ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.05.2017 Справа № 907/80/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - промисловий центр", Україна, Закарпатська область, м. Ужгород

до відповідача 1 іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою

відповідальністю "Bratislava Group", м. Ташкент, Узбекистан

до відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород

про стягнення 109996,49 доларів США, що еквівалентно 2876125,52 грн.

Колегія суддів у складі: головуючого судді Васьковського О.В., суддів Йосипчук О.С., Ушак І.Г.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 (дов. від 12.05.17)

від відповідача 1 не зявився

від відповідача 2 не зявився

СУТЬ СПОРУ: про стягнення солідарно заборгованості в сумі 109996,49 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2876125,52 грн. за поставлений товар, згідно контракту №1 від 28.10.15.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач 1 у встановлений у контракті строк не здійснив оплату поставленого товару в порушення взятих на себе договірних зобовязань за контрактом та наявністю зобовязань поручителя (відповідача 2) - приватного підприємства Агро Комплекс , м.Ужгород відповідно до договору поруки від 29.10.2015 року, внаслідок чого виникла та рахується заборгованість у розмірі 43620,02 канадських доларів, у звязку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів вказану прострочену суму заборгованості у розмірі 109996,49 доларів США, що еквівалентно 2876125,52 грн., згідно курсу Національного банку України.

Позивач вказує, що даний спір підвідомчий господарському суду, оскільки відповідно до ст. V, VI Європейської конвенції "Про зовнішньоторговельний арбітраж" (1961 року, підтверджено Україною 24.11.1993 року та 04.01.1994 року) правовідносини поручительства між українськими підприємствами є поза межами компетенції третейського арбітражу, тому дана справа підвідомча державному суду. Стверджує, що даний спір підсудний господарському суду Закарпатської області відповідно до положень ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, яка надає позивачу право вибору місця розгляду справи при наявності двох відповідачів, тобто позивач реалізував дане право при поданні позову.

З метою належного повідомлення про розгляд справи відповідача 1 у справі - іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Bratislava Group", м. Ташкент, Узбекистан, який є нерезидентом та не має свого представництва на території України, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 25.07.2016 зупинено провадження у справі № 907/80/16 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України у звязку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою господарського суду м.Ташкент від 04.01.17 у справі №10-1606/29499 повернуто надіслані документи судове доручення господарському суду Закарпатської області, у зв'язку з неможливістю вручення судового доручення по справі №907/80/16. При цьому, відповідач 1 був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, однак участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, що було підставою для відкладення розгляду судового доручення 19.12.16 та 04.01.16.

Для підтвердження правосубєктності юридичної особи відповідача 1 позивачем надано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 30.07.15 №4936, порядковий номер №1624, зареєстроване в реєстрі №1-17968. Зазначене свідоцтво, оформлене відповідно до ст. 13 ЗУ Про міжнародне приватне право, з проставленням апостилю та нотаріально посвідченим перекладом з узбекського на російську та з російської на українську мову, яке долучене позивачем до матеріалів справи.

Відповідач 1 - іноземне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Bratislava Group" у поданому 10.03.16 відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав та вказав про намір в найближчий час погасити вказану заборгованість, у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач 2 товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс" у поданому 10.03.16 відзиві просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів з нього як з поручителя, посилаючись на припинення зобовязань за договором поруки від 29.10.15 (із змінами згідно додаткової угоди №01 від 02.11.15) відповідно до умов п. 3.5. якого, строк дії поруки до 31.12.15, а позивачем не направлено вимогу відповідачу 2, в порушення одноденного строку предявлення претензії, тому підстави для стягнення коштів з відповідача 2 за договором поруки відсутні.

