КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Справа№ 927/1199/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Скрипки І.М.

Куксова В.В.

За участю представників:

Від позивача: Ганенко О.В.

Від відповідача: ОСОБА_3

Від Міністерства оборони України: Тарасенко Н.В.

Від відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області: не з'явився;

Від відділу Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Остерської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 (суддя: Бобров Ю.М.)

за позовом Остерської квартирно-експлуатаційної частини району

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області

2.Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16, (повний текст якого складено 13.03.2017) у задоволенні позову Остерської квартирно-експлуатаційної частини району до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0081 га поблизу АДРЕСА_1 та трансформаторної підстанції (за 18 м. на захід від АДРЕСА_2 та за 24 м. на південь від трансформаторної підстанції) шляхом знесення збудованої на ній будівлі та привести земельну ділянку у первинний стан - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, не надано суду належних допустимих доказів, самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Остерська квартирно-експлуатаційна частина району звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт наголошував на тому, судом першої інстанції не враховано того, що згідно пункту 45 наказу Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997, передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування війсь та капітального будівництва. Також, згідно п. 42 вказаного наказу, землі, які виділені в користування Міністерству оборони України, забороняється займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель, а також під дачі та садово-городні ділянки. У свою чергу, відповідачем не отримано ні згоди міністра оборони України, ні його доручення на передачу земельної ділянки на якій збудовано споруду. Відповідно, в порушення вимог чинного законодавства, земельна ділянка є фактично самовільно зайнятою, протиправно використовується відповідачем для власних потреб всупереч інтересам Міністерства оборони України та держави в цілому.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 927/1199/16 за апеляційною скаргою Остерської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Куксов В.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017 апеляційну скаргу Остерської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.04.2017.

05.04.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від міністерства оборони України надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, і яких наголошується на тому, що згідно з приписами ст.ст. 3 ч. 1, ст. 19, ст. 65, 77, ст.ст. 1, 14 ч. 2 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 10 Закону України «Про оборону України», спірна земельна ділянка належить до земель оборони, уповноваженим державою органом управління якого є Міністерство оборони України і використовується виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

21.04.2017 відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Деснянської селищної ради надійшли:

- клопотання про розгляд справи без участі представника Деснянської селищної ради;

- письмові пояснення по справі, в яких наголошувала, що між Деснянською селищною радою та ФОП ОСОБА_5 були укладені договори оренди земельної ділянки від 16.01.2013, предметом якого та від 26.01.2016, предметом яких є строкове (на 1 рік) платне користування земельної ділянки несільськогосподарського призначення для комерційних цілей (розміщення магазину) в сел.. Десна, Козелецького району, Чернігівської області загальною площею 0,0074 га, і право користування відповідача земельною ділянкою зареєстровано у Державному земельному кадастрі. У 2001 році був розпочатий процес передачі спірної земельної ділянки з земель Міністерства оборони України до земель запасу Деснянської селищної ради, про що свідчить карточка посадки магазину від 13.01.2001, погоджена головою виконавчого комітету Деснянської селищної ради ОСОБА_6. Дане питання отримало своє продовження у листопаді 2004 року, згідно клопотання начальника Остерської КЕЧ району до Начальника Управління квартирно-експлуатаційного Північного оперативного командування МОУ щодо передачі земельної ділянки до земель Деснянської селищної ради у зв'язку з тим, що відповідна земельна ділянка не має цінності для Міністерства оборони України.

24.04.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ФОП ОСОБА_5.(в особі представника за довіреністю) надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його відповідність нормам матеріального та процесуального права. Зокрема, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував на те, що рішення про надання дозволу на оренду земельної ділянки на підставі дозвільних документів надано відповідачу ще у 2004 році, право оренди в подальшому було переоформлено і присвоєно земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, яка відноситься до земель комунальної власності територіальної громади Деснянської селищної ради. Крім того, відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки під павільйон, місце розміщення павільйону погоджено зокрема начальником Остерської КЕЧ району, заступником начальника Козелецького районного відділу земельних ресурсів, головою Деснянської селищної ради, начальниками Державної екологічної інспекції, районного відділу архітектури та містобудування, Чернігівської інспекції охорони пам'яток історії та культури, головного санітарного лікаря району, а після складання відповідного Акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки, технічна документація була затверджена Головою Козелецької райдержадміністрації.

