Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" травня 2017 р. Справа № 906/169/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Вікарчука В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: від позивача: ОСОБА_1 дов. №б/н від 22.02.2017р. ( в засіданні суду 12.05.2017р.)

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №б/н від 04.04.2017; ОСОБА_3 дов. №04-01/04 від 04.04.2017

В засіданні суду 12.05.17р. оголошувалась перерва до 11:00 год. 134.05.17року в порядку статті 77 ГПК України

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Екоресурси Волинь" ( с.Коршів, Луцький район, Волинська область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" (м. Луцьк)

до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Коростенський завод теплотехнічного обладнання" (м. Коростень, Житомирської області)

про зобов'язання спростування недостовірної інформації в листі від 05.01.2017р. та стягнення 100000,00 грн. шкоди

Позивач ОСОБА_5 підприємство "Екоресурси Волинь" звернувся з позовом до суду до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ТД Коростенський завод теплотехнічного обладнання" з вимогами - спростувати недостовірну інформацію в листі від 05.01.2017р. та стягнення 100 000, 00 грн. моральної шкоди, заподіяну діловій репутації поширенням недостовірної інформації.

Ухвалою від 21.03.2017р. господарський суд порушив провадження у справі №906/169/17, вжив заходи по підготовці справи до розгляду, передбачені ст.ст. 64-65 ГПК України.

До початку розгляду справи по суті позивач заяви про зміну підстави та предмету позову не подав, відповідачем зустрічного позову не подав, відповідно. Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та доводить, що лист КП "ІАЦ "Волиньенергософт" за №25 від 16.02.2017р. є носієм недостовірної інформації та принижує ділову репутацію підприємства.

Представники відповідача проти позову заперечили, оскільки, на їх думку, інформація поширена в листі від 05.01.2017р. є достовірною та скерована насамперед правоохоронним органам, а третій особі - лише до відома, як замовнику тендерної закупівлі.

Ухвалою від 13.04.17року в порядку ст. 27 ГПК України залучено до участі у спорі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" (м. Луцьк), яке є замовником капітального будівництва теплогенератора модульного транспортабельного за договорами підряду від 02.12.2016р. за №04/12-16 та за №05/12-16, суб'єктом отриманої інформації у листі від 05.01.2017р. та значиться суб'єктом отримання спростованої інформації у прохальній частині позову.

Заслухавши в засіданнях суду 12.05.17р. та 13.05.17р. представників спору спору, суд

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2017року за вих. № 3 ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Коростенський завод теплотехнічного обладнання" ( надалі - відповідач) надіслало лист трьом адресатам : прокурору Волинської області, директору Національного антикорупційного бюро України та Комунальному підприємству ІАЦ "Волиньенергософт" ( надалі - третя особа) про наступне:

" 03.01.2016р. ( судом встановлено - допущено описку у році) нам стало відомо, що підприємство ПП "Екоререрси Волинь" Луцький р-н, с.Коршів, вул. Л. Українки, 82 незаконно отримало від нашого підприємства технічну документацію для проведення тендерних закупівель :"Капітальне будівництво теплогенератора модульного транспортабельного 3200 кВт на пелеті для забезпечення тепловою енергією і гарячим водопостачанням Волинської обласної лікарні" та "Капітальне будівництво теплогенератора модульного транспортабельного 3200 кВт на пелеті для забезпечення тепловою енергією і гарячим водопостачанням Волинського обласного дитячого територіального медичного об'єднання". Після визначення цього підприємства переможцем , нашим підприємством був виготовлений теплогенератор модульний транспортабельний ТМ-Т-3000-Т потужністю 3,2 МВт в термін до 10.12.2016р. Вартість якого складала 1640800 грн з ПДВ, що був зазначений в тендерній документації ПП "Екорерурси Волинь" аж за 2007279,25 без ПДВ. З невідомих причин директор зазначеного ПП Роман Дудчик 03.12.2016 р. запропонував вказати в видатковій накладній завищену вартість нашого обладнання та пропонував відвантажити його розукомплектований теплогенератор. На що він отримав відмову.

