номер провадження справи 27/52/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 Справа № 908/1252/15-г

За позовом: Артемівської міської прокуртури (84500 Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 45) в інтересах держави в особі: Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради (84500 Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 44)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ освіти Артемівської міської ради (84500 Донецьк область, м. Артемівськ, вул. Горбатова, 42)

про стягнення 7 805 грн. 94 коп., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути нежитлове приміщення

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Віл прокуратури: Тронь Г.М.№ 035881 від 05.10.2015 р.

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Артемівський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради, Донецька область, м. Артемівськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Донецька область, Артемівський район, с. Клещіївка за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ освіти Артемівської міської ради, Донецьк область, м. Артемівськ про стягнення 7 805 грн. 94 коп. заборгованості, розірвання договору оренди комунального майна № 87/07 від 03.05.2007 р. та зобов'язання відповідача повернути комунальне майно, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп. за актом приймання-передачі.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 26.02.2015 р., справу № 908/1252/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Ухвалою суду від 27.02.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1252/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/52/15 та призначено судове засідання на 30.03.2015 р.

Ухвалою суду від 30.03.2015 р. розгляд справи відкладався на 21.04.2015 р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача, відповідача та третьої особи.

Ухвалою суду від 21.04.2015 р. провадження у справі № 908/1252/15-г зупинено до набрання законної сили постанови окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/18330/14 від 09.02.2015 р. за позовом Адвокатського об'єднання "Головань і партнери" до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" про визнання нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. "Про зупинення дії розпорядження КМ України від 30.10.2014 р. № 1053".

14.05.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшло клопотання Артемівського міжрайонного прокурора про поновлення провадження у справі № 908/1252/15-г. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що Київським апеляційним адміністративним судом 15.04.2015 р. винесено ухвалу по справі № 826/18330/14, якою залишено без змін постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2015 р. по справі № 826/18330/14 за позовом Адвокатського об'єднання "Головань і партнери" до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України .№ 1079 від 05.11.2014 р. "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053 від 50.10.2014 р.". Згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду апеляційної інстанції набрала законної сили з моменту проголошення.

Ухвалою суду від 15.05.2015 р. провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 08.06.2015 р.

Ухвалою суду від 08.06.2015 р. зупинено провадження у справі № 908/1252/15-г до прийняття та набрання чинності рішень Вищого адміністративного суду у справах № К/800/19383/15 (відкритій за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р.) та № К/800/19984/15 (відкритій за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 р.), якими зупинено виконання судових рішень по справі № 826/18330/14 за позовом Адвокатського об'єднання "Головань і партнери" до Кабінету Міністрів України за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" про визнання нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. "Про зупинення дії розпорядження КМ України від 30.10.2014 р. № 1053".

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі судових рішень, господарським судом Запорізької області встановлено, що 20.01.2017 р. при новому розгляді справи, Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято постанову, відповідно до якої, у задоволенні позовних вимог Адвокатського об'єднання "Головань і Партнери" у справі № 826/18330/14 (К/800/19984/15) відмовлено.

Ухвалою суду від 21.03.2017р., у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, відповідно до ст. 79 ГПК України провадження у справі № 908/1252/15-г поновлено та призначено засідання суду на 18.04.2017р.

Ухвалою суду від 18.04.2017р. розгляд справи відкладався на 22.05.2017р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору. Здійснено процесуальне правонаступництво, замінено Артемівського міжрайонного прокурора (84500 Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 45) (відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII, створено з 15.12.2015 р. на Артемівську міську прокуратуру (84500 Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 45) з територіальною юрисдикцією у м. Артемівську (84500 Донецька область, м. Артемівськ, вул. Артема, 45).

22.05.2017р. продовжено судовий розгляд справи № 908/1252/15-г.

Відповідно до ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

22.05.2017р. до початку розгляду справи представник прокуратури заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику прокуратури, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 22.05.2017р. представник прокуратури підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, надісланих на адресу суду 22.05.2017р. та на підставі ст.ст. 2, 29, 54, 56, 58 ГПК України.

22.05.2017р. до суду від Артемівської місцевої прокуратури надійшло письмове пояснення (вих. № 80-2768 вих-17 від 15.05.2017р.), в якому зазначено, що ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону. За рішенням Вищого адміністративного суду України скасовано дію розпорядження КМУ № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО» та залишено в силі розпорядження КМУ № 1275-р, яким територія м. Артемівська (Бахмут) віднесена до території проведення антитерористичної операції. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», місто Артемівськ Донецької області перейменовано в місто Бахмут. Також, згідно ст. 10 вказаного Закону, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Відповідач не надав до суду належні та достатні докази форс-мажорних обставин, зокрема: сертифікат відповідного зразка, довідку відсутності на рахунку ФОП доходів з банківської установи чи ДФС, факту тимчасового зупинення підприємницької діяльності та внесення відповідного реєстраційного запису тощо. А отже, обставини проведення АТО на території міста не мали негативного впливу на його діяльність, що не є підставою для утримання від сплати орендних платежів.

