізацію якої сторони вважають доцільним для отримання прибутку (п.1.2). Закупка продукції здійснюється шляхом укладення комерційним агентом від імені підприємства відповідних договорів та угод (п.1.3).

Пунктом 4.2 договорів комерційного представництва визначено, що агентська винагорода виплачується комерційному агенту протягом 180 календарних днів з дня оплати підприємством третім особам - поставщикам вартості продукції за угодою, яка укладена за його сприяння.

Комерційний агент має право вимагати від підприємства для розрахунку сум бухгалтерські витяги щодо всіх угод, за якими йому належить агентська винагорода (п.4.4).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як зазначено вище, на підтвердження грошових зобов'язань ОСОБА_2 надано акти надання агентських послуг.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Водночас, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку первинних документів, визначений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8 2.13, 2.14, 2.15 вказаного Положення визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації, власника, на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

З матеріалів справи вбачається, що акти надання агентських послуг не містять усіх обов'язкових реквізитів, які повинні мати первинні документи, зокрема: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, ідентифікаційні коди підприємств, зазначених в актах.

Крім того ФОП ОСОБА_2 не надано доказів укладення ним як комерційним агентом від імені підприємства ТОВ «Славяни» договорів та угод із закупки продукції на виконання п.1.3 договору комерційного представництва та (або) договорів поставок, що укладені між ТОВ «Славяни» та поставщиками продукції за його сприяння. Заявником документально не підтверджено факт здійснення оплати підприємством третім особам - поставщикам вартості продукції за угодами, які укладено за його сприяння, зокрема: шляхом надання бухгалтерських витягів ТОВ «Славяни» щодо всіх угод, за якими йому належить агентська винагорода.

У судовому засіданні 27.04.2017 ліквідатор на підтвердження факту існування господарських відносин з поставки товару між банкрутом та третіми особами, зазначених в актах надання агентських послуг, на підставі яких ФОП ОСОБА_2 було визначено заявлені кредиторські вимоги, надано наступні оригінали документів для огляду: виписки по рахунках ТОВ «Славяни» у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (рахунок № 5 за періоди з 01.01.2009 по 31.12.2010, з 30.12.2011 по 31.12.2013; рахунок № 1 за період з 01.01.2009 по 31.12.2012; рахунок №9 за період з 01.01.2009 по 31.12.2013); виписки по рахункам ТОВ «Славяни» у ПАТ «Полтава-банк» за період з 01.04.2009 по 01.01.2015; виписки по рахункам ТОВ «Славяни» за період з 18.10.2011 по 01.01.2015 у ПАТ КБ «ПриватБанк» (рахунки №0324, №1190, №6862); виписка по рахунку ТОВ «Славяни» у АТ «ОТП Банк» за період з 10.06.2011 по 31.01.2015; акти звірки за період з 01.01.2009 по 01.01.2011 між ТОВ «РІО» та ТОВ «Славяни»; акт звіряння розрахунків з 01.01.2009 по 01.01.2011 між «ВКіК» та ТОВ «Славяни»; акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2010 між ТОВ «Компанія Крок» та ТОВ «Славяни»; акт звіряння за період з 01.01.2009 по 01.01.2011 між ТОВ «ВКФ «Кондитероптторг» і ТОВ «Славяни»; лист № 35 від 13.10.2016 ООО «Сумипродресурс» про підтвердження відносин з ТОВ «Славяни» протягом 2009-2010 та неможливість надання акту звіряння взаємних розрахунків у зв'язку зі спливом строку зберігання таких документів; довідка №ДЗ-В37/9/2-1557 від 18.10.2016 АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що обороти по поточним рахункам відсутні.

Суд вважає, що ці документи засвідчують факт існування господарських відносин між ТОВ «Славяни» та третіми особами, і не підтверджують зв'язок цих відносин із зазначеними в актах надання агентських послуг.

Акт звірки взаємних розрахунків від 30.12.2013 між ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «Славяни» також не може слугувати належним доказом на підтвердження вищевказаного, зокрема, щодо обґрунтування розміру агентської винагороди, оскільки з цього акту та досліджених судом первинних документів вбачається, що між заявником і банкрутом, не беручи до уваги комерційне представництво, існували господарські відносини щодо надання фінансової допомоги, оплати товарів, отримання коштів за відомостями тощо.