Просимо прийняти міри по анулюванню наданих нами на проведення тендеру документів, так як нам стало відомо, що по вищезазначеним об'єктам ведеться незаконне будівництво , а на деяких з табличок на обладнання вказане наше найменування продукції під абревіатурою ТМ (фото таблички надаємо)" ( надалі - лист від 05.01.17р.)

Позивач доводить, що поширена у листі від 05.01.2017р. інформація є недостовірною в наступній частині:

- що ПП "Екоресурси Волинь" незаконно отримало від відповідача технічну документацію для проведення тендерних закупівель ( надалі - інформація про незаконність отримання технічної документації) ;

- після того, як ПП " Екоресурси Волинь" було визнано переможцем тендеру, відповідачем було виготовлено теплогенератор модульний транспортабельний ТМ-Т-3000-Т, потужністю 3.2 МВт, вартість якого складала 1 640 800 грн. з ПДВ, але директор ПП Роман Дудчик запропонував вказати в видатковій накладній завищену вартість обладнання та відвантажити йому розкомплектований теплогенератор ( надалі - інформація про пропозицію завищити вартість обладнання).

Позивач доводить , що:

- інформація про незаконність отримання технічної документації є недостовірною , оскільки позивач ніколи не отримував від відповідача ніяку технічну документацію, а також між сторонами немає жодного укладеного договору, який може підтвердити їх будь-які взаємовідносини;

- інформація про пропозицію завищити вартість обладнання є недостовірною, оскільки позивач не отримував від відповідача вищевказаний теплогенератор і ніяких видаткових накладних з завищеною ціною також не існує; крім того, відомості, про які стверджує відповідач у своєму листі, ні чим не підтверджені.

Позивач доводить, що за правилом ч.3 ст. 277 ЦК України саме на відповідача лягає тягар спростування презумпції допропорядності (негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного).

Позивач доводить, що вправі , окрім вимоги спростування недостовірної інформації, на відшкодування моральної шкоди , заподіяної діловій репутації юридичної особи її поширенням, в розмірі 100 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками судового процесу докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст. 4-7, 33 та 43 ГПК України про те, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили та про право суду першої інстанції вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одного доказу над іншим, господарський суд дійшов висновку позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є вимога спростувати недостовірну інформацію поширену в листі від 5.01.17р. шляхом надіслання листа третій особі із спростуванням відомостей, вказаних у листі від 05.01.2017р.

Підставою позову лист від 05.01.2017р.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За змістом статей 23 та 201 Цивільного кодексу України право на повагу до ділової репутації може за своєю природою належати будь-якому господарюючому суб'єкту. Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг.

Згідно з статтею 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно з частиною 2 статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

За приписами частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За своєю правовою природою право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 Цивільного Кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам, оскільки це право може бути використано господарюючим суб'єктом (підприємцем) як спосіб судового захисту щодо поширення інформації, яка шкодить його діловій репутації.

Відтак кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способом, передбаченим у законі, в тому числі припинення дії, що порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як зазначено у пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" ( надалі - Постанова ВСУ № 1) під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, л и с т а х, а д р е с о в а н и х і н ш и м о с о ба м ; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідач поширив інформацію про незаконність отримання технічної документації та інформацію про пропозицію завищити вартість обладнання позивачем у листі від 05.01.2017р. трьом адресатам, в тому числі третій особі.

Доводи відповідача про те, що третя особа не є адресатом поширеної інформації , а остання не може бути спростована , оскільки інші два адресати є правоохоронними органами, не заслуговують на увагу з наступних підстав:

- позивач не вимагає від відповідача спростувати поширену у листі від 05.01.17р. інформацію про незаконність отримання технічної документації та інформацію про пропозицію завищити вартість обладнання шляхом надіслання відповідного листа прокурору Волинської області та директору Національного антикорупційного бюро України , а лише треті особі;

- відповідно ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлювання документів" (чинний від 01.09.2003 р. ) у п.5.16 передбачено, що документ не повинен містити більше чотирьох адресатів. Слово "копія" перед зазначенням адресата не ставлять. За наявності більшої кількості адресатів складають список для розсилання, а на кожному документі зазначають тільки одного адресата. До реквізиту "Адресат" входить поштова адреса. Порядок і форма запису відомостей про поштову адресу установи мають відповідати Правилам надання послуг поштового зв'язку.