При вирішенні питання підвідомчості даного спору судом враховано, що учасником спірних правовідносин є іноземний субєкт господарювання. Стаття 124 Господарського процесуального кодексу України визначає компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, та передбачає, зокрема, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом передбачено ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 вказаного Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 ГПК України спори за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Оскільки, спірні правовідносини виникли на підставі укладеного між позивачем та відповідачем 1 контракту № 1 від 28.10.2015 року, умовами п. 10.1 якого передбачено вирішення спорів в суддівських органах по місцю знаходження відповідача, та з огляду на те, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, в тому числі, неналежним виконанням відповідачем 2, як поручителем, договору поруки від 29.10.2015 року, який укладений на забезпечення виконання контракту № 1 від 28.10.2015 року та просить стягнути заборгованість солідарно з обох відповідачів, то вказаний спір відповідно до ст. 15 ГПК України підлягає розгляду господарським судом Закарпатської області.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи факт поінформованості всіх учасників спору про час та місце проведення судового засідання по розгляду справи, спір вирішено з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила:

Між позивачем (продавець за контрактом) та відповідачем 1 (покупець за контрактом) укладено контракт №1 від 28.10.2015 року, згідно п.1.1 якого позивач (продавець за контрактом) зобовязався поставити і передати у власність покупця на умовах CІР станція Сари-Агач, а відповідач 1 (покупець за контрактом) прийняти та оплатити соєві боби (далі - товар) по ціні, кількості і якості, асортименту, коду ТНВЕД (МНЗЕД) товару, виду транспортування і строку відгрузки, країни походження, виробника і відправних реквізитів вказаних в додатках (специфікаціях), які є невідємною даного контракту.

Загальна сума контракту складає 491680 доларів США (п. п. 3.1, 3.2. контракту).

Згідно специфікації №1, товаром є соєві боби у кількості 1000 тон, загальною вартістю 491680 доларів США.

Сторони обумовили, що поставка товару здійснюється партіями (п.2.1 контракту).

На виконання контракту №1, продавцем 12.11.15 було поставлено партію товару на загальну суму 154341,00 доларів США, згідно вантажно митною декларацією ( далі ВМД) № 403000009/2015/011050.

Митне оформлення зазначеної вище партії товару було здійснено позивачем 12.11.2015 року, що підтверджується вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 403000009/2015/011050.

Згідно п. 4.1 контракту оплата за контрактом повинна здійснюватись в доларах США, шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця відповідно виставленим інвойсам на умовах відстрочення платежу 90 днів з дати поставки товару, якою вважається дата митного оформлення вантажу в режимі вільного обороту.

Відповідач 1 всупереч умовам контракту та в порушення своїх договірних зобов'язань вартість поставленого товару оплатив частково у сумі 44345,00 доларів США. Позивач стверджує, що, заборгованість відповідача 1 перед позивачем складає 109996,49 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2876125,52 грн. за поставлений товар, згідно контракту №1 від 28.10.15.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання виконав належним чином, продукцію відповідачу поставив, що підтверджується відміткою митниці на вантажно митних деклараціях, а відповідач за отриману продукцію розрахувався частково.

Належне виконання зобов'язань іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Bratislava Group" по вказаному вище контракту було забезпечено договором поруки від 29.10.2015 року, згідно п.1.1 умов якого поручитель (відповідач 2) взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання всіх зобовязань відповідача 1 (боржника), що виникнуть на підставі контракту № 1 від 28.10.2015 року у межах суми 491680 доларів США (п. п. 1.1, 1.2. договору поруки)..

У звязку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму 109996,49 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2876125,52 грн. за поставлений товар, згідно контракту №1 від 28.10.15.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" та відповідно до п. 7.3. контракту № 1 від 28.10.2015 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі контракту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Крім того, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання контракту №1 12.11.15 позивачем здійснено поставку партії товару на загальну суму 154341,00 доларів США, що підтверджується вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 403000009/2015/011050 від 12.11.15.

Відповідач 1 всупереч п. 4.1 контракту та в порушення своїх договірних зобов'язань вартість поставленого товару оплатив частково у сумі 44345,00 доларів США. У зв'язку з чим неоплачена сума заборгованості складає 109996,49 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2876125,52 грн. за поставлений товар, згідно контракту №1 від 28.10.15.