Відповідно заяви Артемівської міжрайонної прокуратури (71-2038-вих-15 від 27.03.2015р.) надісланої на адресу суду 03.04.2015р. вх. 09-06/15983, заступником Артемівського міжрайонного прокурора молодшим радником юстиції Замотаєв В. зазначено, що на момент спрямування позовної заяви загальна сума боргу за основними платежами становить 6 986, 72 грн. Нарахована пеня за період з грудня 2013 по лютий 2015 року складає 729, 07 грн., три відсотки річних складають 90,15 грн. Разом борг відповідача перед УМР Артемівської міської ради складає 7 805, 94 грн.

У зв'язку з тим, що від 11.09.2013р. Артемівська міська рада є платником податку на додану вартість (свідоцтво № 200140848, НБ № 199530), сума за основними платежами зазначена з урахуванням НДС та становить 6 986, 72 грн. (у т.ч. НДС 1134,62).

Разом з тим, помилково розрахована сума штрафних санкцій, та перерахована відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України та становить: пеня - 598, 75 грн.; 3 % річних - 67, 34 грн.

Артемівський міжрайонний прокурор діючи в інтересах УМФ Артемівської міської ради зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача суму по основного платежу 6 986, 72 грн., пеню 598, 75 грн., три відсотки річних 67,34 грн. разом в сумі 7 652, 81 грн.

Крім того, 17.04.2015р. вх. 09-06/18110 (16.04.2015р. 71-2354-вих-15) Артемівської міжрайонної прокуратури надійшла на адресу суду заява відповідно до якої заступник Артемівського міжрайонного прокурора молодшим радником юстиції Замотаєв В. просить суду стягнути з відповідача 6 986, 72 грн. основного боргу., пеню 598, 75 грн., три відсотки річних 67,34 грн., разом в сумі 7 652, 81 грн.

У пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 роз'яснено, що Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Виходячи зі змісту письмових заяв прокурора від 30.03.2015р. та 03.04.2015р. та змісту позовної заяви, за якою порушено провадження в даній справі, зазначені пояснення по суті є заявою прокурора про зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням.

Заява прокурора про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 6 986 грн. 72 коп. основного боргу, 598 грн. 75 коп. пені, 67 грн. 34 коп. 3 %, розірвання договору оренди комунального майна № 87/07 від 03.05.2007 р. та зобов'язання відповідача повернути комунальне майно, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп. за актом приймання-передачі.

Представник позивача в засіданні суду 22.05.2017р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 19.05.2017р. надіслав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справи без участі його представника та зазначив, що згідно ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014р., який набув чинності 15.10.2014, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності. Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Статтею 7 Закону скасовує орендну плату за користування державним та комунальним майном на вказаний період проведення антитерористичної операції для суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Не дивлячись на те, що дія даного розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053р. спочатку було зупинено розпорядженням КМУ від 05.11.2014р. № 1079-р., а потім воно зовсім втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р. (яким затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в тому числі м. Артемівськ) Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VIІ від 02.09.2014р встановив тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування державним та комунальним майном впродовж відповідного періоду (для м. Бахмута з 14.04.2014 року по 07.06.2016р. включно). Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування", який набрав чинності 08.06.2016, статтю 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було викладено в наступній редакції "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону". Частиною 4 статті 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування") визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. № 1085" від 02.12.2015р, № 1276-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Місто Артемівськ (м. Бахмут) до зазначеного переліку не віднесено. Як наслідок, тільки з 08.06.2016р. дія ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не розповсюджується на правовідносини сторін з орендної плати у м. Бахмуті.

Позивач у судові засідання не з'являвся, письмово своєї позиції щодо розміру позовних вимог не висловив.

Представник відповідача у судові засідання, відкриті 30.03.2015р., 21.04.2015р, 08.06.2015р., 18.04.2017р. та 22.05.2017 р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи в засідання суду призначене на 22.05.2017р. не з'явився про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Господарським судом здійснено запит, відповідно до якого станом на 18.04.2017р. згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого місцезнаходженням юридичної особи відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу від 27.02.2015р., 30.03.2015р., 21.04.2015р., 15.05.2015р., 08.06.2015р., 21.03.2017р.,18.04.2017р. надіслано на адресу відповідача: АДРЕСА_1, яка зазначена у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представника прокуратури, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Господарським судом встановлено: 03.05.2007 року між Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради" (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір № 87/07 оренди нерухомого майна (нежитлових приміщень, будівель, споруд) комунальної власності територіальної громади м. Артемівська.