Таким чином, позивач правомірно доводить, що третя особа є самостійним адресатом інформації , поширеної у листі від 05.01.17р. Вчинена третьою особою резолюція на цьому листі "ОСОБА_6 Розглянути на черговому засіданні тендерного комітету 13.01.17р. " є додатковим підтвердженням викладеному.

Водночас розглядаючи поширену у листі від 05.01.17р. інформацію на предмет того, чи є вона недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, суд виходить з наступного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин, як-то: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (пункти 4, 15 Постанови ВСУ № 1)

За загальним правилом цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов'язаними суб'єктами цих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій.

При цьому під поняттям "спростування" розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обов'язково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання

У ч. 1 статті 35 ГПК України закріплено наступне правило: обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідач у листі від 05.01.17р. визнає наступні обставини:

- після визначення цього підприємства переможцем , нашим підприємством був виготовлений теплогенератор модульний транспортабельний ТМ-Т-3000-Т потужністю 3,2 МВт в термін до 10.12.2016р.;

- просимо прийняти міри по анулюванню наданих нами на проведення тендеру документів.

Зазначеним відповідач не тільки визнає, що надав позивачу документи для тендеру, але й визнає, що виготовив обладнання, вказане у тендерній пропозиції позивача.

На підставі встановлених обставин поширена у листі від 05.01.7р. інформація про незаконність отримання позивачем технічної документації викладена неправдиво, а відтак підлягає спростуванню відповідачем.

В свою чергу, вказуючи у позові , що " позивач ніколи не отримував від відповідача ніяку технічну документацію, а також між сторонами немає жодного укладеного договору, який може підтвердити їх будь-які взаємовідносини", позивач вводить суд в оману, оскільки в ході судового вирішення спору судом встановлено, що у наданому третій особі технічному завданні (додаток № 5) позивач посилався на технічну документацію відповідача та надав її третій особі для участі у тендерній закупівлі , засвідчивши її копію власноруч та скріпивши печаткою юридичної особи. Окрім того, укладений між сторонами 12.09.16р. договір поставки № 96 ( предмет поставки немає юридичного значення) доводить наявність договірних відносин між сторонами, однак спростувати які намагався позивач.

Однак не підлягає спростуванню відповідачем інформація про пропозицію завищити вартість обладнання , оскільки позивач залишив поза увагою , що Законом України N 1170-VII від 27.03.2014 року (набув чинності 19.04.2014 року) виключена ч. 3 ст. 277 ЦК України, якою визначалося, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежне. Таким чином, з 19.04.2014 року вже не діє презумпція добропорядності, на яку посилався позивач у позові.

Отже, позивач у цій категорії спору, має довести недостовірність поширеної відповідачем інформації про нього в загальному порядку відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України .

Однак позивач не довів належними та достовірними доказами, що інформація про пропозицію завищити вартість обладнання є недостовірною. Натомість господарський суд встановив, що тендерна документація третьої особи передбачала для учасників закупівлі умову не тільки подати відомості на конкретну торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип у найменуваннях за предметом закупівлі, джерело його походження або виробника ( вираз "або еквівалент" в даному спорі судом не оцінюється, оскільки позивач ним не скористався), але й зазначити у тендерній пропозиції обсяг та вартість всіх видів робіт, зазначених у Кошторисі (додаток 7), включаючи в а р т і с т ь м а т е р і а л і в, необхідних для виконання цих робіт . При цьому вартість товарів, необхідних для виконання закупівлі, відповідно до їх переліку і вимог до них, що можуть бути приведені у Кошторисі має бути визначена чітко та остаточно без будь-яких посилань, обмежень або застережень.

