ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.05.2017 Справа № 904/3740/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продімпекс", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 5 032,92 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 1 від 15.12.2016;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продімпекс" (далі - Позивачу) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (далі - Відповідач), за змістом якої, з урахуванням поданої заяви про зміну розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача 4745,00 грн. основного боргу, 231,77 грн. інфляційних втрат, 56,15 грн. три відсотки річних.

Позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача господарського зобовязання встановленого умовами договору № 188/12 від 01.12.2016 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками.

Відповідач не забезпечив явку представника в судові засідання та подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У своєму відзиві на позовну заяву, Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на відсутність порушення ним саме грошового зобовязання, за яким можливі дані нарахування.

В судовому засіданні 17.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 між Позивачем (Замовником) та Відповідачем (Постачальником) укладено договір № 188/12 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками (Договір), за яким Постачальник зобовязується поставити Замовнику ПММ та паливні картки, на яких вони обліковуються, а Замовник зобовязується приймати та оплачувати їх.

Відповідно до пункту 4.1.1. Договору постачальник зобовязаний в термін не більше 3-х робочих днів з моменту надходження коштів за паливні картки на поточний рахунок надати Замовнику паливні картки та видаткову накладну на товар.

Постачальник зобовязаний у строк не більше 2-х банківських днів з дня надходження коштів за ПММ на поточний рахунок (в повному обсязі за відповідним рахунком) Постачальника забезпечити поповнення основної картки (п. 4.1.3 Договору).

Відповідно з п. 5.1 Договору Замовник оплачує Постачальникові паливні картки, згідно відповідного рахунку, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку, за цінами, що діють на момент надходження коштів.

На виконання зазначених умов договору, на підставі виставленого Відповідачем рахунку, Позивач здійснив оплату на суму 4 745,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 3631 від 19.12.2016 (а.с. 13), проте, Відповідачем порушено зобовязання щодо передачі ПММ, відповідно до погоджених сторонами умов поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно положень ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на те, що Відповідач не виконав умови договору щодо передачі товару, та сплачені Позивачем грошові кошти не повернув, слід дійти висновку щодо виникнення у Позивача права на звернення із вимогою про стягнення передплаченої суми в судовому порядку.

На час розгляду спору Відповідач не надав суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував, а тому суд вважає вимогу щодо стягнення суми основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 56,15 грн. та інфляційних витрати у розмірі 231,77 грн., які розраховані на підставі ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України, обов'язок щодо сплати трьох процентів річних та інфляційних витрат, виникає лише в разі порушення боржником грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов'язання можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо). Правила зазначеної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі.

Зважаючи на те, що вимога Позивача про повернення суми попередньої оплати, не пов'язані з порушенням Відповідачем грошового зобов'язання, а є наслідком порушення останнім зобов'язання щодо поставки попередньо оплаченого товару, у суду відсутні підстави для стягнення нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України відсотків річних та інфляційних втрат.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача 4 745,00 грн. сплаченої вартості непоставленого товару, в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продімпекс" (65009, м. Одеса, пл. Десятого квітня, 1, ) суму основного боргу у розмірі 4 745, 00 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 508, 47 грн., видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.05.2017

Суддя ОСОБА_3