В судовому засіданні 25.04.2017 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.04.2017 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як таке, що відповідач приписам матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України - надав пояснення по суті спору, в яких наголошував на тому, що рішення суду першої інстанції не відповідає приписам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання 25.04.2017 представників не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином (поштове повідомлення про вручення 109) проте, як зазначалось вище, Деснянською селищною радою подано клопотання про розгляд справи без участі представника Деснянської селищної ради, з урахуванням поданих пояснень.

Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області в судове засідання 25.04.2017 представників не направив, про розгляд справи повідомлена належним чином (поштове повідомлення про вручення 087).

В свою чергу, 24.04.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надійшла інформаційна довідка, згідно якої повідомлено, що наказом Держгеокадастру України від 07.11.2016 № 253 відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області ліквідовано як юридичну особу публічного права.

Окремо відділ поінформував, що викладені в апеляційній скарзі вимоги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення залишити без змін як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з вірно встановленими обставинами справи.

Київський апеляційний господарський суд, дослідивши відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, встановив, що відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області знаходиться в стані припинення і його не ліквідовано, і записи про ліквідацію станом на момент апеляційного провадження - відсутні.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач - Остерська квартирно-експлуатаційна частина району звернулась з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, площею 0,0081 га поблизу АДРЕСА_1 та трансформаторної підстанції (за 18 м. на захід від АДРЕСА_2 та за 24 м. на південь від трансформаторної підстанції) шляхом знесення збудованої на ній будівлі та привести земельну ділянку у первинний стан.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві, посилається, зокрема, на те, що Міністерством оборони України доручено квартирно-експлуатаційним частинам здійснювати контроль за використанням і охороною земель. Повноваження щодо здійснення такого контролю у селищі Десна покладено на Остерську КЕЧ району, яка є структурним підрозділом Міністерства оборони України та утримується за рахунок бюджетних коштів.

Як зазначає позивач, на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_2 від 1978 року, земельна ділянка військового містечка № 1 (селище Десна, Козелецького району, Чернігівської області) відноситься до земель оборони та перебуває на праві постійного користування Остерської КЕЧ району. Разом з тим, під час обстеження земельної ділянки в районі одноповерхового масиву смт. Десна, встановлено, що на території земель оборони, що перебувають в державній власності, ФОП ОСОБА_5, без належним чином оформлених документів на земельну ділянку, на земельній ділянці площею 0,0081 га збудовано капітальну споруду, яка використовується відповідачем для ведення господарської діяльності - продуктовий магазин.

У позовній заяві позивач, посилаючись, зокрема, на ст.376 Цивільного кодексу України, просить суд зобов'язати ФОП ОСОБА_5 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0081 га, поблизу АДРЕСА_3 та трансформаторної підстанції (за 18 м на захід від АДРЕСА_4, та за 24 м на південь від трансформаторної підстанції) шляхом знесення збудованої на ній будівлі та привести земельну ділянку у первинний стан.

Відповідач у письмовому відзиві (запереченнях) на позовну заяву проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що належна відповідачу споруда за офіційною адресою: АДРЕСА_5,використовуються виключно для комерційної діяльності у відповідності до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки під павільйон, а також встановлених в натурі меж земельної ділянки землевпорядною організацією, про що свідчить акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де цільовим призначенням земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, визначено: роздрібна торгівля та комерційні послуги. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 77822858), об'єктом нерухомого майна виступає земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0074 га. Цільовим призначенням зазначеної земельної ділянки є роздрібна торгівля та комерційні послуги під існуючий, на що є технічний паспорт будівлі , павільйон (магазин). Правом оренди земельної ділянки (реєстраційний номер нерухомого майна -220, номер запису про існуюче речове право 18502862) надано відповідачу, що відповідає Земельному кодексу України.

Міністерство оборони України надано письмові пояснення щодо суті спору, в яких представник третьої особи підтримав позовні вимоги щодо звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки з підстав, аналогічних підставам, викладеним позивачем у позовній заяві.

Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області надав письмові пояснення, в яких з вимогами позивача не погодився, з мотивів, викладених у запереченнях.

Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області надала письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначає, що відповідач користується спірною земельною ділянкою на підставі укладеного між селищною радою та відповідачем договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Червонопрапорному Київському військовому округу смт. Десна Козелецького району Чернігівської області виконавчим комітетом Козелецької районної Ради народних депутатів у 1978 році було видано Державний акт на право користування землею НОМЕР_3, в тому, що за вказаним землекористувачем закріпляється в безстрокове і безоплатне користування 21084 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для спецпризначення.

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 1.

До цього Акта позивачем надано план земельної ділянки, погоджений начальником Остерської КЕЧ району.

Доказів державної реєстрації речових прав на цю земельну ділянку в Державному земельному кадастрі позивачем не надано ні суду першої інстанції під час розгляду справи, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження України.

У позовній заяві позивач в обгрунтування позову вказує на те, що під час обстеження земельної ділянки в районі одноповерхового масиву смт. Десна встановлено, що на території земель оборони, що перебувають у державній власності, без належним чином оформлених документів на земельну ділянку, ФОП ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 0,0081 га збудувала капітальну споруду, яка використовується відповідачем на власний розсуд для ведення господарської діяльності.

Позивачем подано односторонній Акт перевірки належного утримання та раціонального використання земель Міністерства оборони в смт. Десна, складений головним інженером Остреської КЕЧ району - головою комісії, членами комісії - юрисконсультом Остерської КЕЧ та інженером з землекористування. Акт затверджено начальником Остерської КЕЧ району 02.12.2016. До цього Акта додано Схему розташування самовільно збудованої споруди ОСОБА_5, з прив'язкою до розташованих поряд з нею об'єктів нерухомості. Місце розташування споруди та площу земельної ділянки на вищевказаному плані земельної ділянки, позивачем не зазначено.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, підставою поданого позову є самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки і, як наслідок, зобов'язання звільнення її відповідачем (предмет позову).

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" дає визначення поняття «самовільне зайняття земельної ділянки» - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 10 Закону встановлено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи на час прийняття судом рішення таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно з ст..1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 № 963-IV самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Матеріали справи містять копії документів, які свідчать про оформлення відповідачем землевпорядної документації.

- Проекту вилучення земельної ділянки з користування Остерської КЕЧ району та передачу до складу земель Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, погоджений, зокрема, начальником Остерської КЕЧ району та документи, які свідчать про вжиття ФОП ОСОБА_5 заходів до оформлення права користування (оренди) на спірну земельну ділянку, а саме: матеріали по складанню проекту відведення земельної ділянки в оренду строком на 4 роки 11 місяців приватному підприємцю ОСОБА_5 для встановлення павільйону по торгівлі товарами для тварин в АДРЕСА_6 Козелецького району Чернігівської області, висновок державної землевпорядної експертизи від 19.08.2004 № 798, рішення Деснянської селищної ради від 24.02.2011 «Про поновлення дозволу на оренду земельної ділянки». Акт приймання - передачі межових знаків на зберігання, завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.05.2013, погоджений виконавцем та затверджений замовником;

- Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФОП ОСОБА_5 під існуючий павільйон по торгівлі товарами для тварин - 0,0074 га в сел. Десна по АДРЕСА_7 Козелецького району Чернігівської області, яка містить зокрема погодження начальником Остерської КЕЧ району, розпорядження Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області від 20.08.2003 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки», акт вибору земельної ділянки для встановлення павільйону для торгівлі, затверджений Козелецької райдержадміністрації ОСОБА_7, висновок Козелецького районного відділу земельних ресурсів від 27.07.2004 № 1-16/1264 щодо відведення земельної ділянки в оренду, висновок відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарсьва Козелецької райдержадміністрації про можливість установки павільйону по торгівлі товарами ФОП ОСОБА_5 в АДРЕСА_8 від 02.10.2003 № 1-06/65 щодо виділеній на умовах оренди з земель Деснянської селищної ради, висновок Державної екологічної інспекції в Козелецькому районі від 23.09.2003 № 55 щодо погодження місця розташування об'єкту на земельній ділянці по АДРЕСА_9., висновок Козелецької санепідемстанції № 02/20 щодо погодження вибору (відведення) земельної ділянки по АДРЕСА_10.., під забудову; погодження Чернігівською облінспекцією по охороні пам'яток історії та культури щодо відведення земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_7, площею 0,0074 га; довідка Остерської КЕЧ району від 28.07.2004 № 626 про те, що позивач не заперечує передачу земельної ділянки площею 0,0081 га місцевим органам самоврядування; Акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки наданої в оренду ФОП ОСОБА_5 від 15.09.2003,складений начальником Козелецького районного відділу земельних ресурсів, Деснянського селищного голови, представником землекористувача щодо проведення встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,0074 га, в АДРЕСА_8 з земель Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської обл.; витяг з рішення Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської обл. від 29.12.2004 про надання приватному підприємцю ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки площею 0,0074 га для встановлення павільйону по торгівлі товарами, яка знаходиться в сел.. Десна по АДРЕСА_7 строком на 4 роки 11 місяців; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 в розділі інформація про власників : внесено Деснянську селищну раду, а землекористувач: ОСОБА_5 ; технічний паспорт на магазин по АДРЕСА_11.

