РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017Справа №910/4987/17

Справа №910/4987/17 25.05.2016
За позовомПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
доПриватного акціонерного товариства "Аеробуд"
простягнення 102272,75 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаІващенко О.В. - представник
від відповідачане з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Аеробуд" 102272,75 грн. за договором №220097 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 23.10.2003, з яких: 88924,96 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 3% річних у розмірі 2854,65 грн., 10493,15 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/4987/17, розгляд якої призначено на 26.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2017, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами в повному обсязі витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 25.05.2017.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 25.05.2017 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав. Про проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2003 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (в подальшому - Публічне акціонерне товариство "Київенерго") (енергопостачальна організація, позивач) та Закритим акціонерним товариством "Аеробуд" (в подальшому - Приватним акціонерним товариством "Аеробуд") (абонент, відповідач) було укладено договір №220097 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі - договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п.1.1), енергопостачальна організація зобов'язується зокрема постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору (п.2.2.1), абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору (п.2.3.2). Додатками №1, №3, № 4, №5, №6, №7 до договору сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків за теплову енергію, схему абонентської теплотраси, що знаходиться на балансі абонента, акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін та умови припинення подачі теплової енергії.

Відповідно п. 2 додатку № 4 до договору, абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України "Про заставу", як засіб гарантії сплати теплової енергії, що споживається.

Згідно п. 3 додатку № 4 до договору, в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця, у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Абонентам, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяця (п. 4 додатку № 4).

Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №3 за адресою: вул. Щекавицька, буд. №37/48, розрахункова група, тел. 416-13-64 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ).

Договір №220097 за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору поставив відповідачу у період з 01.02.2016 по 01.04.2016 теплову енергію на загальну суму 92845,85 грн. Обсяги, вартість поставленої теплової енергії за вказаний період підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями відомостей обліку споживання теплової енергії та облікових карток за відповідний період та довідкою позивача про надходження коштів за спожиту теплоенергію за лютий місяць 2016 року та березень місяць 2016 року за номером особового рахунку № 220097.

Проте, відповідач свої договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунків з оплати за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії своєчасно та в повному обсязі не здійснив, сплативши тільки 3920,89 грн., в зв'язку з чим за відповідачем рахується борг в розмірі 88924,96 грн.

Оскільки факт наявності основної заборгованості за договором, яка становить 88924,96 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 10493,15 грн. та 3% річних у розмірі 2854,65 грн., господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що останній проводить нарахування 3% річних та інфляційних втрат з березня місяця 2016 року по лютий місяць 2017 року, в тому числі включаючи від'ємні значення інфляційної складової суми боргу.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних нарахувань судом встановлено, що розмір процентів річних та інфляційних нарахувань відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірними, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2854,65 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 10493,15 грн. також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Аеробуд" (03148, м.Київ, вул. Пшенична, будинок 4, ідентифікаційний номер 21598792) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний номер 00131305) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 88924 (вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 96 коп., 3% річних у розмірі 2854 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 65 коп., інфляційні втрати у розмірі 10493 (десять тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 15 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.05.2017

Суддя Ю.М.Смирнова