ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Справа № 904/10716/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, голова, протокол загальних зборів від 28.01.2015 року;

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 19.08.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №688/1001 від 14.12.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі № 904/10716/16

за позовом: Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський", м. Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

про зміну договору,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року Обслуговуючий кооператив "Приватних будинків "Барвінківський" (надалі ОК "ПБ "Барвінківський") звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (надалі ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго"), яким просив суд змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 року №10675/58-566, який було укладено між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", правонаступником якого є ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ОК "ПБ "Барвінківський" наступним чином:

- у графі 14 (група споживання) таблиці, затвердженої у п. 4 додатку №4 до договору про постачання електричної енергії від 19.02.2009 року №10675/58-566 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", змінити цифру "1"на цифру "2".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі №904/10716/16 (суддя Золотарьова Я.С.) у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що віднесення ОК "ПБ "Барвінківський" до субєктів господарювання у спірному договорі суперечать нормам чинного законодавства , оскільки останній підпадає під усі ознаки населеного пункту, він є юридичною особою, яка обєднує власників житлових будинків на певній території, у віданні кооперативу знаходяться будівля та обладнання (електроустановки), через яке проводиться постачання електричної енергії для всіх членів кооперативу власників житлових будинків.

Апелянт вважає, що обслуговуючий кооператив є споживачем електроенергії юридичною особою, що закуповує електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок всього населеного пункту; при здійсненні розрахунків за спожиту електричну енергію між енергопостачальною компанією та споживачем кооперативом тарифи на електричну енергію повинні визначатись виходячи із видів господарської діяльності кооперативу або послуг, які надаються членам кооперативу фізичним особам.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі посилається на лист НКРЕ від 18.01.2012 року № 273/11/47-12 з розясненнями, наданими ліцензіатам з постачання електроенергії за регульованим тарифом щодо категорії споживачів, які підпадають під визначення «населений пункт», вважаючи, що зі змісту цього листа вбачається, що обслуговуючі кооперативи належать до населеного пункту.

Апелянт вважає, що з укладенням договору про користування електричною енергією між ОК "ПБ "Барвінківський" та ОСОБА_4 від 18.03.2016 року, позивач через невірно вказану категорію споживання у спірному договорі став нести суттєві збитки та труднощі, які повязані з відповідальністю за наявність своєчасного авансування електричної енергії та сплатою штрафних санкцій у разі перевищення лімітів.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що між ОК "ПБ "Барвінківський" (споживач, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго", правонаступником якого є ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (постачальник, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії №10675/58-556 від 19.02.2009 року (надалі договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 5,0 кВт (КВА), величини якої по площах вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та споживачем, та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору (п.1 договору).

Під час виконання договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (п. 2.1. договору).

Згідно пунктів 9.8, 9.8.1 договору, він набирає чинності з дня підписання і укладається на строк до 31.12.2009 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Сторонами підписано додаток № 4 до договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", в якому в графі "Група споживання" визначена перша група споживання.

Відповідно до Порядку розрахунку роздрібних тарифів на електричну енергію, тарифів на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, тарифів на постачання електричної енергії за регульованим тарифом у разі застосування стимулюючого регулювання, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 900 від 11.07.2013 року, споживачі електричної енергії розподіляються за двома класами відповідно до встановленого чинним законодавством порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги. Також, споживачі електричної енергії поділяються на дві групи: 1 група - субєкти господарювання; 2 група - міське та сільське населення.

На думку позивача, віднесення ОК «ПБ «Барвінківський» до субєктів господарювання суперечить нормам законодавства.

Позивач зазначає, що ОК «ПБ «Барвінківський» є споживачем електроенергії юридичною особою, що закуповує електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок всього населеного пункту. Отже, при здійсненні розрахунків за спожиту електричну енергію між енергопостачальною компанією та споживачем кооперативом тарифи на електричну енергію мають визначатися виходячи із видів господарської діяльності кооперативу або послуг, які надаються членам кооперативу фізичним особам.