Таким чином, заява ФОП ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог не підлягає задоволенню в повному обсязі.

З приводу вирішення заяв ПАТ «ОТП Банк» про застосування позовної давності до вимог ПФ «Ордекс» і ФОП ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом, а тому до спірних правовідносин сторін повинний бути застосований загальний строк позовної давності тривалістю у три роки згідно ст. 257 ЦК України.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність за заявою ПФ «Ордекс» не сплинула, оскільки, як встановлено судом вище, строк дії договору безвідсоткової позики від 01.04.2011 продовжувався сторонами до 20.12.2013; строк дії договору безвідсоткової позики від 20.12.2013 визначено до 19.12.2014.

У п. 2.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року №10 зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно з п. 4.2 згаданої постанови Пленуму Вищого господарського суду України у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

У зв'язку з відмовою в задоволенні необґрунтованої заяви ФОП ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог, позовна давність судом у цьому випадку не застосовується.

Щодо вимог ДПІ у м. Сумах

30.11.2015 до суду надійшла заява № 66178/10/18-19-10 від 26.11.2015 ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 52 529 255 грн., з яких: 34 999 999 грн. - основний платіж, 17 529 256 грн. - штрафні санкції (а.с.176-211 т.6).

В обґрунтування заяви ДПІ зазначає, що згідно з наказом №198 від 08.05.2013 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Славяни» за період з 01.06.2012 по 31.01.2013. На підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 14/225/36437907/32 від 24.05.2013 були винесені податкові повідомлення-рішення: № від 06.06.2013, відповідно до якого збільшено грошове зобов'язання на загальну суму 43 823 138 грн., з яких: 35 058 510 грн. - основний платіж, 8 764 627 грн. - штрафні санкції; № від 06.06.2013, за яким зменшено грошове зобов'язання на суму 58 511 грн. (основний платіж); № від 14.08.2013, на підставі якого збільшено грошове зобов'язання на суму 8 764 628 грн. (штрафні санкції).

У поясненнях щодо заяви ДПІ у м. Сумах ліквідатор, посилаючись на норми Податкового кодексу України (далі ПК України), зазначив, що заява не підлягає задоволенню, оскільки рішення за скаргами підприємства на повідомлення-рішення не направлялися, останні вважаються скасованими, тому на час визнання боржника банкрутом ТОВ «Славяни» не мало податкового боргу, у зв'язку з чим у банкрута не могло виникнути жодних зобов'язань щодо сплати податків і зборів (а.с.185-188 т.10, а.с.15-17 т.11).

Від податкового органу надійшли додаткові пояснення № 6083/9/18-19-10 від 24.03.2017 до заяви про визнання кредиторських вимог, в яких просить суд включити до реєстру вимог кредиторів вимоги в сумі 52 529 255 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2436 грн., що сплачений платіжним дорученням № 221 від 17.03.2017, яке долучено до матеріалів справи (том 10, а.с.201-203).

10.04.2017 від ДПІ у м. Сумах надішли додаткові пояснення від 05.04.2017 №6840/9/18-19-10 до заяви про визнання кредиторських вимог, в яких податковий орган зазначив, що грошові зобов'язання, які виникли на підставі податкових повідомлень-рішень є вимогами до боржника, а статус вимог (конкурсних) пов'язаний з моментом їх виникнення, а не зі строком їх узгодження, тому просить суд задовольнити заяву про визнання кредиторських вимог у повному обсязі (а.с.225-226 т.10).

Встановлено, що ТОВ «Славяни» оскаржувало вказані повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Так, за наслідками розгляду його скарги Головним управлінням Міндоходів у Сумській області 12.08.2013 прийнято рішення про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість і штрафних санкцій. У свою чергу це рішення після його оскарження 09.09.2013 залишено без змін.

У подальшому, як письмово та усно стверджували в судових засіданнях сторони, ТОВ «Славяни» з метою неузгодженості податкового боргу неодноразово подавало адміністративні позови про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 06.06.2013, № від 14.08.2013., що залишалися судом без розгляду за заявами позивача.

