ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Справа № 915/167/17

За позовом: Міського комунального підприємства Миколаївводоканал (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161)

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1)

про: визнання недійсним рішення № 70-ріш від 27.12.2016 року.

Суддя О.Г. Смородінова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю,

ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю.

Суть спору:

03 березня 2017 року позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою № 395/36 від 28.02.2017 (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 678/36 від 07.04.2017), в якій просить визнати недійсним, в частині пунктів 2, 3, 4, рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2016 № 70-ріш, а саме:

- « 2. Визнати дії міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.»;

- « 3. За вчинення порушення, вказаного в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти штраф на міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.»;

- « 4. Зобовязати міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 20-тиденний термін з дня одержання цього рішення вжити заходи, спрямовані на поновлення водопостачання ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, про що повідомити територіальне відділення у пятиденний термін з моменту завершення проведення відповідних заходів з наданням до територіального відділення копій підтверджуючих документів.»

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі норм статей 47, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та мотивовані таким: позивач вважає, що рішення відповідача не відповідає чинному законодавству, зокрема положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про питну воду та питне водопостачання, прийнятого в результаті неправильного застосування норм матеріального права та неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Відповідач зазначає про існування лише одного водопровідного вводу, який належить ФОП ОСОБА_4, до якого підключено засіб обліку води, але не конкретизує його місце (вводу), що свідчить про неналежний розгляд наявних документів та передчасних висновків. А посилання відповідача на постанову КМУ від 01.06.2011 № 869 остаточно підтверджує безпідставність вимог за Рішенням. З огляду на викладені доводи відповідача про зловживання монопольним становищем позивачем, яке полягає в ущемлені інтересів споживачів, не доведено.

Відповідач у відзиві на позов заперечує, просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивач не наводить жодних положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», яким не відповідає оскаржуване рішення, та доводів, які свідчать про зазначене. Відділення вважає, що висновки, які містяться в оскаржуваному рішенні, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а доводи позивача щодо неправомірності рішення відділення є необґрунтованими.

04 квітня 2017 року судом оголошувалась перерва до 27.04.2017.

27 квітня 2017 року судом було винесено ухвалу, якою продовжено строк розгляду справи № 915/167/17 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 18 травня 2017 року.

В цій же ухвалі судом зазначено, що 30.03.2017 від відповідача до суду надійшло клопотання № 2-292/91-456 від 29.03.2017 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_4. За наслідками проведеного засідання, суд, дослідивши клопотання відповідача № 2-292/91-456 від 29.03.2017, про залучення до участі у справі третьої особи, відповідно до змісту ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про відмову в його задоволенні з причин, по-перше, недоведеності заявником юридичного інтересу зазначеної особи у даній справі; по-друге, враховуючи, що права та інтереси даної особи вже були захищені адміністративною колегією при розгляді оспорюваного рішення у справі № 2-26.213/59-2016, суд не вбачає необхідності здійснення відповідних процесуальних дій по даній судовій справі.

18.05.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2016 року Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, за результатами розгляду матеріалів справи № 2-26.213/59-2016 за заявою ФОП ОСОБА_4 щодо наявності в діях Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, прийнято рішення № 70-ріш, яким адміністративна колегія вирішила:

1. Визнати, що міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 2014-2015 роках та по теперішній час 2016 року є таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж м. Миколаєва Миколаївській області, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента;

2. Визнати дії міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3. За вчинення порушення, вказаного в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти штраф на міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

4. Зобовязати міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" у 20-тиденний термін з дня одержання цього рішення вжити заходи, спрямовані на поновлення водопостачання ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, про що повідомити територіальне відділення у пятиденний термін з моменту завершення проведення відповідних заходів з наданням до територіального відділення копій підтверджуючих документів.

Таких висновків відповідач дійшов, виходячи з наступного:

Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал', ідентифікаційний код 31448144 (адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161) є юридичною особою та здійснює свою діяльність на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого розпорядженням управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 18.12.2015 № 333р.

Предметом діяльності Підприємства згідно зі Статутом є централізоване надання послуг з водопостачання та водовідведення.

За інформацією Миколаївської міської ради, наданою листом від 04.03.2016 № 2325/02.02-01.-02/14/16, протягом 2014-2015 років та поточного 2016 року послуги з водопостачання та водовідведення в межах мереж МКП «Миколаївводоканал» іншими субєктами господарювання не надавалися.

МКП "Миколаївводоканал" надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ФОП ОСОБА_4 відповідно до укладеного між ними договору на постачання питної води та приймання стічних вод № А/3117 від 01.01.2009 (надалі договір № А/3117).

З матеріалів звернення встановлено, що 02.10.2015 представниками Підприємства було проведено огляд та перевірку системи водопостачання за адресою: вул. Наваринська, 29, за результатами якої відносно ФОП ОСОБА_4 складено акт про порушення № 00305.

