ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 травня 2017 р. Справа № 918/115/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА"

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з"явився

від відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_5

від третіх осіб: не з"явилися

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (надалі Позивач або ПАТ "СК "Провідна") звернулася в господарський суд Рівненської області з позовом до Малого приватного підприємства "Агропромкомплект" в якому просить стягнути з останнього в порядку регресу 28 998, 43 грн. страхового відшкодування.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

17.01.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ПрАТ «СК "Провідна" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формв Поліса № АС/4862396 відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «DAF YE95-380», державний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 10.11.2014 року по 09.11.2015 року.

21.10.2015 року о 13 годині 30 хвилин на вул. Святошинська, 34 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом «Хюндай» д.н. НОМЕР_2.

ОСОБА_3 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року за якою його визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

В результаті зазначеної ДТП ТЗ «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, що потверджується Довідкою ДАІ.

Враховуючи наявність Поліса, потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 08.04.2016року ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт по справі № на суму 28 998,43 гривень.11.04.2016р. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахування на користь потерпілого суми у розмірі 28 998.43 гривень, що підтверджується платіжним доручення №0015649 від 11 квітня 2016 р., та Відомістю №ВПТ-001788 від 10.04.16 р. з відміткою банку.

Відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - ЗУ «Про ОСЦПВ») водій транспортного засобу у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Натомість, ні Відповідачем, ні водієм Забезпеченого ТЗ Позивача не було повідомлено у встановленому порядку про ДТП, що сталася 21.10.2015 року о 13 годині 30 хвилин на вул. Святошинська, 34 в м. Києві за участю Забезпеченого ТЗ «DAF YE95-380», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом «Хюндай» д.н. НОМЕР_2. Крім того Позивачу не надані будь-які документальні підтвердження того, що водій не мав змоги виконати обов'язок повідомити Позивача про ДТП у визначені ЗУ «Про ОСЦПВ» строки та встановленим законом способом.

Згідно з пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ "Про ОСЦПВ" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених пп. 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього Закону.»

Ухвалою суду від 31 березня 2017 року за заявою Позивача здійснено заміну первісного відповідача Мале приватне підприємство "Агропромпроект" на належного відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ), так як, власником та страхувальником забезпеченого транспортного засобу «DAF YE95-380» є саме останній і водій цього ТЗ є працівником вказаного підприємця.

Представник Позивача в судове засідання не з"явився, натомість подав клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними в справі матеріалами.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечив пославшись на те, що про ДТП повідомив особисто представників філії ПАТ "СК "Провідна" в м. Костопіль Рівненської області. Крім того Відповідач зазначив , що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Треті особи в судове засідання не з"явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

21.10.2015 року о 13 годині 30 хвилин на вул. Святошинська, 34 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_3 та транспортним засобом «Хюндай» д.н. НОМЕР_2.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, що підтверджується Трудовим договором між працівником і фізичною особою №4 від 01 жовтня 2015 року (а.с. 107).

ОСОБА_3 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року за якою його визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

В результаті зазначеної ДТП ТЗ «Хюндай», д.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, що потверджується Довідкою ДАІ.

17.01.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ПрАТ «СК "Провідна" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортних засобів у формв Поліса № АС/4862396 відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «DAF YE95-380», державний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 10.11.2014 року по 09.11.2015 року.

Враховуючи наявність Поліса, потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування. 08.04.2016року ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт по справі № на суму 28 998,43 гривень.11.04.2016р. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахування на користь потерпілого суми у розмірі 28 998.43 гривень, що підтверджується платіжним доручення №0015649 від 11 квітня 2016 р., та Відомістю №ВПТ-001788 від 10.04.16 р. з відміткою банку.

Предметом даного судового розгляду є вимога страховика до страхувальника про стягнення в порядку регресу виплаченого відшкодування потерпілій особі, у зв'язку з неповідомленням страхувальником у встановлений законодавством термін про настання страхового випадку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «г'» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв 'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; водій забезпеченого ТЗ, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція у подібних правовідносинах наведена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року № 6-284цс15.

Посилання Позивача на те, що Відповідач зобов"язаний відшкодувати йому в порядку регресу 28 998, 43 грн. страхового відшкодування в зв"язку з тим, що водій, винний у вчиненні ДТП, є працівником Відповідача, не грунтується на законі з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон)відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже наведеними правовими нормами встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Підпунктом 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки за яких страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Однак та обставина, що водій, винний у вчиненні ДТП, є працівником страхувальника, не є підставою для подання страховиком регресного позову до страхувальника.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всупереч вищенаведеним нормам Позивач не довів належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а саме того, що у Відповідач зобов"язаний сплатити Позивачу в порядку регресу 28 998, 43 грн. страхового відшкодування.

За таких обставин вимоги Позивача не грунтуються на законі, є безпідставними, і, відповідно, не підлягають задоволенню.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2017 року.

Суддя Марач В.В.