Позивач наполягає на тому, що віднесення його до суб'єктів господарювання суперечить вимогам чинного законодавства, що обумовлює необхідність внесення змін в графу 14 (група споживання) у додатку № 4 до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 року "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами 1 і 2 ст. 275 та ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. Статтею 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом №19, в якому запропонував внести відповідні зміни до договору про постачання електричної енергії № 10675/58566 від 19.02.2009 року шляхом укладення додаткової угоди від 24.10.2016 року (а.с.26-27).

Листом №73262/1600 від 28.10.2016 року відповідач повернув позивачу проект додаткової угоди від 24.10.2016 року до договору про постачання електричної енергії №10675/58566 від 19.02.2009 року без погодження (а.с.28).

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо необхідності внесення змін у спірний договір, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про зміну договору в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" вказує на наявність рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року у справі № 904/6397/15 між тими ж сторонами.

Дослідивши позовні заяви у справі №904/6793/15 та у справі №904/10716/16 колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави вказаних позовів відрізняються відсутністю (наявністю) оферти з боку позивача щодо укладення додаткової угоди до договору.

З огляду на зазначене господарський суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача в частині необхідності припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов по даній справі було подано у зв'язку з відмовою відповідача змінити договір про постачання електричної енергії від 19.02.2009 року №10675/58-566, який позивач запропонував змінити у листі-оферті №19 від 24.10.2016 року. В той час, як в обґрунтування поданого позову у справі №904/6793/15 позивач посилався на інші підстави.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів, які свідчать про сукупну наявність всіх умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, як підстави для внесення відповідних змін до договору про постачання електричної енергії № 10675/58-566 від 19.02.2009 року "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", з "1" групи на "2" групу споживання в судовому порядку.

Істотною зміною обставин позивач вважає те, що з моменту укладення договору тариф на електроенергію було збільшено в декілька разів, та, відповідно, на теперішній час існує суттєва різниця між тарифами на споживання електроенергії суб'єктами господарювання та населенням. Позивач вважає, що ОК "ПБ "Барвінківський" підпадає під визначення "населений пункт", в зв'язку з чим позивач безпідставно оплачує спожиту електроенергію за підвищеним тарифом.

Різниця в тарифах для споживачів різних груп споживання, яка виникла з моменту укладення спірного договору, не є істотною зміною обставин, оскільки віднесення до певної групи споживання залежить не від тарифу, а від правового статусу особи-споживача, та підвищення тарифу для першої групи споживачів не може бути підставою для внесення змін до умов договору.

Тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 року №220 та зареєстровані в Міністерстві юстиції 02.03.2015 року за № 231/26676. Порядок застосування тарифів на електроенергію затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012 року №498 (далі - Порядок). Цей Порядок є обов'язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню та споживачам, прирівняним до населення (п. 1. Порядку).

У відповідності до пункту 2.1 Порядку до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів.

Відповідно до ст. 380 Цивільного кодексу України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання, а статтею 382 Цивільного кодексу України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Разом з цим, основними положеннями державних будівельних норм України "Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-15-2005", затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005 року №80, встановлено, що нежитлове приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Отже, використання електричної особами на об'єктах, які не відносяться до житлового фонду не можна віднести до задоволення власних побутових або господарських потреб населення.

У відповідності до загальної схеми електропостачання, що є додатком 10 до договору про постачання електричної енергії, постачання електричної енергії відбувається не до житлових приміщень, як це передбачено вищевказаним пунктом Порядку, а до офісного приміщення.

Офісне приміщення - будь-яке приміщення (будівля тощо), в якому знаходиться суб'єкт господарювання або його філія, або його структурний підрозділ, або представництво (ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів").

В матеріалах справи №904/6793/15 міститься договір безоплатного користування приміщенням №15а від 13.02.2009 року, відповідно до умов якого приміщення передається стороні-2 (позивачу) для використання його в якості офісного приміщення. Використання приміщення для будь-яких інших цілей, вказаних в пункті 1.3 договору, заборонено (п.1.3 та п. 1.4 договору від 13.02.2009 року).