Як встановив в ході вирішення спору, позивач надав третій особі Кошторис (додаток 7 тендерної документації) , у якому вартість теплогенератора модульного транспортабельного ТМ -Т-3000-Т ( торговельна марка відповідача) зазначена на рівні 2007279,00 грн. в цінах станом на 12.11.16р. В свою чергу, відповідач довів, що вартість теплогенератора модульного транспортабельного ТМ -Т-3000-Т починаючи з 01.06.2016р. не змінювалась та становила для представників з ПДВ - 1080000,00 грн.

Зазначені обставини, які встановлені судом, є достатніми для висновку суду про недоведеність позову в частині недостовірності поширеної у листі від 05.01.17р. інформації про пропозицію завищити вартість обладнання.

Не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача 100 000,00 грн моральної шкоди, оскільки суд врахував наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (постанова від 05.03.2012 Цивільне 6-96цс11 ,№ в реєстрі 22547734).

Не вдаючись в оцінку обґрунтованості заявленого розміру моральної шкоди (оскільки останній нічим необґрунтований), суд виходить з недоведеності позивачем факту заподіяння йому відповідачем моральної шкоди шляхом поширення у листі від 05.01.17р. інформації про незаконність отримання технічної документації , яка дійсно була неправдивою , однак одночасно і спростованою самим же відповідачем в останньому абзаці цього листа. Посилання позивача про те, що у листі від 05.01.7р. відповідач фактично заявив про вчинення ним злочину ( ст. 191 КК України), через що в подальшому підприємство понесло збитки не заслуговує на увагу, оскільки юридичний факт понесення збитків не підтверджений будь-яким засобом доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. З цих підстав суд зазначає, що в даному випадку саме позивач мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідача.

Вимоги до резолютивної частини рішення суду у цій категорії спорів викладено у п. 24 Постанови ВСУ № 1 наступним чином: задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права; якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту; у судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

Щодо розподілу судового збору.

У зв'язку з частковим задоволення позовної вимоги немайнового характеру, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600,00 грн розподіляється між сторонами пропорційно. У зв'язку з відмовою позивачу у позовній вимозі майнового характеру , сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600,00 грн. покладається на витрати останнього.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати такою, що викладена неправдиво наступна інформація: " ... підприємство ПП "Екоресурси Волинь" Луцький р-н, с. Коршів, вул.Л.Українки,82 незаконно отримало від нашого підприємства технічну документацію для проведення тендерних закупівель:" , поширена у листі ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Коростенський завод теплотехнічного обладнання" (м. Коростень, Житомирської області) за № 3 від 05.01.2017року, адресованому прокурору Волинської області , директору Національного антикорупційного бюро України та Комунальному підприємству "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" .

3. ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Коростенський завод теплотехнічного обладнання" (11500, вул. Крупської 8/7 м. Коростень, Житомирської області, код ЄДРПОУ) спростувати викладену неправдиво інформацію про ОСОБА_5 підприємство "Екоресурси Волинь" (Волинська область, Луцький район, с. Коршів, вул. ЛесіУкраїники,82 , ) шляхом надіслання Комунальному підприємству "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" (43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, ) листа про це не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням з даної справи законної сили.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Коростенський завод теплотехнічного обладнання" (11500, вул. Крупської 8/7 м. Коростень, Житомирської області, код ЄДРПОУ) на користь Приватного підприємства "Екоресурси Волинь" (Волинська область, Луцький район, с. Коршів, вул. ЛесіУкраїники,82 , ) - 800 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18 травня 2017року

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1- у справу

2- позивачу (рек. з повідомл.)

3- відповідачу (рек. з повідомл.)

4- третій особі КП "ІАЦ Волиньенергософт" (43021, Волинська обл, м. Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67) рек. з повідомл.