ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р.Справа № 922/1043/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Шосткинське лісове господарство"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківбудтрейд". м. Харків
про стягнення 10500,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 193 від 15.02.2017 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Шосткинське лісове господарство" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківбудтрейд" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 10 500, 00 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу автомобіля № 29-01/16 від 29.01.2016 року у частині поставки товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 24.04.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 24.04.2017 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 13544) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2017 року розгляд справи було відкладено на 16.05.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.05.2017 року представник позивача надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 15555).

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання 16.05.2017 року не з`явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. На адресу суду повернулась ухвала про порушення провадження у справі від 30.03.2017 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, відповідно до якої зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 зазначено, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутнього представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані позивачем докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об`єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

29.01.2016 року між Державним підприємством "Шосткінське лісове господарство" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківбудтрейд" (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 29-1/16, у відповідності до умов якого відповідач зобов`язався продати, а відповідач оплатити та прийняти від відповідача редуктор заднього моста "Урал" 15 отворів (47 зуб., і=7,32),( далі товар) в кількості 1 шт. за ціною 10500,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.1 договору передбачено розрахунки за товар здійснюється на умовах попередньої оплати у розмірі 100%.

Відповідно до п. 3.1 договору, відповідач зобов`язаний власними силами забезпечити поставку товару за адресою: вул. Кутузова, 1, м. Шостка, Сумська область, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання передоплати.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору, позивачем 01.02.2016 року на підставі рахунку - фактури № СФ-0000002 від 29.01.2016 року було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 10500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1324 від 01.02.2017 року та випискою з банківського рахунку позивача.

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором та не здійснив поставку товару позивачу.

Позивачем 29.09.2016 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 137вих-16 (а.с. 10) про повернення коштів в сумі 10500,00 грн.

Проте відповідач відповіді на претензію не надав, поставки товару не здійснив, грошові кошти, сплачені позивачем в якості авансу в сумі 10500,00 грн. не повернув.

Крім того, після подачі позову, 24.04.2017 року позивачем повторно було направлено на адресу відповідача претензію про повернення коштів за вих. № 150, яка також залишилась без відповіді.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про повернення грошових коштів в сумі 10500,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Як зазначає позивач, договір купівлі-продажу було укладено сторонами в електронній формі.

За приписами ст. 181 ГК України, яка регулює загальний порядок укладання господарських договорів, такий договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами. факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст. 208 ЦК України до правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі відносяться правочини між юридичними особами.

Правове регулювання вимог до письмової форми правочину здійснюється відповідно до ст. 207 ЦК України, якою, зокрема, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким. що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5. Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Отже в даному випадку матеріали справи свідчать про те, що сторонами було укладено договір у письмовій формі за допомогою електронного технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі - продажу

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було зазначено судом, після подачі позову, 24.04.2017 року позивачем повторно було направлено на адресу відповідача претензію про повернення коштів за вих. № 150.

Згідно зі ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги те, що факт перерахування коштів позивачем підтверджується належними доказами, а саме платіжним дорученням № 1324 від 01.02.2016 року на суму 10500,00 грн. (а.с.27), враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо поставки товару, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача передплати в сумі 10500,00 грн., які було перераховано відповідачу в якості авансу правомірна та обґрунтована, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 655, 693 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківбудтрейд" (61052, м. Харків, пров. мало-Панасівський, б. 4/7, ) на користь Державного підприємства "Шосткинське лісова господарство" (41124, Сумська область, Шосткинський район, с. Собич, вул. Городок, 35, р/р НОМЕР_1 в Сумській ОД "ОСОБА_2 Аваль", МФО 337483, ) 10500,00 грн. суми передплати за товар та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 18.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

9232/1043/17