ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Справа № 904/8160/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Березкіна О.В., Антонік С.Г.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 03.01.2017 р.;

від третьої особи: ОСОБА_1, представник, довіреність №2-1549 від 21.10.2015 р.;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу благодійного фонду "СПРИЯННЯ БЕЗПЕЦІ ДОРОЖНЬОГО РУХУ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2016 року по справі №904/8160/16

за позовом Благодійного фонду "СПРИЯННЯ БЕЗПЕЦІ ДОРОЖНЬОГО РУХУ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМ", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2, м. Дніпро

про стягнення вартості автотранспортного засобу, прийнятого на зберігання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2016р. у справі №904/8160/16 (суддя Петрова В.І.) в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та задовольнити позов в повному обсязі.

Посилається на те, що відповідач точно знав власника автомобіля, мав у розпорядженні доручення (п.22 Правил зберігання), і, знаючи це, прийняв його на зберігання та видав перепустку на автомобіль, тобто прийняв пропозицію від позивача про укладення договору зберігання.

Крім того, відповідач видав на ім'я третьої особи перепустку №31 на право виїзду/

в'їзду автомобіля марки Toyota, державний номер НОМЕР_1 за адресою автостоянки: АДРЕСА_1 завірену печаткою відповідача.

Також скаржник зауважив, що, оскільки поліція не знайшла викраденого автомобіля, а відповідач в результаті не вжиття всіх засобів, встановлених договором та законодавством, для забезпечення схоронності речі та/або грубої необережності допустив незаконне заволодіння транспортним засобом, настає обов'язок відповідача відшкодувати вартість.

Відповідач у заперечені на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представник відповідача не з'явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю повноважних представників скаржника в інших судових засідання. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представник відповідача, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 15.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, позивач, звертаючись з позовом до суду зазначив, що він є власником автотранспортного засобу - Toyota Runner, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.09.2003р., виданим Дніпропетровським МПЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 ЦК).

Загальні положення про зберігання врегульовано главою 66 ЦК України.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що договір зберігання вважається укладеним з моменту передання речі на зберігання (крім випадків професійного зберігання), тобто належить до категорії реальних договорів, а відтак обов'язок вживати усіх заходів для забезпечення схоронності речі та повернути її поклажодавцеві на його вимогу виникає у зберігача лише за умови передання поклажодавцем вказаної речі на зберігання.

Відповідно до ст. 937 ЦК України, Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №115 від 22.01.1996р. (далі - Правила), які регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів, автостоянки поділяються за термінами зберігання на довготермінові, сезонні, денні та нічні.

У разі довготермінового зберігання транспортного засобу дозвіл на довготермінове зберігання транспортного засобу видається уповноваженою посадовою особою автостоянки (п.13 Правил).

За п.10 Правил здавання транспортного засобу на автостоянку провадиться власником, а також особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування (або) розпоряджання даним транспортним засобом.

Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком (абз.2 п.12 Правил).

Відповідно до п.21 Правил транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред'явлення квитанції (касового чека) про оплату - у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в цьому журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу.

Пунктом 27 Правил передбачено, що автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Позивач передав автотранспортний засіб у користування ОСОБА_2 шляхом передачі оригіналу свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту).

Тобто, як правильно визначив господарський суд, відповідно до Правил дорожнього руху ОСОБА_2 є користувачем транспортного засобу, який відповідно до п.10 Правил міг передати автомобіль на зберігання відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач видав ОСОБА_2 перепустку №31 на право виїзду/в'їзду автомобіля марки Toyota, державний номер НОМЕР_1, за адресою автостоянки АДРЕСА_2

В період часу з 09.08.2015р. по 10.08.2015р. невідома особа з території автостоянки ТОВ "КАМ", за адресою: АДРЕСА_1 заволоділа автомобілем Toyota Runner, державний номер НОМЕР_3.

Поліцією не було знайдено вкрадений автомобіль, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача збитки у розмірі 113 836,00грн., що складають вартість втраченого автомобіля, що був прийнятий відповідачем на зберігання.

Оцінюючи надані позивачем докази, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що договір зберігання автотранспортного засобу Toyota Runner, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_3, укладено між фізичною особою ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАМ", що підтверджується перепусткою №31 на право виїзду/в'їзду автомобіля, виданою директором ТОВ "КАМ" ОСОБА_3

Як встановлено в судовому засіданні, атомобіль передано ОСОБА_2 як сторонній особі, він не являвся посадовою особою позивача.

Оскільки до суду про стягнення збитків за втрачений автомобіль звернувся Благодійний фонд "СПРИЯННЯ БЕЗПЕЦІ ДОРОЖНЬОГО РУХУ", який за договором, укладеним між фізичною особою ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАМ", не є поклажодавцем, колегія суддів підтримує висновок господасрького суду щодо безпідставності позовних вимог позивача, оскільки у відповідача не було господарсько-правових зобов"язань перед позивачем, а тому Благодійний фонд "СПРИЯННЯ БЕЗПЕЦІ ДОРОЖНЬОГО РУХУ" не є належним позивачем у даній справі.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що відповідач точно знав власника автомобіля, мав у розпорядженні доручення (п.22 Правил зберігання), і, знаючи це, прийняв його на зберігання та видав перепустку на автомобіль, тобто прийняв пропозицію від позивача про укладення договору зберігання, не можуть бути прийняті судом до уваги як підстави для стягнення збитків, оскільки наданий позивачем договір доручення від 01.03.2013р., укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "КАМ" (а.с.73), не надає ОСОБА_2 будь-яких повноважень щодо укладення від імені позивача договору зберігання автомобіля.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст.104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105, ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу благодійного фонду "СПРИЯННЯ БЕЗПЕЦІ ДОРОЖНЬОГО РУХУ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2016 року по справі №904/8160/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 22.05.2017 року.