ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Справа № 923/309/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Нова Каховка Херсонської області

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод крупних електричних машин", м. Нова Каховка Херсонської області

відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин", м. Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 716362 грн. 34 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - уповн. предст., дов. від 08.12.2016р.

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод крупних електричних машин" (відповідач-1) та до Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" (відповідач-2), яким просить:

- стягнути з відповідача-1 238760 грн. основного боргу, 248262,82 грн. інфляційних втрат, 21900 грн. пені;

- стягнути з відповідача-2 155500 грн. основного боргу, 43551,52 грн. інфляційних втрат, 8388 грн. пені.

Ухвалою від 03.05.2017 провадження у справі в частині позовних вимог, пред'явлених до Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" на 155500 грн. основного боргу, 43551 грн. 52 коп. інфляційних втрат та 8388 грн. пені припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки відносно цього відповідача на день звернення позивача до суду порушено провадження про банкрутство, відповідно спір з цим відповідачем має розглядати той же суд, який розглядає справу про банкрутство.

В судове засідання 03.05.2017 відповідачі не направили своїх представників, хоча відповідно до ст. 77 ГПК України належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У звя'зку з цим, розгляд справи було відкладено на 18.05.2017.

На підставі прав сторін, визначених ст.22 ГПК України, позивач в судовому засіданні 18.05.2017 подав заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод крупних електричних машин» на свою користь суму основного боргу за договорами № 16266 про переведення боргу в розмірі 230060 грн, інфляційні втрати за весь час прострочення зобов'язання за договором № 16266 в сумі 50207 грн. 02 коп., три проценти річних від простроченої суми за договором № 16266 в розмірі 6430,03 грн., суму основного боргу за договором № 15133 про надання послуг в розмірі 8700 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення зобов'язання за договорами в сумі 1044 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 112,26 грн.

Також додатково позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання в розмірі 100000 гривень.

Суд відмовляє в прийомі до розгляду додаткової позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до ст.22 ГПК України позивач до винесення рішення у справі має право збільшувати або зменшувати позовні вимоги. Разом з тим, суд роз'яснює позивачеві про право звернутися з окремою позовною заявою про стягнення моральної шкоди, яка буде розглянута господарським судом в окремому провадженні.

В судове засідання 18.05.2017 відповідач свого представника не направив, однак надав відзив, за яким позовні вимоги не визнає та пояснює, що 05.04.2016 між позивачем та ТОВ " Завод електричних машин" ПАТ " Завод електричних машин" був укладений договір про переведення боргу № 16266, згідно якого ТОВ "Завод електричних машин" приймає на себе борг ПАТ "Завод електричних машин" по договору № 13740 від 24.12.2013. В порушення умов п.4.1.1 цього договору на сьогодні документи за договором № 13740 первісним боржником не передані та про стан виконання грошового зобов'язання відповідачу нічого не відомо. Також відповідач у відзиві зазначив, що 28.10.2015 між ним та позивачем був укладений договір про надання послуг № 15133 на здійснення перевезення людей. Згідно умов договору, строк виконання грошових зобов'язань не встановлений, то в силу ст.530 ЦК України у нього перед позивачем не виникало грошових зобов'язань.

Неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод крупних електричних машин» укладено договір № 15133 про надання послуг з перевезення працівників товариства, які складають по 8000 грн. на місяць.

Оглядом умов договору суд прийшов до висновку, що за своєю природою укладений договір є договором про надання послуги.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст. 180 ГК господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При цьому, відповідно до частини третьої тієї ж норми при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За нормами ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між: учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розділом IV договору № 15133 зазначено, що оплата здійснюється замовником послуг шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця послуг.

Із наведеної умови витікає, що сторони не погодили терміни виконання грошового зобов'язання відповідача перед позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем було виконано всі зобов'язання, покладені на нього договором про надання послуг, а відповідач порушив пряму вимогу закону щодо оплати відповідних послуг.

З наявних документів (договорів і актів звіряння взаємних розрахунків) вбачається, що звітними періодами у договірних стосунках між сторонами договору є календарний місяць, строк дії договору № 15133 від 28.10.2015 року почався з 01.01.2016 року по 31 грудня 2016 року.

З акту звіряння з ТОВ «ЗКЕМ» від 31.10.2016 року вбачається існування заборгованості по договору № 15133 від 28.10.2015 року у сумі 8700 гривень, яка не сплачена і на день винесення рішення у справі.

16 грудня 2016 року позивач направив поштовим рекомендованим відправленням на адресу ТОВ «ЗКЕМ» претензію про сплату існуючої заборгованості, але жодного письмового повідомлення або телефонного дзвінка щодо вирішення спірної ситуації не отримав.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що позивні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором № 15133 у сумі 8700 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки замовником за договорами було порушено умови договорів про надання послуг в частині здійснення оплати, що призвело до наслідків, передбачених ст.625 ЦК України, у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 1044 грн. та три відсотки у сумі 112,26 грн., які просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період з листопада 2016 по квітень 2017 року, мотивуючи, що грошові зобов'язання у відповідача перед позивачем виникли після складення акту звірки станом на 31.10.2016 року.

Суд зазначені доводи спростовує наступним. Факт здійснення господарської операції фіксується первинними документами згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Підписаний акт звірки фіксує існування боргу відповідно до ст.10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення достовірності данних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів та зобов'язань, під час якої перевіряється і документально підтверджується їх наявність, стан. Інвентаризація проводиться шляхом звіряння. У зв'язку з цим, акт звірки підтверджує наявність за данними бухгалтерського обліку грошових зобов'язань, але не може бути доказами визначення терміну виконання цих зобов'язань.

