РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017Справа №910/24194/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство інфраструктури України про стягнення 1 265 124,30 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаПташенчук О.М. (представник за довіреністю)
від відповідачаФадєєв О.П. (представник за довіреністю)
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" про стягнення 1 265 124,30 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 04.01.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/24194/16 та призначено до розгляду на 26.01.2017.

У зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д. за розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/24194/16 за наслідками якого справу № 910/24194/16 було передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою від 14.02.2017 судом прийнято справу № 910/24194/16 до свого провадження, призначено її розгляд на 14.03.2017.

Ухвалою від 14.03.2017 судом залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Міністерство інфраструктури України, розгляд справи відкладено на 04.04.2017.

За наслідками судового засідання 04.04.2017 судом відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, продовжено строк розгляду спору, відкладено розгляд справи на 25.04.2017.

В судовому засіданні 25.04.2017 судом оголошено перерву до 11.05.2017.

В судовому засіданні 11.05.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 265 124,30 грн., яка складається з заборгованості по оплаті причального збору у сумі 846 760,63 грн., заборгованості по оплаті спожитої електроенергії у розмірі 91 021,73 грн. та заборгованості по оплаті витрат у зв'язку з обслуговуванням електромереж у сумі 327 341,94 грн.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та неодноразових поясненнях.

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився, проте, його позиція по суті спору суду відома, оскільки викладена у письмових поясненнях.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з 07.05.2014 Приватному акціонерному товариству "ІСРЗ" належить право користування державним майном, зокрема, причалом № 9 на пірсі № 2 в м. Іллічівськ, згідно з умовами договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між Регіональним відділенням Фонду держаного майна України по Одеській області та Публічним акціонерним товариством "ІСРЗ", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ІСРЗ", 07.05.2014.

Судно т/х "Герої Шипки" здійснив рейс з порту "Поті" (Грузія) та прибув у Іллічівський морський торговельний порт 03.03.2015 з ошвартовкою до причалу № 26, що підтверджується генеральною декларацією

05.03.2015 вказаний теплоход перешвартований до причалу Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" № 9.

Станом на 05.03.2015 т/х "Герої Шипки" належав Товариству з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ».

Згідно із актом приймання-передачі від 11.08.2015, підписаним Товариством "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт", Міністерством інфраструктури України та Фондом державного майна України, передано на баланс Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" цілісний майновий комплекс ДП "Судноплавна компанія "УКРФЕРРІ", у тому числі т/х "Герої Шипки".

Наказом Міністерства інфраструктури України від 04.11.2015 № 447 було визначено Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" безоплатно передати з балансу, а Державному підприємству "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" прийняти на баланс т/х "Герої Шипки" 1978 р.п., інв. № 22169.

24.11.2015 на виконання вказаного наказу між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та Державним підприємством "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" підписано акт приймання-передачі майна.

У зв'язку зі створенням Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Державне підприємство "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" було реорганізовано у Філію "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" з 01.12.2015.

Оскільки згадане вище судно використовувало належний на праві користування позивачу причал № 9 для відстою у період з 25.11.2016 по 26.01.2016, споживало електроенергію, користувалось його електромережами, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача як балансоутримувача з 24.11.2015 т/х "Герої Шипки" заборгованості по оплаті причального збору, по оплаті електроенергії та оплаті використання електромереж заводу позивача у розмірах, що заявлені до стягнення.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що незважаючи на надані гарантії, виставлені ним рахунки відповідачем сплачені не були, що і зумовило звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідач в свою чергу з викладеним не погоджується, обґрунтовуючи свої заперечення таким: відповідач фактично набув статусу судновласника та отримав можливість розпоряджатися судном лише 25.01.2016 (отримання свідоцтва про право власності для порому); в період стоянки порому біля причалу позивача судно перебуває не в робочому стані, що унеможливлює його експлуатацію; в період стоянки порому біля причалу позивача відповідач не мав правових підстав користуватися судном в своїй господарській діяльності; відсутність підстав для визначення т/х "Герої Шипки" судном закордонного плавання, а отже і відсутність підстав для справляння з нього причального збору за завищеними тарифами.

Дослідивши подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, суд погоджується з указаною позицією позивача, з огляду на таке.

Відповідно до статті 26 Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року» та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Об'єднаних Націй з морського права 1982 року №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Положеннями ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону України "Про морські порти України" у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики.

Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 за № 930/23462, (далі - Порядок), пунктами 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України". Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до ст.131 Кодексу торговельного мореплавства України, каботажними перевезеннями визнаються перевезення між портами України, які здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором, за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

Згідно із ст. 132 Кодексу торгівельного мореплавства України, перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

Приписами ч.1 ст.97 Митного кодексу України встановлено, що під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження.

Визначення "судно закордонного плавання" міститься у п. 54 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, згідно з яким судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Відповідно до ст.9 Митного кодексу України, митною територією є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Також, постановою КМУ від 21.05.2012 № 451 затверджена "Типова технологічна схема здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон", якою передбачено, зокрема, ч.1 п.16, що декларування судна закордонного плавання, що використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України, здійснюється без подання митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа. Відомості про таке судно закордонного плавання зазначаються в генеральній (загальній) декларації.