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове та платне користування нерухоме майно (нежитлове приміщення, будівлю, споруду) надалі - майно, на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради від « 18» серпня 2004р. №566 для використання його з метою, визначеною даним рішенням: для ремонту та обслуговуванню легкових автомобілів, загальною площею 37,7 кв.м, яке знаходиться на балансі відділу освіти Артемівської міської ради та розташоване в будинку АДРЕСА_2 у відповідності з технічним паспортом або викопіюванням плану приміщення,

Згідно п. 1.2 договору вартість орендованого майна визначена на підставі звіту про експертну оцінку його вартості і становить 10 282 гривні без урахування ПДВ станом на 31.01.2007 року.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Згідно акту приймання-передачі від 04.05.2007р. орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення площею 37,7 м2, розташоване за адресою: Донецька область м. Артемівськ, вул. Тургенєва, 1.

Пунктом 8.1 договору оренди від 05.12.2007 року встановлено, що він триває з « 03 травня 2007 року» до « 30 квітня 2008 року».

Пунктом 4 додаткової угоди № 176/12 від 20.12.2012р., термін дії основного договору оренди комунального майна подовжено до « 18 грудня 2014 року».

Однак, на теперішній час дія договору триває, за мовчазної згоди сторін та продовження відповідачем фактично використовувати майно.

У відповідності до п. 2.1 договору оренди та акту прийому-передачі орендар вступив у строкове платне користування комунальним майном починаючи з 04.05.2007р.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Артемівська, затвердженої власником майна або

уповноваженим ним органом і складає 299 грн. 27 коп. в місяць без урахування ПДВ.

Згідно п. 3.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць розраховується шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до положень п. 3 додаткової угоди № 176/12, яким внесено зміни до первісного договору, орендна плата складала 390 грн. 82 коп., а площа орендованого майна збільшилася до 39,2 м.

Положенням п. 2 додаткової угоди змінено п. 1.2 договору, та викладено в наступній редакції: «вартість орендованого майна визначена на підставі звіту про оцінку його вартості і становить 13 508 грн., без урахування ПДВ станом на 30.11.2012».

Згідно п. 4.8 договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як свідчать матеріали справи та пояснення прокурора та позивача, орендар порушує умови договору оренди щодо своєчасності внесення орендної плати. Заборгованість відповідача з орендної плати за період із грудня 2013р. по січень 2015р. склала 6 986 грн. 72 коп.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 4 даного Закону перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Даний Закон, який є спеціальним, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, де в п.п. 20 п. 1 зазначено м. Маріуполь Донецької області (Маріупольська міська рада), де провадить свою господарську діяльність відповідач та розташоване орендоване згідно з договором № 783-Ж нежиле приміщення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 р. по справі № 826/18330/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 р. у справі № 826/18330/14, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р» визнано нечинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2015 р. у справі № 826/18330/14 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.04.2015 р. провадження в справі № 908/1386/15-г було зупинено до набрання законної сили постанови Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 826/18330/14 від 09.02.2015 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.09.2015 р. у справі № 826/18330/14 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено частково; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову в цій справі скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року в справі № 826/18330/14 у задоволенні позовних вимог Адвокатського об'єднання «Головань і Партнери» відмовлено.

Постанова мотивована тим, що станом на момент вирішення справи по суті оскаржуване позивачем Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» втратили чинність на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». У зв`язку з викладеним суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» не підлягають задоволенню.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до п.п. 3 п. 1 входить місто м. Артемівськ (Артемівська міська рада). Пунктом 3 даного Розпорядження визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2015 р. № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079. Також, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України виданий наказ від 07.10.2014 р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», місто Артемівськ Донецької області перейменовано в місто Бахмут.

Також, згідно ст. 10 вказаного Закону, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Відповідач не надав до суду належні та достатні докази форс-мажорних обставин, зокрема: сертифікат відповідного зразка, довідку відсутності на рахунку ФОП доходів з банківської установи чи ДФС, факту тимчасового зупинення підприємницької діяльності та внесення відповідного реєстраційного запису тощо. А отже, обставини проведення АТО на території міста не мали негативного впливу на його діяльність, що не є підставою для утримання від сплати орендних платежів.

