РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017Справа №910/3479/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Світло Шахтаря»

До Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

Про визнання зобов'язання припиненим

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Гура О.В.

Від відповідача:Демченко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Світло Шахтаря» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - відповідач) про визнання припиненим зобов'язання позивача перед відповідачем за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.17. порушено провадження у справі № 910/3479/17 та призначено її до розгляду на 11.04.17.

10.04.17. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» просить суд відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 11.04.17. було оголошено перерву до 16.05.17.

28.04.17. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.17. продовжено строк вирішення спору в даній справі на пятнадцять днів.

В судовому засіданні 16.05.17. позивачем було підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 16.05.17. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/3479/17.

У судовому засіданні 16.05.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

09.07.12. між відповідачем (кредитор, банк) та позивачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 262-2012 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 237 500,00 доларів США, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - до 04.04.14. включно (п. 1.3 кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12. в редакції договору про внесення змін та доповнень № 2 від 05.07.13.).

Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень № 2 від 05.07.13.) в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат виступає застава майнових прав на грошові кошти, що розміщені на депозитних рахунках в ПАТ «ВіЕйБі Банк»:

- застава майнових прав на грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, які розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_1 майновим поручителем ОСОБА_3 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» «Дев'яти місячний» № 610951/2013 в доларах США від 05.07.13.;

- застава майнових прав на грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, які розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_2 майновим поручителем ОСОБА_4 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Швейцарський «Статусний» «Дев'яти місячний» № 610901/2013 в доларах США від 05.07.13. Предмет застави є власністю фізичної особи-майнового поручителя.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

05.07.13. між позивачем (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець), який виступає майновим поручителем за ТОВ "НВО "Світло Шахтаря" укладено договір застави майнових прав № 262-З2-2012, відповідно до п. 1.1 якого, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 262-2012, що укладений 09.07.12. між відповідачем та позичальником, з усіма подальшими змінами до нього, згідно з яким ПАТ "ВіЕйБі Банк" надав позичальнику кредит в сумі 237 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення цього договору складає 1 898 337,50 грн., зі сплатою позичальником на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк": з 09.07.12. по 03.01.13. 12% річних, з 04.01.13. по 04.07.13. 12,9% річних, з 05.07.13. 11,5% річних від суми кредиту, строком користування до 04.04.14. включно, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначених в кредитному договорі та в цьому договорі застави. Заставодавець надає заставодержателю в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що по курсу НБУ, станом на дату укладення цього договору становить 799 300,00 гривень та станом на дату підписання цього договору знаходиться на вкладному рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ"ВіЕйБі Банк". Код банку 380537, та належить заставодавцю на підставі договору банківського вкладу "Швейцарський "Статусний" "Дев'яти місячний" № 610951/2013 (в доларах США) від 05.07.13. (договір банківського вкладу), укладеного між відповідачем та заставодавцем.

На момент укладення цього договору застави розмір майнових прав, що передається в заставу, сторони оцінюють в 100 000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату укладення цього договору становить 799 300,00 грн. (п. 1.2 договору застави).

Згідно з п.2.2.1 договору застави, заставодавець має право зупинити в будь-який час звернення стягнення на предмет застави шляхом виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.14. ОСОБА_3 виконано зобов'язання позивача перед відповідачем шляхом перерахування коштів з належного йому рахунку № НОМЕР_3 на рахунок відповідача в погашення зобов'язань позивача згідно кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12.

05.07.13. між позивачем (заставодержатель) та ОСОБА_4 (заставодавець), який виступає майновим поручителем за ТОВ "НВО "Світло Шахтаря" укладено договір застави майнових прав № 262-З3-2012, відповідно до п. 1.1 якого, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 262-2012, що укладений 09.07.12. між відповідачем та позичальником, з усіма подальшими змінами до нього, згідно з яким ПАТ "ВіЕйБі Банк" надав позичальнику кредит в сумі 237 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення цього договору складає 1 898 337,50 грн., зі сплатою позичальником на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк": з 09.07.12. по 03.01.13. 12% річних, з 04.01.13. по 04.07.13. 12,9% річних, з 05.07.13. 11,5% річних від суми кредиту, строком користування до 04.04.14. включно, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначених в кредитному договорі та в цьому договорі застави. Заставодавець надає заставодержателю в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, що по курсу НБУ, станом на дату укладення цього договору становить 1 198 950,00 гривень та станом на дату підписання цього договору знаходиться на вкладному рахунку № НОМЕР_4, відкритому в ПАТ"ВіЕйБі Банк". Код банку 380537, та належить заставодавцю на підставі договору банківського вкладу "Швейцарський "Статусний" "Дев'яти місячний" № 610901/2013 (в доларах США) від 05.07.13. (договір банківського вкладу), укладеного між відповідачем та заставодавцем.