З поданих позивачем документів судом встановлено, що Наказом Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 11.03.2015 № 66 зареєстровано лінію закордонного плавання «УКРФЕРРІ «Україна-Грузія», підтвердження № 15/7, термін дії з 16.03.2015 по 16.03.2016; одним із суден, робота якого була передбачена лінійним розкладом на цій лінії зазначалось судно "Герої Шипки".

Як встановлено вище, 03.03.2015 т/х "Герої Шипки" прибув на митну територію України з порту "Поті" (Грузія) з вантажем.

Наведені норми законодавства та описані обставини свідчать про те, що т/х "Герої Шипки" здійснювало міжнародні перевезення та підпадає під визначення "судно закордонного плавання".

Твердження відповідача проте те, що на час стоянки т/х "Герої Шипки" біля причалу позивача причальний збір має справлятися з нього як з судна каботажного плавання не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів здійснення цим судном каботажного перевезення у розумінні ст. 131 Кодексу торговельного мореплавства України відповідачем не подано, а також не наведено обґрунтованих нормами законодавства підстав вважати, що перебування судна у відстої в очікуванні ремонту свідчить про зміну статусу судна із судна закордонного плавання на судно, що здійснює каботажне перевезення.

Суд також вказує, що виключення т/х "Герої Шипки" 02.11.2015 з Державного суднового реєстру України Іллічівського морського порту у зв'язку з переходом права власності до ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" не виключає обов'язку відповідача сплачувати портовий збір та відшкодовувати витрати позивача, спричинені стоянкою судна, оскільки відповідачем прийнято вказане судно на баланс у встановленому законодавством порядку 24.11.2015 за актом приймання-передачі майна.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі заяви ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" для суден, що підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, де заявником самостійно вказано про належність йому т/х "Герої Шипки" на підставі акта приймання-передачі від 24.11.2015, 25.01.2016 судно зареєстровано у Державному судновому реєстрі України Іллічівського морського порту із судновласником - ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Окрім того, посилання відповідача на несправність судна як на підставу відсутності у нього обов'язку сплати портового збору також не є обґрунтованими, оскільки нормами Порядку встановлено обов'язок сплачувати причальний збір для будь-яких без винятку суден, що стоять біля причалу, незважаючи на їх технічний стан.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок), портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний і санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього порядку; причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача.

В свою чергу, у додатку 5 до Порядку встановлено ставку причального збору для суден у закордонному плаванні становить 0,0114 дол. США за куб м за добу.

У зв'язку з тим, що т/х "Герої Шипки" відійшов від причалу позивача 26.01.2016, позивачем був нарахований причальний збір за період з 25.11.2015 по 26.01.2016 у загальному розмірі 846 760,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були оформлені відповідні приймально-передавальні акти, розрахунки та рахунки на оплату (рахунок № 84 від 08.02.2016, № 83 від 08.02.2016), які направлені відповідачу листом № 84300-32 від 10.02.2015.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми причального збору, виходячи зі ставки причального збору для суден у закордонному плаванні, суд встановив правильність його здійснення у сумі, що заявлена до стягнення.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості та її оплату, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті причального збору за стоянку т/х "Герої Шипки" за період з 25.11.2015 по 26.01.2016 є такими, що підтверджені поданими доказами, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті електроенергії у розмірі 48 198 кВТ на суму 91 021,73 грн., то факт її споживання т/х "Герої Шипки" підтверджується відповідними довідками капітана судна, а також оформленими позивачем приймально-передавальними актами, а факт понесення витрат на оплату вартості електроенергії - рахунками ПАТ «Одесаобленерго» та платіжними дорученнями, які в копіях знаходяться в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, неукладення договору про надання комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги, зокрема, вартість електроенергії, спожитої судном, власником якого є відповідач, тому вимоги про стягнення витрат споживача з оплати вартості електроенергії у розмірі 91 021,73 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за використання електромереж заводу в сумі 327 341,94 грн., з огляду на викладені вище фактичні обставини спору.

При вирішення спору суд також звертає увагу, що відповідач доказів оплати заявлених позивачем сум не подав, свого контророзрахунку суми позову також.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" (02092, м. Київ, вул. Довбуша, 22, ідентифікаційний код 40081373) на користь Приватного акціонерного товариства "ІСРЗ" (68093, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, 59-Б, ідентифікаційний код 32333962) 846 760 (вісімсот сорок шість сімсот шістдесят) грн. 63 коп. заборгованості по оплаті причального збору, 91 021 (дев'яносто одну тисячу двадцять одну) грн. 73 коп. заборгованості за спожиту електроенергію, 327 341 (триста двадцять сім тисяч триста сорок одну) грн. 94 коп. заборгованості по оплаті використання електромереж, а також 18 976 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 86 коп. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 19.05.2017

Суддя О.М. Ярмак