УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19.05.2017Справа № 910/7855/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерний центр "Енергомаш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімсен"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інженерний центр «Енергомаш» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 15.03.2017р. (вх. № суду 7855/17 від 16.05.17) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМСЕН» про визнання договору недійсним.

Господарським судом міста Києва досліджено позовну заяву б/н від 15.03.2017р. (вх. № суду 7855/17 від 16.05.17) та додані до неї документи, та встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Зі змісту позовної заяви б/н від 15.03.2017р. вбачається, що 06.01.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договори:

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В., реєстровий № 7;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В., реєстровий № 22;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В., реєстровий № 12;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А.В., реєстровий № 17.

Крім того, позивач зазначає, що останнім не було сплачено податкове зобов'язання у зв'язку із відчуженням нерухомого майна, а саме згідно податкової накладеної від 06.01.2015р. нараховано ПДВ на суму 430 978,82 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позивач в підтвердження вищевказаних обставин не долучив до позовної заяви завірену належним чином копії договорів купівлі-продажу та копію податкової накладної від 06.01.2015р. на суму 430 978,82 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявником не подано доказів, які входять в предмет доказування, що, в свою чергу, унеможливлює здійснення судом дій по підготовці справи до розгляду передбачених ст. 65 ГПК України.

Також, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З наданих доказів про відправлення відповідачу та третім особам копії позовної заяви і доданих до неї документів (описи вкладення у цінні листи від 12.05.2017) вбачається, що позивачем направлено на адресу відповідача та третій особі - 2 позовну заяву на 6 аркушах. Разом з тим, на розгляд суду подана позовна заява на 12 аркушах.

Таким чином, суд не може дійти достовірного висновку про те, що позивачем було направлено відповідачу та третій особі - 2 позовну заяву, яка подана на розгляд суду.

А тому, суд дійшов до висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

При цьому, суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись п.п. 3, 6, ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

2. Звернути увагу заявника, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Суддя Л.Г. Пукшин