ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Справа № 916/1726/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіВовка І.В.,
суддіГрека Б.М.,
за участю представника
від відповідача 1Асташенкової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фірми "Полімед" (у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю)
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року
у справі№ 916/1726/16 Господарського суду Одеської області
за позовомФірми "Полімед" (у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю)
до1. Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради; 2. Виконавчого комітету Одеської міської ради
протлумачення умов договорів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Фірма "Полімед" (у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю) (надалі - Фірма "Полімед", позивач) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради (надалі - Департамент охорони здоров'я, відповідач 1) та Виконавчого комітету Одеської міської ради надалі - (Виконавчий комітет, відповідач 2) про тлумачення п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року, укладеного між Управлінням охорони здоров'я Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент охорони здоров'я, та позивачем, а також п. 5.3 договору на право забудови від 15.10.2005 року, укладеного між Виконавчим комітетом та позивачем.

Позивач просить витлумачити спірні умови договорів, як такі, що передбачають, що "Фірма "Полімед" зобов'язана передати закінчену будівництвом аптеку в комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" за відплатним договором, умови якого визначити шляхом укладення додаткового погодження до договору або шляхом внесення змін до договору".

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що тлумачення договорів у запропонованій позивачем редакції неможливе, оскільки, по-перше: договори повністю виконані, що підтверджується актом приймання-передачі від 27.07.2007 року спірного майна на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" та укладеним 31.07.2007 року між сторонами договором оренди цього майна, а відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) тлумачення договору може здійснюватися лише до початку його виконання; по-друге: запропоноване позивачем тлумачення з визначенням платності змінює його умови. Крім того, відповідач 1 заявив про сплив строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2016 року (суддя Никифорчук М.І.), позов задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів: Аленіна О.Ю., Філінюк І.Г.), рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у постанові апеляційного господарського суду, щодо виконання сторонами договору обставинам справи, та порушення норм ст.ст. 213, 637, ч. 5 ст. 626 ЦК України.

Відповідачі подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника відповідача 1, перевіривши згідно із ст.ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що 23.12.2004 року між Управлінням охорони здоров'я Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент охорони здоров'я, та Фірмою "Полімед" укладено договір, предметом якого є організація аптеки для забезпечення медичного обслуговування населення, у тому числі пільгової категорії громадян, лікарськими засобами і виробами медичного призначення шляхом будівництва Фірмою "Полімед" за рахунок власних сил і коштів одноповерхової прибудови до будівлі комунальної установи "Міська Поліклініка №20", за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62, з передачею її, після завершення будівництва, в міську комунальну власність на баланс КУ "Міська Поліклініка №20" (розділ 1).

У п. 2.1.3 сторони погодили, що Фірма "Полімед" зобов'язується передати закінчену будівництвом аптеку в міську комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20".

15.10.2005 року між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Фірмою "Полімед" (забудовник) був укладений договір на право забудови, предметом якого є надання забудовнику від імені виконкому права забудови земельної ділянки, в межах відводу, за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62, строком до 31.12.2006 року, для здійснення будівництва прибудови до першого поверху будівлі міської поліклініки № 20 для розміщення аптеки і комплексного благоустрою прилеглої території. Цей договір був затверджений рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про надання дозволу фірмі "Полімед" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на будівництво прибудови до першого поверху будівлі комунальної установи "Міська поліклініка № 20" для розміщення аптеки за адресою: м. Одеса, вул. Левітана,62" від 15.10.2005 року № 664.

У п. 5.3 цього договору сторони погодили здійснити за рахунок власних коштів фірми "Полімед" всі проектні і будівельні роботи по будівництву прибудови до першого поверху будівлі міської поліклініки № 20 для розміщення аптеки за адресою: вул. Левітана, 62, а потім, по завершенню будівництва, передати її в комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20".

На виконання умов договору на право забудови від 15.10.2005 року позивач за рахунок власних коштів здійснив всі необхідні дії та отримав:

- висновок на проект будівництва від 28.12.2004 року № 1441-3438, виданий Санітарно-епідеміологічною станцією;

- висновок Управління архітектури та містобудування № 491/05, зареєстрований 14.05.2005 року за № 2055;

- розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2005 року № 820 про будівництво прибудови першого поверху будівлі Міської поліклініки № 20 для розміщення аптечного пункту за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62;

- дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси на виконання будівельних робіт від 15.11.2005 року № 703/05;

- технічний паспорт, виданий 26.06.2012 року КП "ОМБТІ та РОН";

- декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 26.06.2012 року Інспекцією ДАБК Одеської області за № ОД7, згідно із якою будівництво здійснено в період з 15.11.2005 року - 01.11.2006 року і вважається закінченим будівництвом.

27.07.2007 року Фірма "Полімед" та КУ "Міська Поліклініка №20" на виконання п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року підписали акт про передачу на баланс комунальної установи збудованої прибудови, площею 61,00 м2.