Таким чином, в момент укладення договору постачання електричної енергії було спрямоване на забезпечення функціонування офісного приміщення ОК "ПБ "Барвінківський", а не на забезпечення побутових потреб населення, яке об'єдналось шляхом реєстрації юридичної особи, у зв'язку з чим сторонами було визначено саме 1 групу споживання, отже, саме за тарифами для вказаної групи споживачів позивачем здійснювались розрахунки за спожиту електроенергію у спірному приміщенні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони не могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Істотною зміною обставин в договірних відносинах між сторонами позивач вважає момент укладення договору про користування електричною енергією між ОК "ПБ "Барвінківський" та ОСОБА_4

Договір про користування електричною енергією від 18.03.2016 року, укладений між ОК "ПБ "Барвінківський" (основний споживач) та ОСОБА_4 (споживач) правомірно не прийнято судом першої інстанції в якості доказу, що підтверджує істотну зміну обставин, оскільки такий договір було укладено без дотримання Правил користування електричною енергією, а тому він суперечить чинному законодавству України у сфері електроенергетики.

У Правилах користування електричною енергією для населення встановлено, що договір на користування електричною енергією, який укладається між електропостачальником та споживачем - фізичною особою є типовим договором. Сторонами цього договору є енергопостачальник (юридична особа, яка має ліцензію на постачання електроенергії за регульованим тарифом у відповідному регіоні) та споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для власних побутових потреб).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про електроенергетику" діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, здійснення функцій гарантованого покупця, здійснення функцій системного оператора, здійснення функцій оператора ринку здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п.12.8. Правил користування електричною енергією, споживач на території населеного пункту розраховується з постачальником електричної енергії за тарифом для населення за обсяг електричної енергії, визначений за показами його лічильника згідно з умовами договору про користування електричною енергією. Споживач на території населеного пункту оплачує населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту (п. 12.9. Правил користування електричною енергією).

Отже, враховуючи відсутність у позивача ліцензії на постачання електричної енергії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що він суперечить вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики, а тому не може прийняти його в якості належного доказу у цій справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наданий відповідачем договір про користування електричною енергією від 15.03.2017 року № 1812127, укладений між ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ОСОБА_4 (а.с. 182-188).

Неможливість подання вищезазначеного договору до суду першої інстанції відповідач обґрунтовує тим, що його було укладено 15.03.2017 року, коли справа № 904/10716/16 перебувала у провадженні Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Договір про користування електричною енергією від 15.03.2017 року № 1812127, укладений між ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ОСОБА_4, відповідає умовам Типового договору про користування електричною енергією та підтверджує, що між споживачем та енергопостачальником відсутні будь-які посередники у відносинах постачання-споживання електроенергії.

Зважаючи на те, що на одному обєкті не можуть одночасно бути чинними декілька договорів про користування електричною енергією та враховуючи ту обставину, що договір, укладений між ОК "ПБ "Барвінківський" та ОСОБА_4 не відповідає умовам Типового договору про користування електроенергії і суперечить вимогам чинного законодавства про електроенергетику, то доводи позивача про здійснення закупівлі електроенергії для постачання її ОСОБА_5 не підтверджуються належними доказами.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що суду не надано доказів на підтвердження зміни істотних обставин в договірних відносинах між сторонами колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для внесення змін до договору згідно приписів ст. 652 Цивільного кодексу України.

Лист НКРЕКП № 84/20.2/7-17 від 04.01.2017 року , долучений позивачем до матеріалів справи на стадії апеляційного провадження справи, не є нормативно-правовим актом, який є обовязковим до застосування господарським судом при прийнятті рішення.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги ОК "ПБ "Барвінківський" не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, у зв'язку із чим відсутні підстави для їх задоволення.

За таких обставин судова колегія вважає, що місцевим господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, висновки суду є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Приватних будинків "Барвінківський" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року у справі № 904/10716/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

(Повний текст постанови складено 19.05.2017 року).