Останнього разу ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 відкрито провадження за адміністративним позовом ТОВ «Славяни» до ДПІ у м. Сумах про визнання протиправними та скасування вищезгаданих податкових повідомлень-рішень. 12.05.2016 суд відмовив у задоволенні позову. Судове рішення набрало законної сили.

Тому на час визнання ТОВ «Славяни» банкрутом (22.10.2015) грошове зобов'язання на підставі п.56.18 ст.56 ПК України вважається неузгодженим.

Однак податкові зобов'язання, враховуючи вимоги ст.187 ПК України, у банкрута виникли до порушення провадження у цій справі в перевірений податковим органом період з 01.06.2012 по 31.01.2013.

У розумінні ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14); податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п.14.1.156 п.4.1 ст.14).

Статтею 1 Закону визначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема: зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів); кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

У відповідності до ч.3 ст.95 Закону кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Ухвалою суду від 27.04.2017 відкладено розгляд заяви кредитора ДПІ у м. Сумах та зобов'язано кредитора надати суду докази, що підтверджують направлення заяви з кредиторськими вимогами до господарського суду Сумської області поштою в строк визначений Законом (поштовий конверт, фіскальний чек з описом вкладення у цінний лист).

ДПІ у м. Сумах надала суду копії та у судовому засіданні оригінали для огляду фіскального чека №5027 від 26.11.2015, поштового конверта з відтиском поштового штемпеля від 26.11.2015, який було долучено до матеріалів справи 16.03.2016 (суддя Соп'яненко О.Ю.), проте опису вкладення у цінний лист до фіскального чека та поштового конверту суду надано не було.

28.10.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання боржника у даній справі банкрутом 22.10.2015 (№24382), граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника визначено 29.11.2015.

Заяву ДПІ у м. Сумах №66178/10/18-19-10 від 26.11.2015 одержано господарським судом Сумської області 30.11.2015 вх.№2693(з) (а.с.176-211 т.6).

Згідно з ч.3 ст.23 Закону до заяви кредитора в обов'язковому порядку додаються докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна.

Частиною 1 статті 2 Закону визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до ч.4 ст.51 ГПК України процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Тому в матеріалах справи відсутній належний доказ (опис вкладення до листа) своєчасності здачі на пошту заяви ДПІ у м. Сумах про визнання кредиторських вимог, поштова квитанція засвідчує лише наявність послуги щодо направлення на адресу суду певного рекомендованого листа, вміст якого невідомий.

За таких обставин суд вважає, що вимоги ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області до боржника ґрунтуються на грошових зобов'язаннях ТОВ «Славяни», які виникли до порушення провадження у цій справі, хоча і не були узгодженими в розумінні податкового законодавства, підлягають задоволенню з урахуванням вимог Закону, що є спеціальним. Однак визнані вимоги ДПІ у м. Сумах у зв'язку з пропуском строку, встановленого для подання відповідної заяви, слід віднести в шосту чергу.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 23, 38, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватної фірми «Ордекс» про визнання кредиторських вимог у розмірі 26 433 382 грн. 52 коп. задовольнити частково.

2. Визнати кредиторські вимоги ПФ «Ордекс» до боржника ТОВ «Славяни» в сумі 4 793 787,85 грн. і включити до реєстру вимог кредиторів у 4 (четверту) чергу, 2436,00 грн. витрат з оплати судового збору у 1 (першу) чергу.

3. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог у розмірі 3 506 752 грн. 37 коп. відмовити.

4. Заяву державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про визнання кредиторських вимог у розмірі 52 529 255 грн. задовольнити.

5. Визнати кредиторські вимоги ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області до боржника ТОВ «Славяни» в сумі 52 529 255 грн. і включити до реєстру вимог кредиторів у 6 (шосту) чергу, 2436,00 грн. витрат з оплати судового збору у 1 (першу) чергу.

6. Копію даної ухвали надіслати кредиторам, банкруту, ліквідатору.

Повний текст ухвали складено 26.05.2017.

Суддя В.В. Яковенко