31.07.2007 року Управління охорони здоров'я Одеської міської ради та Фірма "Полімед" уклали додаткову угоду № 322-07ДС-23/07 до договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2002 року № 105-00 (в редакції договору від 01.03.2007 року4 № 23/07), згідно з якої змінили умови договору оренди та збільшили розмір орендованої площі за рахунок зведеної орендарем прибудови.

Предметом спору у справі є тлумачення змісту п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року та п. 5.3 договору від 15.10.2005 року.

Згідно ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється за правилами, встановленими ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила тлумачення змісту правочину визначені ч.ч.3,4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч.3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, тлумачення правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

У позовній заяві позивач зазначає про різне (неоднозначне) розуміння сторонами змісту договору щодо оплатності передання позивачем закінченої будівництвом аптеки в міську комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" і наполягає, що договори та норми чинного законодавства не передбачають, що забудовник зобов'язаний передавати об'єкт нерухомості безоплатно у комунальну власність, в зв'язку з чим просить витлумачити словосполучення "передати закінчену будівництвом прибудову (аптеку) в міську комунальну власність на баланс комунальної установи", яке міститься у п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року та п. 5.3 договору на право забудови від 15.10.2005 року, як таке, що передбачає "зобов'язання передати закінчену будівництвом аптеку в комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" за відплатним договором, умови якого визначити шляхом укладення додаткового погодження до договору або шляхом внесення змін до договору", а не безоплатно, як вважають відповідачі. Необхідність в тлумаченні судом спірних п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року та п. 5.3 договору на право забудови від 15.10.2005 року позивач також обґрунтовує наявністю між сторонами судових спорів щодо права власності на побудовану позивачем прибудову до першого поверху приміщення міської поліклініки № 20 для розміщення аптеки за адресою: вул. Левітана, 62, площею 61 кв.м.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договори не містять умов про те, що вони є безоплатними, а тому відповідно до 5 ст. 626 ЦК України такі договори є відплатними, і п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року слід розтлумачити таким чином: "передати закінчену будівництвом аптеку в міську комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" за відплатним договором, умови якого визначити шляхом укладення додаткового погодження до договору або шляхом внесення змін до договору", а п. 5.3 договору на право забудови від 15.10.2005 року як "здійснити за рахунок власних коштів фірми "Полімед" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю всі проектні і будівельні роботи по будівництву прибудови до першого поверху приміщення міської поліклініки № 20 для розміщення аптеки за адресою: вул. Левітана, 62, а потім, по закінченню будівництва, передати її в комунальну власність на баланс КУ "Міська поліклініка № 20" за відплатним договором, умови якого визначити шляхом укладення додаткового погодження до договору або шляхом внесення змін до договору".

Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, проте позивачем заявлені вимоги про тлумачення умов договору, які вже виконані сторонами повністю та строк дії яких закінчився, що підтверджується актом приймання передачі закінченого будівництвом об'єкта від 27.07.2007 року та довідкою від 11.09.2007 року № 911. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що вимоги позивача, щодо тлумачення умов договору в запропонованій ним редакції фактично змінюють зміст п. 2.1.3 договору від 23.12.2004 року та п. 5.3 договору на право забудови від 15.10.2005 року і не є тлумаченням у розумінні ст. 637 та ст. 213 ЦК України.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для тлумачення спірних пунктів договорів, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ці пункти не містять умов, які б передбачали, що сторони дійшли згоди про те, що майно буде передано "за відплатним договором, умови якого визначити шляхом укладення додаткового погодження до договору або шляхом внесення змін до договору". Тобто, фактично вимоги позивача спрямовані на встановлення змісту волі сторін договорів, який не знайшов свого відображення в тексті договорів. Водночас, за змістом ст. ст. 213, 628, 637 ЦК України суд може постановити рішення щодо тлумачення лише тих умов (пунктів) договору, які врегульовані сторонами і погоджені ними, тобто, текстуально закріплені у договорі.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеним обставинам, і, постановив рішення, яким фактично встановив додатковий обов'язок сторін укласти додатковий відплатний договір, що не передбачено цими договорами, тобто, змінив спірні пункти договорів, а не роз'яснив справжню волю сторін, що виходить за межі повноважень суду при постановлені рішення про тлумачення умов договору відповідно до ст. ст. 213, 637 ЦК України. Питання про права та обов'язки сторін, які не врегулювані у договорі, але виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, вирішуються судом у позовному провадженні при вирішенні спору про право (наприклад, про визнання права власності на майно, про відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю, тощо), а не шляхом тлумачення договорів або їх окремих умов (пунктів).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував рішення місцевого господарського суду, як таке, що постановлене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, і відмовив в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фірми "Полімед" (у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю) залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року у справі № 916/1726/16 - без змін.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
Суддя Вовк І.В.
СуддяГрек Б.М.