В цьому акті, зокрема зазначено, що при обстежені виявлено безоблікове водокористування у вуличному колодязі на полив 4-х клумб.

03.11.2015 ФОП ОСОБА_4 припинено водопостачання до офісу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та виставлено рахунок № 13004807 від 03.11.2015 на суму 9786,48 гривень, з розрахунку 1685 м3 за тарифом на водопостачання 5,808 грн./м3, як за самовільне водокористування.

При цьому, всупереч зазначеному на рахунку терміну його сплати 3 (три) банківських дня, по закінченню якого надання послуг припиняється без попередження, припинення водопостачання відбулось одночасно з виставленням рахунку.

З того часу і до часу звернення споживача до Відділення, заявник направляв чисельні звернення до Підприємства щодо поновлення водопостачання, призначення комісії по факту відключення від водопостачання та, з різними проміжками часу, відбувалось пломбування/розпломбування приладу обліку споживача. Проте, питання щодо самовільного водокористування споживачем не було вирішене.

Станом на теперішній час, послуги з водопостачання ФОП ОСОБА_4 не надаються.

У звернені споживач зазначає, що опломбування вводного крану здійснено за територією його квартири, яка використовується як офісне приміщення, а внутрішньобудинкові мережі належать ЖКП ММР "Бриз".

Тобто, у точці приймання води відповідно до умов діючого вищенаведеного договору № А/3117, споживача позбавлено можливості отримувати послуги з централізованого водопостачання.

В ході проведення розслідування обставин даної справи, Відділенням було одержано пояснення та копії документів від МКП «Миколаївводоканал», інших субєктів господарювання, водомережі яких повязані із системою водопостачання ФОП ОСОБА_4, та доводи ЖКП ММР «Бриз».

Здійснивши аналіз одержаних матеріалів, Відділення на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, умов договору № А/3117, відповідей ПП «Мережа Аптек Медпрепарати» та ЖКП ММР «Бриз», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дійшло висновку, що в своїй сукупності всі виявлені докази та наведені норми свідчать про відсутність у МКП «Миколаївводоканал» належних правових підстав для припинення водопостачання ФОП ОСОБА_4.

Так, прийняття МКП «Миколаївводоканал» рішення щодо факту наявності у ФОП ОСОБА_4 самовільного підключення до мереж водопостачання та застосування у звязку з цим відповідних заходів реагування, не ґрунтувалось на належній базі фактичних обставин та фактів, та нормах права.

В ході проведення розслідування по справі, Відділенням не було одержано жодного документу, зміст якого б підтверджував факт передачі мережі водопроводу (її частини) на баланс ФОП ОСОБА_4.

МКП «Миколаївводоканал» не було доведено наявність у діях ФОП ОСОБА_4 складу порушення у вигляді самовільного підключення.

В основу висновків Підприємства покладені лише припущення: щодо субєкта вчинення порушення; щодо причинно-наслідкового звязку між діями субєкта, спрямованими на нелегальне приєднання до мереж водопостачання та наслідками у вигляді безоблікового використання води.

Таким чином, МКП «Миколаївводоканал» переклав власну провину у безгосподарському поводженню із водопровідними мережами на свого абонента, за відсутності на те належним чином оформлених документів.

Саме така поведінка є характерною для монопольного утворення, яким є МКП «Миколаївводоканал».

Наведене рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було отримано відповідачем 04 січня 2017 року (а. с. 99). Позов про визнання цього рішення недійсним до суду надійшов 03 березня 2017 року, тобто в межах встановлених частиною 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строків.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову, виходячи з наступного:

МКП "Миколаївводоканал" на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, серії АТ № 500065, строк дії якої з 19.05.2012 по 18.05.2017, надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ, яким, зокрема внесено зміни до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, МКП «Миколаївводоканал» на теперішній час є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та яке забезпечує їх розповсюдження в межах системи комунального водопостачання та каналізації, що знаходяться на балансі Підприємства.

Відповідно до ОСОБА_1 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605, відділенням проведено дослідження становища МКП «Миколаївводоканал» на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, та встановлено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» МКП «Миколаївводоканал» протягом 2014-2015 та поточного періоду 2016 року є таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаєва, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента. Зазначена обставина позивачем не заперечується.

Відповідно до пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 № 1468/21780, субєкти господарювання, що здійснюють господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні дотримуватися актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій і сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 2.2 вказаних Ліцензійних умов, провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення можливе при виконанні, зокрема, умов надання послуг споживачам згідно з умовами договору, укладеного відповідно до типового договору, затвердженого відповідним нормативно-правовим актом.