Не дивлячись на те, що дія даного розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053р. спочатку було зупинено розпорядженням КМУ від 05.11.2014р. № 1079-р., а потім воно зовсім втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р. (яким затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в тому числі м. Артемівськ) Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VІ від 02.09.2014р встановив тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування державним та комунальним майном впродовж відповідного періоду (для м. Бахмута з 14.04.2014 року по 07.06.2016р. включно).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування", який набрав чинності 08.06.2016р., статтю 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було викладено в наступній редакції "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антигерористичної операції" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування") визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. № 1085" від 02.12.2015р., №1276-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Місто Артемівськ (нині-м.Бахмут) до зазначеного переліку не віднесено.

Як наслідок, тільки з 08.06.2016р. дія ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не розповсюджується на правовідносини сторін з орендної плати у м. Бахмуті.

Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу за основними платежами становить 6 986, 72 грн.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку).

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Правовідносини сторін врегульовано договором № 87/07 від 03.05.2007р., який за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, до якого застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 вказаного Закону орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частинами 1, 3 ст. 19 Закону визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 4.8 договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити оренду плату, згідно з умовами договору.

Доказів погашення заборгованості з орендної плати відповідач суду не надав.

Таким чином, з урахуванням усних та письмових пояснень прокурора, з відповідача на користь позивача стягується сума 6 986 грн. 72 коп. заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням за період із грудня 2013р. по січень 2015р.

Крім того, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 67 грн. 34 коп. 3 % річних.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Суд вважає встановленим факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань відповідачем.

Судом перевірено розрахунок в частині нарахованої суми 3 % річних з використанням способу, обраного позивачем, арифметичних помилок в розрахунку не виявлено.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 67 грн. 34 коп. 3 % річних.

Крім того, заявлені вимоги про стягнення 598 грн. 75 коп. пені.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" У господарських відносинах грошові зобов'язання найчастіше виникають з господарських договорів та інших угод, передбачених законом, або з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України). Однак оскільки господарський договір (угода) є не єдиною підставою виникнення відповідного зобов'язання, то сама лише відсутність між сторонами спірних правовідносин такого договору (угоди) або незазначення в останньому умов (пунктів) щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання не перешкоджає застосуванню даної відповідальності, але тільки у разі якщо підстави такого застосування і розмір відповідальності передбачено актами законодавства.

Слід також враховувати, що договір, в тому числі в тій його частині, яка стосується відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, може бути укладено не лише шляхом складання єдиного документа, підписаного сторонами, а й шляхом обміну листами, телеграмами, факсограмами, телефонограмами та іншими документами, якщо із зазначених документів вбачається, що сторони погодили умови стосовно такої відповідальності.

Тобто, порушення суб'єктом господарювання своїх договірних грошових зобов'язань дійсно передбачає можливість притягнення його до відповідальності шляхом застосування неустойки у вигляді пені, проте розмір пені, належний до стягнення, встановлюється за згодою сторін (має бути узгоджений ними в договорі), за винятком випадків, коли певний розмір пені визначений безпосередньо в законі.

Суд дійшов висновку, що прокурором та позивачем доведений суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 598 грн. 75 коп. пені.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014р., який набув чинності 15.10.2014р., період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 7 Закону скасовує орендну плату за користування державним та комунальним майном на вказаний період проведення антитерористичної операції для суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Не дивлячись на те, що дія даного розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053р. спочатку було зупинено розпорядженням КМУ від 05.11.2014р. № 1079-р., а потім воно зовсім втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р. (яким затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в тому числі м. Артемівськ) Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VIІ від 02.09.2014р встановив тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування державним та комунальним майном впродовж відповідного періоду (для м. Бахмута з 14.04.2014 року по 07.06.2016р. включно). Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування", який набрав чинності 08.06.2016, статтю 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було викладено в наступній редакції "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону". Частиною 4 статті 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування") визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014р. № 1085" від 02.12.2015р, № 1276-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Місто Артемівськ (м. Бахмут) до зазначеного переліку не віднесено.

Як наслідок, тільки з 08.06.2016р. дія ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не розповсюджується на правовідносини сторін з орендної плати у м. Бахмуті.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, судом встановлено, що прокурором та позивачем доведений суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором, а саме неналежне виконання останнім зобов'язання зі сплати орендних платежів, в результаті чого виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 6 986 грн. 72 коп., 598 грн. 75 коп. пені, 67 грн. 34 коп. 3 %.