Враховуючи те, що позивачем 12.11.15.поставлено товар, згідно вантажно митною декларацією ЕК 10 АА № 403000009/2015/011050 , то строк оплати для покупця настав 10.02.16 (90 днів з моменту митного оформлення товару).

Таким чином, строк виконання відповідачем 1 обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягає виконанню.

Обовязок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст. ст. 53 та 58 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі продажу товарів (є чинною для України з 01.02.1991 року), якими передбачено обовязок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Зважаючи на сплив передбаченого контрактом строку оплати та відсутність доказів виконання покупцем своїх зобов'язань по вказаному вище контракту, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості є доведеними наявними матеріалами справи та доданими доказами, не спростованими відповідачем 1, тобто є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог, заявлених до відповідача 2, колегія суддів зазначає наступне.

Між позивачем та відповідачем 2 (поручитель) було укладено договір поруки від 29.10.2015 року, відповідно до якого відповідач 2 взяв на себе обовязок відповідати перед кредитором (позивачем) за виконання всіх зобовязань відповідача 1, що виникатимуть з контракту № 1 від 28.10.2015 року в межах суми контракту.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки сторони встановили, що у разі порушення боржником (відповідач 1) обовязку за основним договором (контрактом №1 від 28.10.15), самостійно виконати зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк одного календарного дня У випадку, якщо така вимога від кредитора не була направлена у вказаний строк, після порушення боржником обов'язку щодо повернення коштів, порука припиняється.

Згідно додаткової угоди №1 від 02.11.15 до договору поруки від 29.10.15 внесено зміни та доповнено пунктом 3.5, відповідно до якого, у будь-якому випадку порука за цим договором вважається припиненою , якщо зазначена в п.3.1 вимога, не буде пред'явлена поручителю після прострочення боржника у строк до 31.12.15. строк дії поруки до 31.12.15.

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем вимоги відповідачу 2 щодо невиконання зобовязань покупцем по контракту №1 від 28.10.15 та виконання обовязку не направлено відповідь буде предявлена, порука вважається припиненою, у відповідності до п 3.1 договору поруки.

Отже, строк встановлений у п.3.5 договору поруки 31.12.15 настав, тобто зобовязання поруки по зазначеному договору з вказаної дати припинилися.

Позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до відповідача 2 з відповідними вимогами протягом строку, встановленого у п. 3.1 договору поруки, а строк виконання зобовязань за договором поруки припинився 31.12.15, тобто до подання вказаного позову, відтак зобовязання поручителя, які випливали з вказаного договору, вважаються припиненими.

Таким чином, на момент предявлення вимоги та звернення з позовом до суду у позивача відсутні законні підстави для стягнення з відповідача 2- спірної суми коштів за невиконання умов контракту №1 від 28.10.15 відповідачем 1, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, враховуючи викладені вище обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з іноземного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Bratislava Group", м. Ташкент, Узбекистан суми 109996,49 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2876125,52 грн. на день предявлення позову є обґрунтованими, такими, що заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород належить відмовити, у звязку із припиненням зобовязань за договором поруки.

Позовні вимоги позивачем до відповідача 1 належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 1, 4-6, 4-7, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

позов задоволити частково.

Стягнути з іноземного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Bratislava Group" (Highmill Forest Products Inc.), (вул.Нукусская, 86/3, Мірабадьский район, м. Ташкент, Узбекистан, код юридичної особи: 25643673; ід. код податкового платника:303407842) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ Торгово - промисловий центр (88000, вул.Боженка, 2, офіс 4, м.Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРЮОФОПтаГФ 22090788) суму 109996,49 доларів США заборгованості по оплаті за поставлену продукцію, що еквівалентно сумі 2876125,52 грн. за національним курсом НБУ та суму 46151,88 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору

Видати наказ.

В задоволенні позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород відмовити.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.05.17

Головуючий суддя Васьковський О.В.

Суддя Йосипчук О.С.

Суддя Ушак І.Г.