На момент укладення цього договору застави розмір майнових прав, що передається в заставу, сторони оцінюють в 150 000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату укладення цього договору становить 1 198 950,00 грн. (п. 1.2 договору застави).

Згідно з п.2.2.1 договору застави, заставодавець має право зупинити в будь-який час звернення стягнення на предмет застави шляхом виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.14. ОСОБА_4виконано зобов'язання позивача перед відповідачем шляхом перерахування коштів з належного йому рахунку № НОМЕР_5 на рахунок відповідача в погашення зобов'язань позивача згідно кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12.

У зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12., 19.11.14. між позивачем та відповідачем укладено договір про розірвання кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12., з якого вбачається, що сторони домовились розірвати кредитний договір № 262-2012 від 09.07.12., з моменту набрання чинності цього договору зобов'язання сторін, які виникли з кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12. припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

Позивач вказує на те, що 27.09.16. ним отримано повідомлення № 11/1-47287 від 23.09.16. та № 11/1-47289 від 23.09.16. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" про нікчемність правочинів, в яких повідомлено про нікчемність правочинів щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12. укладеним між позивачем та відповідачем за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках за:

- договором банківського вкладу № 610901/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_4;

- договором банківського вкладу № 610951/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_3

Вказані повідомлення містять вимогу негайно (в день отримання повідомлення) виконання зобов'язань за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

Разом з тим, на думку позивача, транзакції щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12. за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках за договором банківського вкладу № 610901/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_4, та договором банківського вкладу № 610951/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_3, не підпадають за своєю правовою та економічною суттю під критерії нікчемності, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зобов'язання по кредитному договору № 262-2012 від 09.07.12. виконані своєчасно та в повному обсязі. Кошти, отримані банком в рахунок погашення заборгованості та відсотків, банком позивачу не повернуті.

Вказане і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом про визнання припиненим зобов'язання позивача перед відповідачем за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк", Банк), , ; МФО 380537, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 27 т, м. Київ, 04119, Україна.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року №63, розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Згідно з п.2, 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на день запровадження тимчасової адміністрації) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як зазначено відповідачем у відзиві, на виконання вимог ч. 2 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_6, 15 грудня 2014 року видано наказ № 90 "Про перевірку договорів" (далі - Наказ № 90)

З метою виконання наказу №90 від 15 грудня 2014 року, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_6, 20 січня 2015 року було видано наказ № 23/1 "Про здійснення альтернативної перевірки договорів" (далі - наказ -23/1).

За результатами проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) ПАТ "ВіЕйБі Банк" в період з 21 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року комісією з перевірки правочинів було складено Акт від 09 лютого 2015 року, відповідно до якого комісією було виявлено ряд правочинів які містять ознаки, визначені положеннями ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб": правочин щодо здійснення погашення заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12. за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках за договором банківського вкладу № 610901/2013 від 05.07.13., укладеного між відповідачем та ОСОБА_4

Проте, як зазначено відповідачем, управлінського рішення у формі наказу про визнання нікчемним правочинів (договорів) уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_6 не видавалось.

Рішення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_6 щодо нікчемності правочинів щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12. укладеним між позивачем та відповідачем за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках за:

- договором банківського вкладу № 610901/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_4;

- договором банківського вкладу № 610951/2013 від 05.07.13., укладеним між відповідачем та ОСОБА_3, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснено погашення кредиту згідно кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12.

Частиною 1 статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як відзначалось судом, у зв'язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12., 19.11.14. між позивачем та відповідачем укладено договір про розірвання кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12., з якого вбачається, що сторони домовились розірвати кредитний договір № 262-2012 від 09.07.12., з моменту набрання чинності цього договору зобов'язання сторін, які виникли з кредитного договору № 262-2012 від 09.07.12. припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

Відповідно до п. 15.7 кредитного договору, розірвання та зміни до цього договору оформлюються шляхом підписання договорів про внесення змін до цього договору.

Частиною 1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно договору про розірвання, сторони відповідно до ст.ст. 651, 653, 654 Цивільного кодексу України, домовились розірвати кредитний договір № 262-2012 від 09.07.12.

Пунктом 3 договору про розірвання передбачено, що сторони заявляють про факт проведення повного взаєморозрахунку та відсутність взаємних претензій з приводу виконання умов кредитного договору.

Договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін (п. 5 договору про розірвання).

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Враховуючи вищезазначене, зобов'язання сторін за кредитний договором № 262-2012 від 09.07.12. є припиненим з 19.11.14.

З огляду на вказане у сукупності позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Світло Шахтаря" (ідентифікаційний код 33206228) перед Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (ідентифікаційний код 19017842) за кредитним договором № 262-2012 від 09.07.12.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Світло Шахтаря" (61001, місто Харків, вулиця Світло Шахтаря, будинок 4/6; ідентифікаційний код 33206228) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.05.17.

Суддя Т.М. Ващенко