Суд дійшов до висновку, що за правилами ст.530 ЦК України у відповідача виник обов'язок виконати грошове зобов'язання у добровільному порядку на протязі 7 днів, від дати отримання вимоги (претензії). Як витікає із матеріалів справи, відповідач отримав вимогу 20.12.2016 року, відповідно до 27.12.2016 мав право погасити заборгованість у добровільному порядку, права на отримання грошових коштів позивача були порушені з 28.12.2016, після закінчення терміну на добровільне виконання грошового зобов'язання відповідачем.

При таких обставинах підлягає частковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 343 грн. 56 коп. (8700 грн. х (101,1%:100) х (101,0%:100) х (101,8%:100) = 9043,56 грн.; 9043,56 грн. - 8700 грн. = 343,56 грн.) за період з січня 2017 по березень 2017 включно.

Позивач заявив до стягнення 3% річних за період з 01.11.2016 по 07.04.2017 у сумі 112 грн. 26 коп. за 157 днів. З урахуванням вищевказаних доводів підлягає частковому задоволенню 3% річних у розмірі 72 грн. 21 коп. за 101 день за період з 28.12.2016 по 07.04.2017.

Розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних за договором № 15133 суд здійснив за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон».

05 квітня 2016 року між ПАТ «Завод крупних електричних машин» (первісний боржник), ТОВ «Завод крупних електричних машин» (новий боржник) та ФОП ОСОБА_1 (кредитор) було укладено договір про переведення боргу № 16266, за яким новий боржник ТОВ «ЗКЕМ» бере на себе борг первісного боржника ПАТ «ЗКЕМ» перед позивачем по договору № 13740 від 24.12.2013 року, а первісний боржник ПАТ «ЗКЕМ» зобов'язується протягом 30 банківських днів сплатити існуючий борг перед позивачем новому боржнику, а той в свою чергу має сплатити позивачу заборговану суму.

Таким чином, між сторонами відбулася новація правовідносин.

Відповідно до п.4.2.1 цього договору Новий боржник зобов'язується виконати зобов'язання Первісного боржника перед кредитором на умовах основного боргу.

За умовами п.2.1 цього договору Новий боржник бере на себе борг Первісного боржника у розмірі 266460 грн.

За п.4.2 договору № 13740 від 27.12.2013 передбачено, що оплата проводиться Замовником шляхом перерахування грошей на Ощадбанк на особистий рахунок Виконавця на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт, оформлених належним чином. Оглядом наданих умов щодо строків виконання грошових зобов'язань Нового боржника перед Кредитором витікає, що вони не погоджені, тому вирішуючи питання щодо настання термінів виконання грошових зобов'язань Нового боржника (відповідача) перед Кредитором (позивачем) суд керується нормами ст.530 ЦК України.

Як витікає із претензії, яка заявлялась позивачем відповідачу 16.12.2016 в ній міситься вимога і про виконання грошових зобов'язань за договором переведення боргу № 16266 від 05.04.2016. У зв'язку з цим, суд вважає, що у відповідача з 20.12.2016 по 27.12.2016 виникло право добровільно погасити борг, а з 28.12.16 права позивача щодо отримання грошових коштів було порушено та з цього часу він має право на проведення нарахувань у відповідності до ст.625 ЦК України.

Загальна сума заборгованості за договором № 16266 від 05.04.2016 року складала 266460 грн., яку боржник сплатив частково:

- 12.04.2016 року - 10000 грн.,

- 19.04.2016 року - 10000 грн.,

Станом на 05.05.2016 року - заборгованість становила 246460 грн.

24.06.2016 року було сплачено 5000 грн., заборгованість зменшилася до 241460 грн.

26.07.2016 року було сплачено 6400 грн., заборгованість стала - 235060 грн.

28.10.2016 року було сплачено 5000 грн., заборгованість стала 230060 грн., яка не

сплачена і до дня розгляду справи та винесення рішення.

Відповідно до ст.625 ЦК України позивач нарахував за період з 27.07.2016 по 07.04.2017 інфляційні втрати у сумі 50207 грн.02 коп. та 3 % річних у сумі 6430 грн. за період з 06.05.2016 по 07.04.2017.

Як зазначалося вище, позивач не довів, що у відповідача виникли терміни проведення виконання грошових зобов'язань з 06.05.2016 по 20.12.2016 (дня отримання претензії).

При таких обставинах зазначені вищі вимоги підлягають задоволенню частково: інфляційні втрати у розмірі 9085,06 грн. (230060 грн. х (101,1%:100) х (101,0%:100) х (101,8%:100) = 239145,06 грн.; 239145,06 грн. - 230060 грн. = 9085,06 грн.) за період з січня 2017 по березень 2017 включно, 3% річних у сумі 1909 грн. 61 коп. за 101 день за період з 28.12.2016 по 07.04.2017.

Розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних за договором № 16266 суд здійснив за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон».

Оскільки позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача:

- за договором № 16266 про переведення боргу 230060 грн основного боргу, 9085 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 1909 грн. 61 коп. 3% річних;

- за договором № 15133 про надання послуг 8700 грн. основного боргу, 343 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 72 грн. 21 коп. 3 % річних,

тобто на 63,086 % (позов заявлений в сумі на 396553 грн. 31 коп., а підлягає задоволенню 250170 грн. 44 коп.), то відповідач повинний відшкодувати позивачеві 3563 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору, так як відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті позову відмовляється.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод крупних електричних машин" (74900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 35-Н, ідентифікаційний код 39968214) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (74900, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- за договором № 16266 про переведення боргу 230060 грн. основного боргу, 9085 грн. 06 коп. інфляційних втрат, 1909 грн. 61 коп. 3% річних;

- за договором № 15133 про надання послуг 8700 грн. основного боргу, 343 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 72 грн. 21 коп. 3 % річних,

та 3563 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.В задоволенні решти позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2017

Суддя Л.М. Немченко