Відповідач доказів оплати суми заборгованості в повному обсязі та суми 3 % річних та пені, станом на день розгляду справи суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Крім того, прокурором заявлені вимоги про розірвання договору оренди комунального майна № 87/07 від 03.05.2007р. та зобов'язання відповідача повернути комунальне майно, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп. за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 3 статті 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 8.5 договору він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду.

Порушення відповідачем умов договору оренди нерухомого майна щодо несплати протягом тривалого періоду платежів за користування орендованим нерухомим майном, як це передбачено договором, є істотним, оскільки значною мірою позбавляє позивача того, на що вони розраховували при укладенні договору, зокрема надходження відповідних коштів з орендної плати до місцевого бюджету із подальшим їх розподіленням відповідно до законодавства.

Таким чином, систематична несплата орендних платежів, у тому числі до місцевого бюджету, порушує економічні інтереси держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Враховуючи нестачу бюджетних коштів та необхідність наповнення місцевого бюджету, Запорізька обласна рада повинна використовувати всі наявні матеріальні ресурси.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Пунктом 2.4 договору сторони узгодили, що повернення орендованого майна орендодавцеві здійснюється шляхом підписання відповідних актів прийому-передачі.

Таким чином, несплата ФОП ОСОБА_1 орендних платежів за користування комунальним майном порушує інтереси держави, які полягають у ненадходженні коштів до бюджету.

Вказані порушення інтересів держави свідчать про наявність "порушень інтересів держави" у розумінні ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та наявність підстав для представництва.

Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що при укладанні договору оренди сторони домовилися про те, що в усіх питаннях неврегульованих договором сторони будуть керуватися чинним законодавством.

Таким чином, обов'язки встановлені для відповідача згідно з чинним законодавством, що стосуються договору оренди, є частиною договірних зобов'язань відповідача.

В свою чергу, невиконання відповідачем таких зобов'язань призвело до істотного порушення умов договору.

Зобов'язанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до п. 7.1 договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно з договором оренди сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами договірних зобов'язань.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Із змісту цієї норми слідує, що визначення істотності порушення є оціночним поняттям, яке повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин конкретної справи.

Згідно ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендна плата, з урахуванням її індексації, віднесена до істотних умов договору оренди.

Виходячи з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

За таких обставин, беручи до уваги, що відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов'язань за договором оренди стосовно здійснення повної та своєчасної оплати за майно, що орендується, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди № 87/07 від 03.05.2007р. та зобов'язання повернути комунальне майно, нежитлове приміщення для розміщення майстерні, загальною площею 39,2 м2, що знаходиться на балансі відділу освіти Артемівської міської ради та розташоване за адресою: м. Артемівськ Донецька область, вул. Тургенєва, буд. 1, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп., за актом приймання-передачі підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 частини 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді спору не скористався, письмового відзиву на позов суду не надав. Укладення договору від 03.05.2007р. № 87/07 відповідач не заперечив, доказів повного виконання зобов'язання за договором суду не надав.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6 986 грн. 72 коп. основного боргу, 598 грн. 75 коп. пені, 67 грн. 34 коп. 3 % річних, розірвання договору оренди комунального майна № 87/07 від 03.05.2007 р. та зобов'язання відповідача повернути комунальне майно, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп. за актом приймання-передачі.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 22.05.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Артемівської міської прокуратури, м. Артемівськ, Донецька область в інтересах держави в особі: Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради, м. Артемівськ, Донецька область до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Клещіївка, Артемівський район, Донецька область задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради (84500 Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, ) 6 986 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 72 коп. заборгованості з орендної плати, 598 (п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 75 коп. пені, 67 (шістдесят сім) грн. 34 коп. 3 % річних, на розрахунковий рахунок Відділу освіти Артемівської міської ради (84500 Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 42, ) р/р 4797 в ГУ ДКСУ МФО у Донецькій області, МФО 834016, код ЗКПО 02142796) Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; стягувач: Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розірвати договір оренди нерухомого майна (нежитлових приміщень, будівель, споруд) комунальної власності територіальної громади м. Артемівська № 87/07 від 03.05.2007р., укладений між Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської

ради (84500 Донецька область, м. Бамут (м. Артемівськ), вул. Миру, 44 (вул. Артема), ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1).

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) повернути комунальне майно, нежитлове приміщення для розміщення майстерні, загальною площею 39,2 м2, що знаходиться на балансі відділу освіти Артемівської мівської ради (84500 Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 42, ) та розташоване за адресою: м. Бахмут (м. Артемівськ) Донецької області, вул. Тургенєва, буд. 1, вартість якого становить 13 508 грн. 00 коп. за актом приймання-передачі.

Рішення оформлено та підписано 25.05.2017р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.