ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017р. Справа № 914/579/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Дочірнього підприємства «Ружин-молоко»
до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія»
до відповідача-2:Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД»
про:визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15
Суддя: Цікало А. І. Секретар: Струк Н.Р.
Представники:
Позивача:не зявився
Відповідача-1:ОСОБА_1 - представник (довіреність від 03.02.2017р.)
Відповідача-2ОСОБА_2 адвокат (договір про надання правової допомоги від 24.04.2017р. № 338)

23.03.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 607 поступила позовна заява від Дочірнього підприємства «Ружин-молоко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» та до Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15.

Ухвалою суду від 23.03.2017р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 25.04.2017р.

19.04.2017р. до суду за вх. № 14467/17 від позивача поступили письмові пояснення по справі з додатками.

19.04.2017р. до суду за вх. № 14468/17 від представника позивача поступило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20.04.2017 р. відмовлено в задоволенні клопотання ДП «Ружин-молоко» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.04.2017 р. до суду за вх. № 14997/17 від відповідача-2 поступив відзив на позовну заяву з додатками, у якому наведені заперечення на позовну заяву.

25.04.2017р. до суду за вх. № 15124/17 від відповідача-1 поступив відзив на позовну заяву з додатками з обґрунтуванням наявності підстав для відмови в задоволені позову.

Ухвалою суду від 25.04.2017р. розгляд справи відкладено на 18.05.2017р.

10.05.2017р. до суду за вх. № 16563/17 від представника позивача поступило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.05.2017 р. відмовлено в задоволенні клопотання ДП «Ружин-молоко» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідач-1 вимоги суду виконав, відзив на позов представив, проти позову заперечив, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Відповідач-2 вимоги суду виконав, відзив на позов представив, проти позову заперечив, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 надали усні пояснення по суті спору, заперечивши проти позову з наступних підстав.

Набувши право вимоги до ДП «Ружин-молоко», 28.04.2016р. ПП «Ілізіум ЛТД» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ДП «Ружин-молоко» про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання грошових зобовязань згідно з договором поставки № 14/14 від 09.09.2014р., з приводу якого і виникло право вимоги у ПП «Ілізіум ЛТД».

Рішенням господарського суду Львівської області від 31.05.2016 р. у справі № 914/915/16 за позовом Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» до відповідача-1 Дочірнього підприємства «Ружин-молоко» та відповідача-2 Приватного підприємства «Новатор Юкрейн» про стягнення заборгованості в розмірі 777961,59 грн., вирішено: стягнути з Дочірнього підприємства «Ружин-молоко» на користь Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» заборгованість в розмірі 475000,00грн., 158173,33 грн. інфляційних втрат, 13916,88грн. 3% річних, 120871,38грн. пені та 11517,73 грн. судового збору. Стягнути з Приватного підприємства «Новатор Юкрейн» на користь Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» заборгованість в розмірі 5000,00грн., 1666,67 грн. інфляційних втрат, 1666,66 грн. 3% річних, 1666,67 грн. пені та 151,70 грн. судового збору.

13.10.2016 р. постановою Львівського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Львівської області від 31.05.2016 р. у справі № 914/915/16 залишено без змін.

Вказане рішення господарського суду Львівської області було виконане Дочірнім підприємством «Ружин-молоко» у повному обсязі, без жодних заперечень щодо наявності нового кредитора - Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД», чим підтвердив його визнання.

Також, представники відповідачів зазначили, що Основний договір (договір поставки) не містив жодних заборон щодо переуступки права вимоги новому кредитору.

Підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) розяснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що сторонами надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представників відповідачів, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

09.09.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» (Постачальник) та Дочірнім підприємством «Ружин-молоко» (Покупець) укладено Договір поставки № 14/14 (надалі - Договір). Згідно з п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах визначених договором, постачальник зобовязується поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) по вільній відпускній ціні покупцю товар маргарин, жири, замінники молочних жирів (товар), а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно оплачувати його. Ціна, кількість, асортимент, номенклатура та вартість товару вказуються у видаткових накладних на товар.

06.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» (Первісний кредитор, Цедент) та Приватним підприємством «Ілізіум ЛТД» (Новий кредитор, Цесіонарій), укладено Договір про відступлення права вимоги (Цесії) №1/15 (надалі Договір цесії). Згідно з п. 1 Договору цесії, первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором поставки № 14/14 від 09.09.2014р. (далі Основний договір) укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» та Дочірнім підприємством «Ружин-молоко» (далі Боржник), а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним договором до Боржника. Відповідно, на підставі даного договору до Нового кредитора переходять усі права вимоги, в тому числі, право грошової вимоги щодо отримання та/або стягнення на свою користь суми основного боргу, штрафних санкцій, процентів за користування товарним кредитом, які належали (належать) Первісному кредитору в зобовязаннях, що виникли з Основного договору. У випадку, якщо виконання зобовязання за Основним договором забезпечено в порядку глави 49 ЦК України до Нового кредитора переходить весь обсяг прав та обовязків, що існували у Первісного кредитора на підставі правочинів, укладених ним по забезпеченню виконання зобовязання за Основним договором.

Згідно з пунктом 5.1 Договору цесії, даний договір набирає чинності, а вимоги вважаються переданими цедентом цесіонарію, з моменту підписання договору сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Предметом даного спору є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15, у зв'язку з тим, що, на думку позивача, такий договір є договором факторингу, а оскільки відповідачі не є банками чи іншими фінансовими установами, оспорюваний договір є таким, що не відповідає вимогам Закону.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У ст. 215 ЦК України визначаються загальні правові підстави визнання правочину недійсним. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписами ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Отже, договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів.

Укладений між відповідачами договір про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15, визнання недійсним якого є предметом даного спору, не є договором факторингу, оскільки за вказаним договором жодна зі сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта). Сама по собі відплатність договору уступки права вимоги не може розглядатися, як фінансування однією стороною іншої.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Дослідивши зміст спірного договору, судом встановлено, що його умови не суперечать положенням чинного законодавства, а позивачем не доведено наявність підстав для визнання такого недійсним в судовому порядку.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства «Ружин-молоко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» та до Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Судовий збір, сплачений позивачем за подання до господарського суду позовної заяви, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 11, 16, 202, 203, 204, 512, 514, 516, 1077 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 4, 43, 45, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Дочірнього підприємства «Ружин-молоко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід Меркурія» та до Приватного підприємства «Ілізіум ЛТД» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2015 р. № 1/15 - відмовити повністю.

Повне рішення складено 23 травня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.