Також, відділом Держгеокадастру у Козелецьому районі Чернігівської області ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надано до матеріалів справи наступні копії документи:

Рішення Деснянської селищної ради від 24.02.2011, яким надано дозвіл на поновлення ФОП ОСОБА_5 оренди земельної ділянки площею 0,0074 га стороком на 10 років під магазин, що розташований в сел. Десна по АДРЕСА_7, Козелецького району Чернігівської області; договору оренди від 03.01.2014, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 в розділі інформація про власників : внесено Деснянську селищну раду, а землекористувач: ОСОБА_5; технічний паспорт на магазин по АДРЕСА_7 у с. Десна.

Також, матеріали справи містять Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2017, на підтвердження зареєстрованого права оренди земельної ділянки, площею 0,0074 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для роздрібної торгівлі товарами для тварин в сел. Десна по АДРЕСА_7, за ФОП ОСОБА_5 на підставі договору оренди б/н від 03.01.2014, орендар: ОСОБА_5, орендодавець: Територіальна громада в особі Деснянської селищної ради.

У п.п.3.1 п.3 постанови Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Згідно з ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки. При цьому, суд враховує і те, що рішення про надання дозволу на оренду земельної ділянки на підставі дозвільних документів надано відповідачу ще у 2004 році, право оренди в подальшому було переоформлено і присвоєно земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, яка відноситься до земель комунальної власності територіальної громади Деснянської селищної ради. Крім того, відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки під павільйон, місце розміщення павільйону погоджено зокрема начальником Остерської КЕЧ району, заступником начальника Козелецького районного відділу земельних ресурсів, головою Деснянської селищної ради, начальниками Державної екологічної інспекції, районного відділу архітектури та містобудування, Чернігівської інспекції охорони пам'яток історії та культури, головного санітарного лікаря району, а після складання відповідного Акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки, технічна документація була затверджена Головою Козелецької райдержадміністрації. Отже, самовільне зайняття спірної земельної ділянки в розумінні ст. 125 Земельного кодексу України - за поданих позивачем доказів та наведених обставин - не доведено належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.33, 34 Господарського процесуальног о кодексу України.

За наведених вище обставин та перевірки їх наявними у справі доказами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Крім того, відповідачем вже на стадії апеляційного провадження було подано до матеріалів справи: договір на постачання електричної енергії № 264 від 31.10.2002, № 36ч від 04.01.2005, № 36ч від 01.11.2007, укладених між відповідачем та енергопостачальною організацією, акт на приховані роботи по об'єкту, акт розмежування балансової належності електромереж, акт прийому передачі земельної ділянки 03.03.2005, договір на право тимчасового користування землею в тому числі на умовах оренди від 03.01.2002, договір оренди землі від 24.01.2005, тимчасовий договір оренди земельної ділянки від 01.02.2010 , договір оренди землі від січня 2011, договір оренди землі від 02.01.2012, договір оренди землі від 05.01.2013, договір оренди землі від 13.01.2012, , договір оренди землі від січня 2015 року, розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації № 340 від 17.06.2014.

Частиною першою статті 101 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В свою чергу, відповідачем жодним чином не обгрунтовано неможливість подання вказаних доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції вказані докази не можуть бути прийняті при вирішенні спору згідно з приписами частини першої статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1)неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скарги Остерської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 по справі №927/1199/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/1199/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді І.М. Скрипка

В.В. Куксов