Статтею 2 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (надалі Закон) визначено, що дія цього Закону поширюється на всі суб'єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об'єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Статтею 7 Закону визначено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема, забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Статтею 16-1 Закону передбачено, що з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру через припинення питного водопостачання споживачам (крім населення) у разі несплати або внесення не в повному обсязі плати за використану ними питну воду встановлюється екологічна броня питного водопостачання. Порядок обмеження та складання переліку споживачів питної води, до яких застосовується обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначені положення містяться і в статті 23 цього Закону відносно прав підприємств питного водопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону екологічна броня питного водопостачання мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення), необхідний для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон): житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону за розподілом житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, централізоване постачання води та водовідведення віднесено до комунальних послуг.

Згідно статті 16 Закону порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Частиною 3 статті 16 Закону визначено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками таких відносин є власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону встановлено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Закон передбачає істотні (обовязкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Статями 20, 21 та 22 Закону визначені права та обовязки споживача, виконавця та виробника у сфері житлово-комунальних послуг.

Отже, аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що:

комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, випадки перерви у наданні послуг встановлюються виключно законом;

застосовується обмеження питного водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, що забезпечує мінімальний рівень використання питної води споживачами (крім населення).

Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, не містять положень, які надають виконавцю послуг право на припинення надання послуг.

Отже, вказаними законодавчими нормами не передбачено права повного припинення надання послуг з централізованого водопостачання, зокрема, у разі безоблікового водокористування.

Натомість, позивач, за наслідками складання Акту № 00305 від 02.10.2015, в порушення вказаних вище законодавчих норм, 03.11.2015 припинив надання ФОП ОСОБА_4 послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, чим позбавив споживача закріпленого Законом України «Про житлово-комунальні послуги» права на безперебійне отримання житлово-комунальних послуг та гарантованого державою права на забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі Закон) зловживанням монопольним становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести, зокрема до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За умов значної конкуренції на ринку наведені вище дії МКП "Миколаївводоканал" були б неможливими, оскільки, маючи зацікавлення продати свій товар (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення), МКП "Миколаївводоканал" мало б вживати заходів щодо неухильного додержання вимог нормативно-правових актів для недопущення ущемлення інтересів споживачів.

В свою чергу за наявності значної конкуренції на ринку споживач міг би обрати для себе іншого постачальника послуг, який дотримується вимог законодавства та не допускає ущемлення його законних інтересів, які полягають в одержанні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виключно на тих умовах, що передбачені законодавством.

Наслідком таких дій Підприємства є ущемлення інтересів споживача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що є однією із кваліфікуючих ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку.

Згідно частини третьої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним становищем забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно підпункту 2.2.10 пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 № 1468/21780, провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення можливе при виконанні, зокрема, умов недопущення зловживання монопольним становищем у будь-якій формі.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.

Отже, дії МКП «Миколаївводоканал», які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які-були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основними завданнями Антимонопольного комітету України є, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Згідно частини третьої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним становищем забороняється і тягне за собою відповідальність згідно її законом.

Отже, субєкти господарювання повинні усвідомлювати можливість настання певного обмеження діяльності і настання відповідальності у разі, зокрема, вчинення субєктом господарювання, який займає монопольне становище, дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, що є порушенням вказаного законодавства.

Відповідна правова позиція міститься у пункті 15.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», де зазначено, що субєкти господарювання мають усвідомлювати можливість настання як певного обмеження їх діяльності з точки зору дотримання конкурентного законодавства, так і відповідальності за його порушення.

Виходячи з наведеного, з огляду на наявність у позивача монопольного (домінуючого) становища на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в межах мереж в м. Миколаєва, що належать йому чи ним використовуються, як таке, що не має на цих ринках жодного конкурента, позивач підпадає під сферу регулювання органами Антимонопольного комітету України, та повинен дотримуватись вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки вказаний закон є складовою частиною чинного законодавства України, зокрема, не вчиняти дій, які призводять або можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, що є зловживанням монопольним становищем, та визначається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Прийнявши оскаржуване рішення за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 2-26.213/59-2016, під час розгляду якої відділенням було встановлено в діях позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, та притягнувши позивача до відповідності за вчинення такого порушення у вигляді накладення штрафу, відділення виконувало покладене статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» завдання щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, а тому діяло в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Отже, виходячи з наведених норм та обставин справи, адміністративна колегія дійшла вірного висновку про те, що дії МКП «Миколаївводоканал», які полягають у припиненні надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з необґрунтованих підстав, що не передбачені вимогами чинного законодавства, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, а саме: зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, які призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За правилами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтями 34, 36 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивачем ані в позовній заяві, ані в заяві про зменшення розміру позовних вимог, ані в поясненнях на відзив не наведено жодної з обовязкових підстав, 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на підставі якої рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2016 № 70-ріш підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, законні підстави для скасування у судовому порядку рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2016 № 70-ріш відсутні.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 23 травня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова